ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 912/3060/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Мамалуй О.О., Ткач І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Кіровоградської області

(головуючий - Макаренко Т.В., суддя - Колодій С.Б., Тимошевська В.В.)

від 09.10.2017

та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду

(головуючий - Березкіна О.В., судді - Іванов О.Г., Чимбар Л.О.)

від 23.11.2017,

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення 214 691,95 грн

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ФОП ОСОБА_2 звернулась до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлений товар за договором №3/4 від 01.12.2015 в сумі 171 329,92 грн з врахуванням інфляційних втрат, а також 40 333,50 грн пені, 3 028,53 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки № 3/4 від 01.12.2015 в частині своєчасної та повної оплати товару.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 заборгованість за поставлений товар за договором №3/4 від 01.12.2015 в сумі 171329,92 грн з врахуванням інфляційних втрат, а також 40 333,50 грн пені, 3 028,53 грн 3% річних.

Рішення місцевого суду обґрунтовано доведеністю факту поставки товару, що підтверджується договором № 3/4 від 01.12.2015 та видатковою накладною № 3/4-1 від 17.12.2015, скріпленою печаткою відповідача, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов'язок із оплати отриманого товару.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.10.2017 залишено без змін.

ФОП ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані рішення, та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Підставами для скасування судових рішень відповідач зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанції. Стверджує, що він особисто спірний договір поставки не укладав, печатку не ставив і не підписував, не ставив печатку і в накладній, а товарно-матеріальні цінності за нею від позивача не отримував. Зазначає, що господарськими судами надано неправильну правову оцінку висновку судової експертизи, яка спростувала факт підписання спірного договору поставки та накладної відповідачем. Скаржник вважає, що наявність на спірному договорі та накладній печатки фізичної особи-підприємця не свідчить про укладання цього договору.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Як встановлено господарськими судами, 01.12.2015 між ФОП ОСОБА_2 як постачальником та ФОП ОСОБА_1 як покупцем укладено договір поставки № 3/4 від 01.12.2015, за умовами якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупцеві товар (партію товару), в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в накладних, що засвідчують передачу-приймання товару від постачальника до покупця та є невід'ємними частинами цього договору, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити цей товар.

Обґрунтовуючи задоволення позову, суди дійшли висновку, що позивач виконав свої зобов'язання за договором повністю та належним чином, а саме - здійснив поставку товару згідно з накладною № 3/4-1 від 17.12.2015 на суму 165 233,48 грн.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, зазначав, що вищезазначений договір та накладну він не підписував, товарно-матеріальні цінності не отримував.

Питання підписання відповідачем договору поставки № 3/4 від 01.12.2015 та накладної № 3/4-1 від 17.12.2015 було предметом дослідження комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи, призначеної ухвалою від 14.02.2017.

Як вбачається з висновку експертизи № 164/17-23, № 562-563/17-23 від 12.06.2017, підпис на 2-му аркуші договору № 3/4 поставки товару від 01.12.15, укладеному між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 в розділі 10 "Місцезнаходження і реквізити сторін" в графі "Покупець" "ОСОБА_1" виконаний не ОСОБА_1 Відповісти на питання "Ким, ФОП ОСОБА_1 чи іншою особою виконаний підпис в накладній № 3/4-1 від 17.12.15 в графі "Бухгалтер" та "Прийняв"? виявилося неможливим. Відтиск печатки на 2-му аркуші договору 3/4 поставки товару від 01.12.2015 укладеному між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 в розділі 10 "Місцезнаходження і реквізити сторін" в графі "Покупець" та на накладній № 3/4-1 від 17.12.2015 нанесені печаткою ФОП ОСОБА_1

Посилаючись на пункти 64, 68, 69 Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 1893 від 27.11.1998, господарські суди вказали на відповідальність власника печатки у разі її втрати.

Задовольняючи позов господарські суди дійшли висновку, що факт поставки товару за спірними договором та накладною не було спростовано відповідачем.

Проте, повністю погодитися з такими висновками господарських судів не можна, виходячи з такого.

Спірний договір № 3/4 від 01.12.2015, за своєю правовою природою є договором поставки, відтак до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даного договору слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 32- 34, 43, 82, 84 ГПК України (в редакції до 15.12.2017), визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Враховуючи предмет спору, наведені норми права, характер спірних правовідносин, господарським судам для ухвалення обґрунтованого та об'єктивного рішення необхідно дослідити обставини підписання спірного договору та накладної і обставини приймання-передачі спірного товару.

Однак господарськими судами належним чином не було досліджено обставин підписання договору поставки № 3/4 від 01.12.2015, накладної № 3/4-1 від 17.12.2015, а отже не встановлено обставини приймання-передачі товару за цими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_2 здійснює свою господарську діяльність у м. Дніпро, а відповідач ФОП ОСОБА_1 - у місті Кропивницький. Проте, факт перевезення товару за спірною накладною також не досліджувався господарськими судами, а тому суди прийшли до передчасних висновків про задоволення позову без з'ясування всіх істотних обставин справи.

Відповідно до чинного законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону не відповідають.

За таких обставин висновки судів про наявність правових підстав для задоволення позову є передчасними, зроблені без з'ясування всіх істотних обставин справи, тому ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді суду слід врахувати наведене, дослідити обставини підписання договору поставки № 3/4 від 01.12.2015, накладної № 3/4-1 від 17.12.2015 та обставини приймання-передачі і перевезення спірного товару, а також повно та всебічно встановити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, їх належності та допустимості, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону, постановити законне та обґрунтоване рішення.

Оскільки справа підлягає передачі на новий розгляд до місцевого суду, то відповідно до вимог п. 14 ст. 129 ГПК України суд касаційної інстанції не здійснює розподіл судового збору.

Керуючись п. 13 ст. 8, ст. ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.10.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 у справі за № 912/3060/16 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді О. Мамалуй

І. Ткач