КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2018 р. Справа№ 910/3361/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Позюбан А.С.

за участю представників

від позивача: Христич О.В., за дов. № 2072 від 29.12.2017р.

від відповідача: Прядко А.М., за дов. № б/н від 26.03.2018р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК"

на рішення Господарського суду м. Києва від 28.02.2018р.

у справі № 910/3361/17 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕНБЕСТ"

до Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК"

про стягнення 216 968, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕНБЕСТ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" про стягнення 216 968,00 грн. заборгованості за надані на підставі договору від 01.09.2014 № 782-Ф в грудні 2015 року, січні 2016 року послуги з охорони майна Банку на його об'єктах.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2017р. у справі №910/3361/17 (суддя Мудрий С.М.), яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2017 (судді Тищенко О.В. - головуючий, Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.) у позові відмовлено повністю, з посиланням на те, що задоволення вимог кредиторів Банку здійснюється виключно у межах процедури ліквідації Банку та в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Постановою Вищого Господарського суду України від 28.11.2017р. рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2017р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2017р. у справі №910/3361/17 скасовано; справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2017р. прийнято справу № 910/3361/17 до розгляду.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28.02.2018 р. позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕНБЕСТ" 216 968 грн. 00 коп. - боргу, 3 254 грн. 52 коп. - судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "АВАНТ-БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2018 р. у справі № 910/3361/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2018 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" на рішення Господарського суду м. Києва від 28.02.2018 р. у справі № 910/3361/17 та призначено до розгляду на 15.05.2018р.

23.04.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2018р. у справі № 910/3361/17 - без змін.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

01.09.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕНБЕСТ" (далі по тексту - позивач, виконавець, ТОВ "ВЕНБЕСТ") та Публічним акціонерним товариством "АВАНТ-БАНК" (далі по тексту - Банк, відповідач, ПАТ "АВАНТ-БАНК") укладено Договір №782-Ф (далі по тексту - Договір), за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується здійснити заходи з охорони майна на об'єктах замовника згідно розрахунку-дислокації об'єктів (Додаток № 1) та оперативно реагувати на правопорушення, що скоюються на території охоронюваного об'єкта.

Згідно з п. 2.2. Договору охорона об'єкта здійснюється шляхом організації роботи постів фізичної охорони виконавця згідно з Додатком № 1 до цього договору.

Відповідно до підпункту 3.2.13 пункту 3.2 Договору замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати послуги виконавця за цим договором.

Пунктами 8.1, 8.2 Договору передбачено, що вартість послуг виконавця визначається Розрахунком-дислокацією вартості постів ТОВ "ВЕНБЕСТ" по охороні об'єкту Банку (Додаток № 1), який є невід'ємною частиною цього договору. Оплата за Договором здійснюється на умовах передплати і проводиться щомісячно, в термін перших п'яти банківських днів з моменту підписання договору.

Згідно з пунктом 8.5 Договору фактичне надання послуг підтверджується актом наданих послуг, що складається виконавцем та направляється на підпис замовника не пізніше п'яти перших днів місяця, наступного за місяцем, у якому надавалися послуги. Замовник має право підписати та направити виконавцю акт наданих послуг, або не підписувати та надати письмові пояснення. Якщо протягом 10 календарних днів після отримання акту наданих послуг замовник відмовляється його підписувати або надавати письмові пояснення щодо відмови, послуги охорони вважаються наданими у повному обсязі без зауважень.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами й скріплення печатками сторін. Строк договору починає свій перебіг з моменту, визначеного Розрахунком-дислокацією (пункти 9.1, 9.2 Договору);

Позивачем на виконання умов Договору надано Банку послуги з охорони майна Банку, що підтверджується підписаними між сторонами актами здачі-прийняття робіт: №Ф-12/782 за грудень 2015 року на суму 114 000,00 грн. та Ф-01*/782 за січень 2016 року на суму 102 968,00 грн., однак надані послуги вартістю відповідачем не оплачені.

Факт надання послуг позивачем відповідачу у грудні 2015 року та січні 2016 року підтверджується заявами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які оформлені у відповідності до вимог ст. 87 та 88 ГПК України.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29.01.2016р. року № 96 розпочато процедуру виведення ПАТ "АВАНТ-БАНК" з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 29.01.2016р. по 28.02.2016р. (включно); призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "АВАНТ-БАНК", визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ларченко Ірині Миколаївні на один місяць з 29.01.2016р. по 28.02.2016р. (включно).

Відповідно до постанови правління Національного банку України від 25.02.2016р. №109 вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ "АВАНТ-БАНК".

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.02.2016р. №262, на підставі постанови правління НБУ від 25.02.2016р. №109 вирішено: припинити здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "АВАНТ-БАНК" з 26.02.2016р.; відкликати всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "АВАНТ-БАНК" Ларченко І.М. з 26.02.2016р.; розпочати процедуру ліквідації ПАТ "АВАНТ-БАНК" з 26.02.2016р. по 25.02.2018р. включно; призначити уповноваженою особою Фонду та делегувати всі повноваження ліквідатора ПАТ "АВАНТ-БАНК" , зазначені у Законі України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному зазначеним Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ларченко І.М. строком на два роки з 26.02.2016р. по 25.02.2018р. включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 06.10.2016р. №2021 змінено уповноважену особу на ліквідацію та делегування повноважень ліквідатора Банку на Чернявську Олену Степанівну з 07.10.2016р.

Згідно з гарантійним листом уповноваженої особи ФГВФО на тимчасову адміністрацію в ПАТ "АВАНТ-БАНК" Ларченко І.М. (без номеру та дати) гарантовано оплату за договорами про надання послуг охорони, укладених між Банком та Товариством, починаючи з 29.01.2016р..

10.02.2016р. позивач звернувся до відповідача з листом про підписання актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за договорами охорони банку, в якому просив підписати акти та провести відповідні розрахунки, зокрема за Договором.

05.05.2016р. позивач звернувся до Банку в особі уповноваженої особи ФГВФО з листом (вих. №2083) про прийняття та оплату наданих послуг, установленого обладнання, в якому просило провести заходи щодо документального оформлення наданих позивачем послуг, зокрема, за Договором, шляхом підписання актів здачі-прийняття послуг (робіт) та скріплення їх печаткою Банку.

Відповідач листом від 27.05.2016р. (вих. № 2621) повідомив позивача про відхилення заявлених вимог позивача щодо прийняття та оплати наданих послуг, установленого обладнання за укладеними з банком договорами (у т.ч за Договором від 01.09.2014р. № 782), у зв'язку з тим, що позивачем як виконавцем не надано належного підтвердження щодо виконання зобов'язань за договорами та обсягу виконаних робіт.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем порушено зобов'язання з оплати вартості отриманих послуг за грудень 2015 року та січень 2016 року, в зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість з їх оплати в розмірі 216 968,00 грн.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з статтею 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним щодо інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банків.

В той же час за змістом ч. 4 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони.

Частиною 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вказано, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку в тому числі, щодо витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті.

Апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду , що введення тимчасової адміністрації та подальше відкликання банківської ліцензії відповідача не є тією підставою, що звільняє останнього від оплати отриманих послуг щодо свого власного майна.

Позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачу послуги охорони в період з грудня 2015 року по січень 2016 року вартістю 216 968,00 грн., а відповідач в порушення умов Договору не сплатив їх вартість, в зв'язку з чим має перед позивачем заборгованість з їх оплати.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 216 968,00 грн.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕНБЕСТ" підлягають задоволенню.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2018р. у справі № 910/3361/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2018р. у справі № 910/3361/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/3361/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 17.05.2018р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець