донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.05.2018 справа №913/837/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого (судді-доповідача): суддів при секретарі судового засідання: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: не зявився; не зявився;
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Сєвєродонецьк, Луганська область
на рішення господарського суду Луганської області
від 05.02.2018 (повний текст складено та підписано 15.02.2018)
у справі № 913/837/17 (суддя Шеліхіна Р.М.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Аеро-Транс", м. Краматорськ, Донецька область
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Сєвєродонецьк, Луганська область
простягнення 490 573,25 грн.
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Аеро-Транс", м. Краматорськ, Донецька область (Позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Сєвєродонецьк, Луганська область (Відповідач) про стягнення основної заборгованості в сумі 416 063,73 грн. за період з 20.03.2017 по 25.09.2017, пені в сумі 51 95242 грн. за період з 20.03.2017 по 25.09.2017, 3% річних в сумі 6 119,59 грн. за період з 20.03.2017 по 25.09.2017 та інфляційних втрат в сумі 16 437,51 грн. за період з квітня 2017 року по серпень 2017 року на підставі договору від 04.12.2016 №9-РА-АБ.

Рішенням господарського суду Луганської області від 05.02.2017 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача 416 063,73 грн. основного боргу, пеню в сумі 51 536,02 грн., інфляційні нарахування в сумі 16 437,51 грн. за період квітень-серпень 2017 року, 3% річних в сумі 6 119,59 грн. за період з 20.03.2017 по 25.09.2017 та судовий збір в сумі 7 352,35 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України, а також при неповному зясуванні обставин справи.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції не перевірив наявність заявок Відповідача на виконання робіт в спірний період грудень 2017 року, а також повноваження осіб, якими підписані акти виконаних робіт за вказаний період.

Крім того, Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки рішенню господарського суду Луганської області від 17.10.2017 у справі № 913/615/17, яким на думку Відповідача факт настання обставин непереборної сили для останнього визнано загальновідомим, у зв'язку з чим при розгляді справи мають бути застосовані правові наслідки, передбачені ст. 617 ЦК України.

Правом надання відзиву в суді апеляційної інстанції Позивач не скористався.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, у звязку з чим судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності учасників справи, що не скористались своїм правом на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи, встановлені наступні обставини:

- укладення договору 04.01.2016 №9-РА-АБ (далі Договір), за умовами п. 1.1. якого Позивач зобовязався виконати на користь Відповідача роботи з навантаження-відвантаження вугілля марки АМ і АС, АРШ, породи, щебеню, піску та інших видів вантажу, переміщення та складування по вугільним складам вугілля марки АМ і АС, по майданчикам АРШ навантажувачами на колісному ходу (2 та більше, згідно наданих заявок) з обємом ковшу 3-3,5 м3, а замовник (відповідач) зобовязується прийняти та оплатити вартість виконаних робіт на умовах та в порядку, визначених даним Договором;

- факт пролонгації сторонами Додатковою угодою від 30.06.2016 строку дії Договору до 31.12.2016 (а.с.38, т. 3);

- факти виконання Позивачем на користь Відповідача обумовлених умовами Договору робіт на загальну суму 4 541 747,24 грн., прийняття їх Відповідачем та часткової оплати останнім на суму 4 125 683,51 грн.;

- факт підписання сторонами без доповнень та зауважень актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на загальну суму 4 541 747,51 грн.;

- обставини порушення Відповідачем грошового зобовязання щодо оплати за виконані роботи в сумі 416 063,73 грн.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Проте, Відповідач обґрунтовує свої заперечення тим, що матеріали справи не містять заявок Відповідача на виконання робіт в спірний період грудень 2017 року; акти виконаних робіт були підписані з боку останнього особами без зазначення прізвища та посад, а Позивачем доказів повноважень цих осіб на підписання актів виконаних робіт не надано.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції, з чим погоджується судова колегія, встановлено, що правовідносини сторін виникли на підставі Договору та регулюються нормами ч. 1 ст. 173, ст. 193, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 610, 629 625 Цивільного кодексу України, предмет спірного Договору містить елементи як виконання підрядних робіт Позивачем, так і надання ним послуг, а також матеріалами справи підтверджується, що грошове зобовязання в сумі 416 063,73 грн. є простроченим.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що підписанням актів виконаних робіт, наданих послуг, сторонами узгоджено обсяг та вартість виконаних робіт, наданих послуг за спірний період.

Відповідно до ст.ст. 74, 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За замістом п. 1.2 Договору, місцем виконання робіт є всі відособлені підрозділи ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит", розташовані за адресою: Луганська область, м. Ровеньки, смт. Ясенівський, смт. Пролетарський, смт. Михайлівка, смт. Дзержинський, смт. Кленовий, тобто Відповідача у справі.

Згідно до п.п. 2.5, 3.2 Договору, щоденно, після закінчення робіт механізму і до початку наступної зміни, представники Відповідача та Позивача, підписують шляховий лист за фактичний час виконання робіт, в якому вказується кількість відпрацьованих механізмами м/годин.

