ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 травня 2018 р. Справа № 918/727/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання В'юненко І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Анімаккорд ЛТД

до відповідача Фізичної особи-підприємця Скебало Ірини Ігорівни

про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав в сумі 32 000 грн. 00 коп.

В засіданні приймали учать:

від позивача: Калініченко Н.А., (довіреність № б/н від 02.04.17);

від позивача: Трачук Ю.М., (довіреність № б/н від 02.04.17);

від відповідача: не з'явився;

свідок: ОСОБА_1, (паспорт НОМЕР_1 від 20.03.98).

ВСТАНОВИВ:

Анімаккорд ЛТД звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Скебало Олександра Володимировича про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав в сумі 32 000 грн. 00 коп.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що у відповідача в магазині було куплено товар, із зображенням персонажів "Маша" та "Ведмідь" з аудіовізуального твору мультиплікаційний серіал "Маша і Ведмідь" та "Машині казки", виключні майнові права на які належать для позивача, оскільки останній не давав дозволу на використання та розповсюдження інтелектуальної власності (зображення персонажів) позивач просить суд стягнути із відповідача компенсацію за порушення майнових авторських прав.

Ухвалою господарського суду від 23 жовтня 2017 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/727/17 та призначено до слухання в судовому засіданні на 13 листопада 2017 року.

09 листопада 2017 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи речового доказу та письмових документів, які на переконання останнього підтверджують викладені у позовній заяві обставини.

Крім того, 13 листопада 2017 року до канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги заперечує. Свої заперечення мотивує тим, що позивачем не доведено, що для останнього належать майнові права на персонаж "Маша" і "Ведмідь", також вважає, що матеріали справи не містять належних доказів факту продажу контрафактної продукції.

Ухвалою господарського суду від 13 листопада 2017 року розгляд справи відкладено в судовому засіданні на 27 листопада 2017 року.

Ухвалою господарського суду від 27 листопада 2017 року розгляд справи відкладено в судовому засіданні на 18 грудня 2017 року та витребувано у Рівненської філії ПАТ КБ "Приватбанк" документи.

18 грудня 2017 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшла заява про продовження на підставі ст. 80, 88 про продовження строку на подачу доказів у справі. Крім того, до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява, в якій останній просить суд розглядати справу № 918/727/17 по суті.

До канцелярії суду 18 грудня 2017 року від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд розглядати справу № 918/727/17 по суті.

У судовому засіданні 18 грудня 2017 року суд ухвалив здійснювати судочинство у даній справі за правилами Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року) у порядку загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті, також за заявою позивача продовжено строк на подачу доказів у справі.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 18 грудня 2017 року розгляд справи відкладено на 26 грудня 2017 року, зобов'язано сторін подати будь-які письмові пояснення як на підставу своїх вимог та заперечень.

У судовому засіданні 26.12.2017 р. представник позивача просив суд долучити до матеріалів справи клопотання про витребування доказів, заяву свідка та клопотання про продовження строку на подачу доказів у справі та клопотання про заміну відповідача.

Від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи договору еквайрингу.

26.12.2017 р. через канцелярію суду позивачем подано клопотання про витребування доказів, в якому останній обґрунтовує неможливість самостійно отримати відповідні докази, а тому просить у суду повторно витребувати у Рівненської філії ПАТ КБ "Приватбанк":

- копію договору еквайрингу укладеного на використання терміналу № S1R009IU, код авторизації 195098, розташованого за адресою м. Рівне, вул. Короленка, буд. 2, магазин "Кіндер Шоп", RRN; 63; AID : А010;

- копію виписки за проведені 27 вересня 2016 року розрахункові операції за чеком № 431 з використанням терміналів № S1R009IU, код авторизації 195098, розташованого за адресою м. Рівне, вул. Короленка, буд. 2, магазин "Кіндер Шоп", RRN; 63; AID : А010.

26.12.2017 р. через відділ канцелярії позивачем подане клопотання про заміну відповідача, зокрема з ФОП Скебало О.В на належного відповідача ФОП Скебало І.І.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 26 грудня 2017 року розгляд справи відкладено на 15 січня 2018 року.

12.01.2018 р. відповідачем подано клопотання про виклик свідка, в якому останній просить суд викликати свідка - Курганського С.Г. для допиту, також подані заперечення на клопотання про витребування доказів, в яких зазначає про безпідставність зазначеного клопотання позивача, просить суд в його задоволенні відмовити, крім того подано заперечення на клопотання про заміну відповідача, в яких зазначає про безпідставність такого клопотання, просить суд в його задоволенні відмовити.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 15 січня 2018 року розгляд справи відкладено на 12 лютого 2018 року, також задоволені клопотання щодо витребування документів та виклику свідка.

