КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2018 р. Справа№ 910/22790/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Алданової С.О.

при секретарі Позюбан А.С.

за участю представників

від позивача:Свистун О.С., за дов. № ордер серія ПТ № 026567

від 22.05.2018р.

від відповідача: Палійчук В.О., за дов. № ордер серія КВ № 254469

від 11.04.2018р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська

залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2018р.

у справі № 910/22790/17 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Крюківський

вагонобудівний завод"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в

особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця"

про стягнення 236 932,93 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Крюківський вагонобудівний завод" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" (далі - відповідач) про стягнення 236 932,93 грн., з яких: 125 823,78 грн. основного боргу, 100 168,15 грн. інфляційних втрат, 10941,00 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов Договору № 5314/052006/С ПЗ/Л-141173/НЮ від 02.04.14. в частині оплати виконаних позивачем робіт.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2018р. у справі № 910/22790/17 позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" 125 823 грн. 78 коп. основного боргу, 95 346 грн. 43 коп. інфляційних втрат, 10 727 грн. 32 коп. 3% річних, 3 478 грн. 46 коп. судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2018 р. у справі № 910/22790/17 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2018р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" на рішення Господарського суду м. Києва від 13.03.2018р. у справі № 910/22790/17 та призначено до розгляду на 22.05.2018р.

10.05.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2018р. у справі № 910/22790/17 - без змін.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

02.04.14. між позивачем (Виконавець) та Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" в особі начальника вагонного депо Київ-Пасажирський Ткачова О.Ф. (правонаступником якого є відповідач) (Замовник) було укладено Договір № 5314/052006/С ПЗ/Л-141173/НЮ (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1) Виконавець зобов'язується виконати роботи, а Замовник зобов'язується оплатити вказані роботи згідно з умовами Договору та Протоколом погодження договірної ціни (додаток № 1), який є невід'ємною частиною Договору. Найменування робіт: післягарантійний ремонт статичних перетворювачів пасажирських вагонів побудови ПАТ "КВБЗ" (п. 1.2 Договору).

Пунктом 10.5 Договору, сторонами погоджено строк дії Договору набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.14., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по Договору.

Додатковою угодою № 1 від 19.02.15. до Договору сторони встановили строк дії Договору до 31.12.15., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по Договору.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Контрагентами у межах Договору затверджено та підписано Додаток № 1 до Договору - Протокол погодження договірної ціни з післягарантійного ремонту статичних перетворювачів.

Фактична вартість робіт з післягарантійного ремонту статичного перетворювача визначається згідно акту дефекації та акту виконаних робіт із зазначенням вартості. Орієнтовна сума Договору становить 237 718,98 грн. згідно з Протоколом погодження договірної ціни з післягарантійного ремонту статичних перетворювачів.

Пунктом 4.3 Договору сторони погодили, що виконання робіт оформлюється актом виконаних робіт.

Позивач вказує на те, що за Договором ним було виконано роботи, передбачені пунктом 1.1 Договору, про що було складено, скріплено печаткою та підписано відповідний Акт від 25.12.14. на суму 125 823,78 грн., який було направлено на адресу вагонного депо станції Київ-Пасажирський Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Ткачова О.Ф. (вказана в Договорі) для підпису та оплати.

Доказів наявності зауважень до робіт по Договору, які зафіксовані у вказаному акті, до матеріалів справи сторонами не подано.

Отже, у відповідача, як Замовника за Договором, відсутні будь-які заперечення та претензії щодо належного виконання позивачем прийнятих за Договором зобов'язань з виконання робіт.

Листом від 30.06.16. за підписом директора вагонного депо станції Київ-Пасажирський Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Ткачова О.Ф., в якому підтверджено, що позивачем було надано послуги з післягарантійного ремонту статичних перетворювачів на суму 125853,76 грн., направлено відповідачу акти від 25.12.14. на суму 125853,76 грн., які одержано відповідачем 19.01.15., та вказано, що оплату провести неможливо, оскільки баланс за 2014 рік здано, та вказував позивачу на необхідність надати акт виконаних робіт, датований 2015 роком.

Таким чином, Замовник визнав виконання позивачем робіт за Договором на суму 125 823,78 грн., однак акт не підписав у зв'язку із закриттям балансу за 2014 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Умовами Договору (п. 2.2) на відповідача покладено обов'язок оплатити роботи і такий обов'язок є чинним на підставі укладеного сторонами Договору та положеннями ст. 903 ЦК України та ст. 265 ГК України, тоді як закриття балансу за певний рік жодним чином не впливають на вказаний обов'язок відповідача, не припиняють його.

Крім того, зі змісту ст. 631 Цивільного кодексу України вбачається, що сторони здійснюють свої права і виконують свої обов'язки відповідно до договору протягом строку його дії. Отже, обов'язки контрагентів повинні бути виконані саме в межах строку дії Договору, який відповідно до п. 10.5 (в редакції додаткової угоди № 1 від 19.02.15.) закінчився ще 31.12.15.

Оскільки надані позивачем послуги відповідачем так оплачено і не було, претензією № 1-19юр від 13.08.16. позивач вимагав від відповідача підписати направлений йому акт на суму 125823,78 грн. та сплатити вказані грошові кошти.

Відповідь відповідача на адресу позивача не надходила. Доказів сплати заборгованості відповідачем суду не надано.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.3 Договору визначено, що розрахунок здійснюється на підставі підписаного акту виконаних робіт протягом 15 банківських днів з моменту його підписання.

Акт отримано відповідачем 19.01.15., отже строк оплати становив по 09.02.15. включно та є таким, що настав, а прострочення настало з 10.02.15.

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки, відповідач не сплатив позивачу грошові кошти за Договором в розмірі 125853,76 грн., а строк оплати є таким, що настав, то вимога позивача про стягнення суми основного боргу 125 823,78 грн. підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За перерахунком місцевого суду, з яким погоджується колегія суддів з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 95 346,43 грн. інфляційних втрат, 10 727,32 грн. 3% річних, а врешті інфляційних втрат в сумі 4821,72 грн. та 3% річних в сумі 213,68 грн. суд вірно відмовив.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" підлягають частковому задоволенню.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2018р. у справі № 910/22790/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2018р. у справі № 910/22790/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/22790/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.05.2018р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

С.О. Алданова