Для реалізації виконання цього Договору сторони призначають своїх уповноважених представників. Представники сторін будуть уповноважені приймати всі повідомлення від відповідної сторони, приймати будь-які міри, давати необхідні вказівки та затверджувати рішення, передбачені цим Договором, від імені та за дорученням відповідної сторони в рамках, наданих в письмовому вигляді повноважень, в тому числі й підписання актів приймання-передачі виконаних робіт.

Також вимогами п. 4.3.4 Договору саме на Відповідача покладений обовязок призначити осіб (які мають право на підтвердження виконаних обсягів на відокремленому підрозділі Відповідача, якому надається послуга) на відособленому підрозділі Відповідача, якому надається послуга, відповідальних за ефективне використання робочого часу механізму Позивача з метою попередження простою механізму Позивача з вини Відповідача.

За таких підстав судова колегія не приймає до уваги доводи Відповідача про те, що спірні акти підписані представниками Відповідача з відсутністю повноважень, оскільки по-перше, в суді першої інстанції ані обсяг виконаних робіт, ані їхня вартість, ані обсяг повноважень осіб, які підписали спірні акти виконаних робіт Відповідачем не спростовано, ним не надано доказів наявності таких повноважень іншим особам, а також доказів складання цими особами інших документів, що спростовують зміст наданих Позивачем відповідних актів. По-друге своїми конклюдентними діями щодо підписання інших (попередніх) актів виконаних робіт за цим же Договором та оплатою вартості наданих послуг за ними в повному обсязі, Відповідач погодився з наявністю у осіб, які їх підписали, обсягу відповідних повноважень на здійснення таких дій.

В апеляційній скарзі, однією з підстав для скасування рішення господарського суду Відповідачем також зазначено про те, що судом не перевірено наявність заявок Відповідача на виконання робіт у спірний період, проте судова колегія не приймає до уваги вказані доводи Відповідача, оскільки господарським судом було встановлено, що заявки Відповідач направляв в телефонному режимі, що в свою чергу не протирічить умовам п. 4.1.1 Договору, Відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції зазначені обставини не заперечувались, протилежного суду не доведено.

Щодо тверджень Відповідача про те, що рішення господарського суду Луганської області від 17.10.2017 у справі № 913/615/17 повинно мати преюдиційне значення при розгляді даної справи в частині визнання загальновідомим факту настання обставин непереборної сили для Відповідача та, який в свою чергу не потребує доказування під час розгляду даної справи, судова колегія зауважує наступне.

Приписами ч. 1 ст. 617 ЦК України унормовано, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Умовами пункту 7.1 Договору встановлено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за цим договором, якщо воно є результатом обставин непереборної сили, що не залежать від волі сторін та безпосередньо впливають на виконання Договору.

Сторона, для якої склалася неможливість виконання зобовязань по цьому договору, в умовах, передбачених п. 7.1 договору, зобовязана у строк не більше 5 днів письмово повідомити іншу сторону (лист, факс, телекс, телеграф), в подальшому обовязково направити підтвердження, видане торгово-промисловою палатою або інший підтверджуючий документ компетентного органу (п. 7.3 Договору).

Проте, доказів виконання умов вищезазначених пунктів Договору Відповідачем не надано, що позбавляє останнього права посилатись на наявність форс-мажорних обставин як на підставу для звільнення від відповідальності.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Проте відповідного сертифікату Відповідачем не надано, матеріали справи не містять.

За таких обставин, законних підстав щодо звільнення Відповідача від виконання обовязку оплатити прийняті за спірними актами виконані роботи за Договором або від відповідальності у вигляді пені судовою колегією не встановлено та їх наявність Відповідачем не доведено.

Отже судова колегія вважає право Позивача на отримання оплати за виконані роботи на підставі вищезазначеного Договору таким, що порушене, а отже вважає, що суд першої інстанції законно та обґрунтовано стягнув з Відповідача на користь Позивача заборгованість за виконані роботи в сумі 416 063,73 грн. та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав до звільнення Відповідача від відповідальності у вигляді пені.

Розрахунок суду першої інстанції в частині стягнення інфляційних в сумі в сумі 16 437,51 грн. за період квітень серпень 2017 року та 3% річних в 6 119,59 грн. за період з 20.03.2017 по 25.09.2017, судова колегія також вважає таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

З урахуванням наведеного судом першої інстанції розрахунку, п. 6.2 Договору та приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, судова колегія також вважає законним та обґрунтованим висновок суду щодо стягнення з Відповідача пені в розмірі 51 536,02 грн. за періоди з 20.03.2017 по 16.09.2017, з 29.03.2017 по 25.09.2017 та з 11.04.2017 по 25.09.2017.

Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судова колегія не вбачає.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 05.02.2018 у справі № 913/837/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Сєвєродонецьк, Луганська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 05.02.2018 у справі № 913/837/17 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Сєвєродонецьк, Луганська область.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 21.05.2018.

Головуючий (суддя-доповідач) О.В. Стойка

Судді Д.О. Попков

ОСОБА_3