05 лютого 2018 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від Рівненської філії ПАТ КБ "Приватбанк" надійшла відповідь на вимоги ухвали суду від 15 січня 2018 року.

Ухвалою господарського суду від 12 лютого 2018 року розгляд справи по суті відкладено на 26 лютого 2018 року. Окрім того, ухвалою господарського суду від 12 лютого 2018 року замінено первісного відповідача - Фізичну особу-підприємця Скебало Олександра Володимировича (33028, м. Рівне, вул. Лермонтова, буд. 7, кв. 83) на нового відповідача - Фізичну особу-підприємця Скебало Ірину Ігорівну (33028, м. Рівне, вул. Лермонтова, буд. 7, кв. 83).

15 лютого 2018 року до канцелярії суду від представника позивача надійшли письмові пояснення.

До відділу канцелярії та документального забезпечення суду 26 лютого 2018 року від нового відповідача по справі надійшло клопотання, в якому останній просить суд у порядку ст. 48 ГПК України розпочати розгляд справи № 918/727/17 спочатку.

Ухвалою господарського суду від 26 лютого 2018 року клопотання Фізичної особи-підприємця Скебало Ірини Ігорівни про розгляд справи спочатку та призначення справи в порядку підготовчого засідання - задоволено. Розгляд справи за позовом Анімаккорд ЛТД до відповідача Фізичної особи-підприємця Скебало Ірини Ігорівни про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав в сумі 32 000 грн. 00 коп. - розпочато спочатку.

В судовому засіданні 26 лютого 2018 року оголошено перерву в судовому засіданні до 19 березня 2018 року.

13 березня 2018 року через відділ канцелярії від відповідача (належного) надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечує. Мотивує свою позицію тим що позивачем не доведено, що відповідачем було розповсюджено товар на якому зображено персонажі, майнові права на які належать для позивача. Також зазначає, що викладені обставини на відеофіксації, долученої до позовної заяви, не відповідають дійсності, а тому до уваги прийматися не можуть. Крім того, до відзиву була долучена заява свідка, яка підтверджує викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

В судовому засіданні 19 березня 2018 року оголошено перерву в судовому засіданні до 11 квітня 2018 року.

10 квітня 2018 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання про виклик свідків.

Ухвалою господарського суду від 11 квітня 2018 року розгляд справи в підготовчому провадженні відкладено на 23 квітня 2018 року, також задоволено заяву Фізичної особи-підприємця Скебало Ірини Ігорівни та зобов'язано позивача у формі заяви свідка надати суду відповіді на ряд питань.

11 квітня 2018 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача на виконання вимог ухвали суду від 11 квітня 2018 року надійшли письмові пояснення.

Ухвалою суду від 23 квітня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 травня 2018 р.

14 травня 2018 року через канцелярію суду позивачем подано заперечення щодо доказів сторони відповідача, також пояснення щодо електронного доказу-відеозапису та щодо огляду доказу відеозапису.

У судовому засіданні 14 травня 2018 року представники позивача підтримали позов з підстав зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях, в свою чергу уповноважений представник відповідача не забезпечив явку уповноваженого представника, причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та свідка, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

10.12.2014 року між ТОВ "Маша і Мєдвєдь" (правовласник) та Анімаккорд Лтд (набувач) укладено договір №ММ-2 про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (анімаційні серіали "Маша і Ведмідь" і "Машині казки"), згідно якого правовласник в порядку, передбаченому договором, передає і відчужує набувачу виключне право в повному обсязі на аудіовізуальні твори, а набувач зобов'язується сплатити правовласнику обумовлену договором винагороду (т.1, а.с. 29 - 35).

Відповідно до п.1.1 договору правовласник у порядку, передбаченому цим договором, передає та відчужує набувачу виключне право у повному обсязі на Аудіовізуальні твори, а набувач зобов'язується сплатити правовласнику обумовлену договором винагороду.

Пунктом 1 розділу А договору зазначено, що аудіовізуальні твори-кольорові анімаційні серіали "Маша і Ведмідь" та "Машині казки" російською мовою, включаючи, але не обмежуючись вихідними матеріалами, елементи та об'єкти, що охороняються та є складовою частиною серій, в тому числі, графічні зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того, чи перераховані вказані елементи та об'єкти безпосередньо у Додатках до цього договору.

