ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/11242/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О.О. Мамалуй - головуючий, Л.В. Стратієнко, І.В. Ткач

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2017р.

у складі колегії суддів: М.Л. Яковлєв - головуючий, Л.В. Чорна, Б.В. Отрюх

та на рішення господарського суду міста Києва від 25.09.2017р.

суддя: О.М. Спичак

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза"

до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про стягнення 64 745,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

ТОВ "Костанза" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з ПАТ КБ "Приватбанк" пені у розмірі 64 745,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі п. 37.2 ст. 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в України" відповідач зобов'язаний сплатити позивачу пеню за утримання ним коштів.

2. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.09.2017р. у справі №910/11242/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2017р., позовні вимоги задоволені, стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ТОВ "Костанза" 64 745, 40 грн. пені.

Судові рішення мотивовані з посиланням на норм п. 37.2 ст. 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в України".

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

ПАТ КБ "Приватбанк", не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Скаржник зазначає, що положення ст. 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в України" не підлягають застосуванню в даному випадку, оскільки переказ коштів відбувався не з вини банку. Судами не встановлена наявність протиправних діянь з боку відповідача, направлених на порушення майнових прав та заволодіння майном позивача.

У скарзі вказується, що ст. 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в України" встановлений часовий період на вирішення питання повернення коштів - 90 календарних днів, який банком не порушено. Тому скаржник вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими.

4. Позиції інших учасників справи

Відзивів чи заперечень на касаційну скаргу до суду не надходило.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

ТОВ "Костанза" було відкрито рахунок № 7536у ПАТ КБ "Приватбанк" на підставі заяви директора ТОВ "Костанза", за якою позивач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування (договір) та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору.

Внаслідок здійснення невстановленою особою крадіжки належної директору позивача картки ПАТ КБ "Приватбанк", що є ключем до поточного рахунку №7536, 23.01.2017р. були здійснені транзакції з перерахування грошових коштів у сумі 696 200 грн. з зазначеного поточного рахунку позивача на рахунок НОМЕР_1, який належить ФОП ОСОБА_7.

23 січня 2017р. позивач звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" по каналу Приват 24 про несанкціоновані списання грошових коштів з рахунку № 7536 (поточний рахунок), у зв'язку із чим банком 23.01.2017р. було заблоковано картку, а грошові кошти в сумі 696 200 грн. були заблоковані на внутрішньому рахунку банку.

Листом слідчого СВ Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом поліції Сивун В.М. за вих. № 17/368 від 06.02.2017р. було повідомлено банк про наявність кримінального провадження №0000368 за фактом крадіжки картки ПАТ КБ "Приватбанку" за №239376, яка є ключем до поточного рахунку позивача №7536.

Крім того, зазначеним листом слідчий повідомив відповідача про наявність фото та відео доказів, підтверджуючих, що директор позивача не здійснював транзакції з перерахування грошових коштів у сумі 696 200 грн.

Також слідчий звернувся до відповідача із проханням розблокувати грошові кошти в сумі 696 200 грн. та повернути їх на рахунок законного власника - ТОВ "Костанза" до вирішення питання по кримінальному провадженню.

Позивач неодноразово звертався до банку із проханням розблокувати та повернути кошти ТОВ "Костанза".

Банк листом від 23.02.2017р. повідомив директора позивача про те, що ним були порушені умови і правила надання банківських послуг, а всі операції по картці були здійснені успішно при наявності картки з коректним введенням ріn-коду.

25 квітня 2017р. банком повернуто позивачу 1 200 грн., а 26.04.2017р. - 695 000 грн.

6. Норми права та мотиви, з яких виходить суд касаційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

У відповідності до ст. 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев'яносто календарних днів.

У разі правомірності переказу еквайр має завершити переказ та відшкодувати отримувачу 0,1 відсотка суми платежу за кожний день такого призупинення, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

На час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев'яносто календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Як правильно враховано господарськими судами попередніх інстанцій, із системного аналізу вищенаведеної статті випливає, що остання визначає дії емітента (відповідача) у разі опротестування переказу держателем (позивачем).

Емітент (відповідач) наділений правом на встановлення ініціатора переказу, а також правомірності зазначеного переказу. На зазначені дії законодавець встановив граничний термін у 90 календарних днів з моменту призупинення завершення переказу.

Пункт 37.2 статті 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачає відповідальність банку перед неналежним платником.

У разі встановлення емітентом, що неналежний переказ відбувся з вини ініціатора переказу, що не є платником, на емітента (відповідач), крім обов'язку щодо переказу на рахунок неналежного платника (позивача) відповідної суми грошей за рахунок власних коштів, законодавцем також покладено відповідальність у вигляді сплати пені неналежному платнику (позивачу) в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними .

Враховуючи, що відповідачем було встановлено, що списання грошових коштів у сумі 696 200 грн. з поточного рахунку позивача №7536 було ініційовано не позивачем та зазначений переказ був неналежним, позовні вимоги згідно наведених положень ст. 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" правомірно задоволені судами попередніх інстанцій.

При цьому, судами встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач, як користувач платіжної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру, або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції без фізичного пред`явлення платіжного засобу або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу його держателя.

Посилання скаржника на те, що норми зазначеної статті 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" не підлягають застосуванню у даному випадку, оскільки переказ коштів відбувався не з вини банку, відхиляються Судом як безпідставні. Із вказаної норми не вбачається, що вона застосовується лише у випадку, коли переказ відбувається з вини банку.

7. Висновки суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги

На підставі вищевикладеного, Верховний Суд, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених господарськими судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, перевірив правильність застосування норм матеріального та процесуального права та прийшов до висновку, що оскаржувані рішення та постанова є законними та обґрунтованими, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 25.09.2017р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2017р. у справі №910/11242/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя Л.В. Стратієнко

Суддя І.В. Ткач