Згідно із п.1.4 договору виключне право на Аудіовізуальні твори передається та відчужується правовласником набувачеві у повному обсязі для використання його будь- яким способом та у будь-якій формі згідно умов цього договору.

Факт передачі прав підтверджується відповідним актом №1 від 01.01.2015р., №2 05.10.2013р., №3 від 30.04.2015р., №4 від 01.07.2015р. до договору про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (серіал "Маша та Ведмідь" та "Машині казки") №ММ-2 від 10.12.2014р. (т.1, а.с. 47 - 52).

Відповідно до п. 1.3 договору правовласник заявляє і гарантує, що правовласник є єдиним власником виключного права на аудіовізуальні твори і, що після передачі/відчуження згідно актів передачі прав або актам приймання-передачі, виключне право на аудіовізуальні твори не буде заставлено, під арештом та не буде обтяжено ніякими іншими зобов'язаннями чи будь-якими іншими інтересами будь-якого виду.

Згідно п. 1.7.1 договору до набувача переходять права правовласника, який є ліцензіаром по всім діючим ліцензійним договорам (зазначених у відповідному додатку до договору), укладених правовласником відносно аудіовізуальних творів, право на які підлягає передачі по цьому договору. Правовласник зобов'язується у найкоротший термін повідомити всі компанії-ліцензіати в письмовій формі про передачу своїх прав по діючим ліцензійним договорам.

Пунктом 4.1 договору визначено, що одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори правовласник передає набувачу в повному обсязі виключне право на всі юридично значимі охоронювані елементи і об'єкти аудіовізуальних творів, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, інструкцію по стилю, робочі матеріали, назву анімаційних серіалів "Маша і Ведмідь" і "Машині казки", графічне зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того чи перераховані зазначені елементи та об'єкти безпосередньо в додатках до договору.

Відповідно до п. 7.1 договору договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом всього терміну дії виключного права на аудіовізуальні твори, включаючи будь- які пролонгації терміну дії виключного права.

Додатком № 1 до договору від 10.12.2014 року № ММ-2 сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів "Маша і Ведмідь" і "Машині казки" та права, які підлягають відчуженню згідно договору.

Статтею 204 ЦК України презумується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання договору від 10.12.2014р. №ММ-2 про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

Відповідно до статті 1108 Цивільного кодексу України, особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності).

Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору.

Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону.

Виключна ліцензія видається лише одному ліцензіату і виключає можливість використання ліцензіаром об'єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об'єкта у зазначеній сфері.

Відповідно до частини 1 статті 1109 Цивільного кодексу України, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Частиною 6 вищевказаної статті зазначено, що права на використання об'єкта права інтелектуальної власності та способи його використання, які не визначені у ліцензійному договорі, вважаються такими, що не надані ліцензіату.

Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права (частина 1 статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

У свою чергу, за частиною 1 статті 31 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону. Передача права на використання твору іншим особам може здійснюватися на основі авторського договору про передачу виключного права на використання твору або на основі авторського договору про передачу невиключного права на використання твору. За авторським договором про передачу виключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має виключне авторське право) передає право використовувати твір певним способом і у встановлених межах тільки одній особі, якій ці права передаються, і надає цій особі право дозволяти або забороняти подібне використання твору іншим особам. При цьому за особою, яка передає виключне право на використання твору, залишається право на використання цього твору лише в частині прав, що не передаються (частини 1 - 3 статті 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Відповідно до ст.9 Закону України "Про авторське право і суміжні права" частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

Суд вбачає, що персонажі аудіовізуальних творів (мультиплікаційного серіалу) "Маша і Ведмідь" та "Машині казки", зокрема, "Маша" і "Ведмідь" є частинами аудіовізуального твору, які можуть використовуватись самостійно, а тому розглядаються як твори.

Отже, з усього зазначеного вище вбачається, що Анімаккорд ЛТД є власником виключних майнових прав на персонажі аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша і Ведмідь", в тому числі на малюнок персонажа "Маша" та персонажа "Ведмідь", які в силу статті 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права" охороняються, як твори відповідно до цього Закону.

Зазначені вище обставини підтверджуються зокрема відповідним договором, який зазначався вище, який підписаний уповноваженими представниками юридичних осіб і скріплений відтисками печаток останніх на час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання матеріали справи не містять.

Отже, позивач правомірно звернувся в господарський суд Рівненської області з позовом, щодо захисту майнових авторських прав.

З огляду на приписи ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, суд враховує, зокрема таке: відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкта суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: суд встановлює конкретні форму і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Матеріалами справи стверджено, що 27.09.2016 року у магазині "Кіндер Шоп", що знаходиться за адресою м. Рівне вул. Короленка, буд. 2, було здійснено продаж (реалізацію, розповсюдження) наступного товару (надалі - товар): колготки дитячі "Маша і Ведмідь" на упакуванні якого відтворено зображення персонажів "Маша" та "Ведмідь" з аудіовізуальних творів - мультиплікаційних серіалів "Маша і Ведмідь" та "Машині казки".

Загальна вартість придбаного товару становить - 59 грн. 00 коп., що стверджується чеком від 27.09.2016р. №431 на суму 59 грн. 00 коп. (т.1, а.с. 104).

Матеріали справи містять відповідь Управління торгівлі, громадського харчування та побутового обслуговування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 10.10.2016 року № 07-30 (т.1, а.с. 83), з якої вбачається, що у магазині "Кіндер шоп" зареєстрований ФОП Скебало Олександр Володимирович (декларація відповідності матеріально технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства №336 від 12.09.2013).

Разом з тим, в ході розгляду справи судом було встановлено, що Фізична особа-підприємець Скебало Олександр Володимирович подав докази які вказують, що оплата за контрафактний товар ним не була отримана, зокрема довідку банку, який обслуговував ФОП Скебало О.В.

Як зазначалося вище, судом було замінено первісного відповідача ФОП Скебало О.В на нового відповідача ФОП Скебало І.І.

Матеріали справи містять лист Приватбанку від 19.12.2017р. №20.1.0.0.0/7-20171201/3726, згідно якого вбачається, що оплачені за товар кошти були отримані Скебало І.І. (т.1, а.с. 187).

Окрім того, матеріали справи містять фотокопії придбаного товару, на якому зафіксовано, який саме товар було придбано.

Матеріали справи не містять доказів надання позивачем дозволу для відповідача на використання та розповсюдження персонажів "Маша" і "Медвідь" на упаковці товару (колготки дитячі).

Отже, відповідачем, як суб'єктом підприємницької діяльності, було здійснено розповсюдження 1 - го виду контрафактного товару (колготки дитячі "Маша і Ведмідь") на якому відтворено самостійні частини, зображення персонажів "Маша" та "Ведмідь" з аудіовізуальних творів - мультиплікаційних серіалів "Маша і Ведмідь" та "Машині казки" - зображення персонажа "Маша" та "Ведмідь".

З урахуванням зазначеного вище, суд вбачає, що продукція реалізована відповідачем має статус контрафактної, адже на її виготовлення та розповсюдження позивач дозволу не надавав, хоча наявність такого письмового дозволу прямо передбачена чинним законодавством, крім того відповідачем доказів протилежного суду ненадано.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про міжнародне приватне право" іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Згідно з статтею 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону. інших законів, міжнародних договорів України.

Згідно положення ст.37 ЗУ "Про міжнародне приватне право" до правовідносин у сфері захисту прав інтелектуальної власності застосовується право держави, у якій вимагається захист цих прав.

Відповідно до п. "д" ч.1 ст.З Закону України "Про авторське право і суміжні права", дія цього закону поширюється на твори та об'єкти суміжних прав, які охороняються відповідно до міжнародних договорів України.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб'єктами авторського права є автори та особи, яким автори передали свої авторські майнові права.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключне право - майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Стаття 8 Закону встановлює, що об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, в тому числі аудіовізуальні твори.

Згідно статті 1 Закону, аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 Закону до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать виключне право на використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Приписами ст.445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права":

примірник твору - копія твору, виконана у будь-якій матеріальній формі;

контрафактний примірник твору. фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав;

Відповідно до ст.1 ЗУ "Про авторське право і суміжні права" розповсюдження об'єктів авторського права і (або) суміжних прав - будь-яка дія, за допомогою якої об'єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об'єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих об'єктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором;

У п. 44 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 04 червня 2010 року зазначається, що відповідно до пункту "б" статті 50 Закону N 3792-ХІІ (3792-12) розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту. Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

Судом встановлено, відповідач - як продавець допустив порушення прав позивача у спосіб розповсюдження контрафактної продукції.

Отже, позивач у відповідності до норм права які зазначалися, має право на компенсацію від особи, яка здійснила розповсюдження контрафактної продукції - відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 вказаного Закону, за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Згідно із п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" належним відповідачем у справі про захист авторського права і (або) суміжних прав є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Розмір компенсації визначався позивачем з урахуванням п. 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", яким роз'яснено: "Відповідно до пункту "г" частини першої статті 52 Закону № 3792-XII суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦК України, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені у судовому рішенні.

Розмір компенсації визначається судом, виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 й не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт "г" частини другої статті 52 Закону), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2017 рік", мінімальний розмір заробітної плати з якого виходить суд при визначенні розміру компенсації - з 01 січня 2017 року в Україні становить - 3 200 грн. 00 коп.

Визначаючи розмір компенсації судом прийнято до уваги, те що доказів у підтвердження виявлення фактів продовження протиправної діяльності відповідача після звернення позивача з даним позовом до суду позивачем надано не було, вартість товару розповсюдженого відповідачем є відносно незначною, порушення виключних авторських майнових прав позивача полягало шляхом повного копіювання об'єкта авторських прав, що в сукупності з урахуванням вимог добросовісності, розумності та справедливості, виходячи із заявленої позивачем суми позовних вимог, відповідає визначеній позивачем суми компенсації - 32 000 грн. 00 коп.

Враховуючи усе зазначене вище в сукупності, суд вбачає, що позов підлягає до задоволення в розмірі 32 000 грн. 00 коп.

Також, приймаючи рішення судом враховані твердження відповідача щодо продажу неконтрафактного товару на суму 59 грн. 00 коп.

Як зазначалося судом вище, матеріали справи містять чек та докази зарахування на рахунок відповідача суму коштів в розмірі 59 грн. 00 коп., які свідчать про продаж товару саме відповідачем, також матеріали справи містять фотокопії придбаного товару, які в сукупності свідчать про розповсюдження контрафактного примірника товару відповідачем, а тому твердження відповідача, щодо продажу не контрафактного товару, до уваги судом не приймаються.

Щодо наданої заяви свідка ОСОБА_2, в якій остання зазначає, що особа яка придбала товар у магазині "Кіндер Шоп" прийшла уже зі своїм товаром (контрафактним) і просила підібрати схожий, а тому проданий товар колготки дитячі, не містив ніяких зображень на упаковці і не може відноситися до контрафактного.

Згідно ч.ч.1-2 статті 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.

У відповідності до ч.2 ст.89 ГПК України суд має право зобов'язати учасника справи, який подав заяву свідка, забезпечити явку свідка до суду або його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Якщо свідок без поважних причин не з'явився в судове засідання або не взяв участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд не бере до уваги його показання.

Ухвалою суду від 23 квітня 2018 року викликано у судове засідання 14 травня 2018 року об 09:30 год. для допиту у якості свідків: - Лабенську Інну Ігорівну (33028, м. Рівне, вул. Лермонтова, 7, кв. 44); та Курганського Сергія Георгійовича (33010, м. Рівне, вул. Павлюченка, 46). Також відповідно до ч. 3 ст. 89 ГПК України попереджено Лабенську Інну Ігорівну та Курганського Сергія Георгійовича про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Як свідчать матеріали справи, 14.05.2018 року свідок Лабенська Інна Ігорівна не з'явилася у судове засідання, про причини неявки суд не повідомила.

Враховуючи ч.2 ст.89 ГПК України суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_2 викладені у формі заяви свідка.

Згідно ст.129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов задоволено в повному обсязі, судові витрати в сумі 1 600 грн. 00 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-75, 86, 123, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Скебало Ірини Ігорівни (АДРЕСА_1) на користь Анімаккорд Лтд (Гріва Дігені, 82, СТЕФАНІ ХАУЗ, 2й поверх, Квартира/офіс 02, 3101, Лімасол, Кіпр (82, Griva Digeni, STEPHANIE HOUSE, 2 floor, Flat/Office 202, 3101, Limassol, Cyprus) реєстраційний номер HE 244451; T.I.C. 12244451M; VAT реєстраційний номер CY1024445IK) компенсацію в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, визначених станом на дату подачі позову складає 32 000 (тридцять дві тисячі) грн. 00 коп. та 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судових витрат.

В судовому засіданні 14.05.2018 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.05.2018 року.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 3 примірників:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (33023, м. Рівне, вул. Ак. Грушевського, 42-б);

3 - відповідачу рекомендованим (АДРЕСА_1).