РІШЕННЯ

Іменем України

24 травня 2018 року м. Чернігів

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Фетисової І.А.

за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К.

розглянуто у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу 927/287/18

за позовом: Комунального підприємства «Діловий центр» Чернігівської обласної ради

пр. Миру, 49А, м. Чернігів, 14005

до відповідача: Приватного підприємства «Регіональне інформаційно-інвестиційне агентство»

пр. Миру, 20, м. Чернігів, 14000 («Фольварек»)

про стягнення 87025,50 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Дейнеко В.І. довіреність №13 від 16.04.2018

від відповідача: Лопатка В.М. адвокат

Комунальним підприємством «Діловий центр» Чернігівської обласної ради подано позов до Приватного підприємства «Регіональне інформаційно-інвестиційне агентство» про стягнення 80959,66 грн. відшкодування витрат з комунальних послуг за період з листопада 2017 року по лютий 2018 року на підставі договорів оренди приміщень № 41/10 від 02.09.2009 , № 63/10 від 27.01.2011, № 06/12 від 17.04.2012 в будівлі, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області та розташованих по проспекту Мира, 20 у м. Чернігові та 5118,90 грн. пені, 570,97 грн. індексу інфляції, 375,97 грн. 3 % річних.

Ухвалою суду від 18.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 927/287/18, розгляд справи по суті призначено на 15.05.2018 на 09:30 год.

До початку судового засідання 10.05.2018 відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позов від 10.05.2018, в якому повідомлено, що відповідач своєчасно та в повному обсязі здійснював оплату за комунальні послуги та оренду приміщення. В останній опалювальний період відповідач не здійснював оплату за послуги з теплопостачання в зв'язку з їх неналежною якістю, про що було відомо позивачу, оскільки між позивачем та відповідачем регулярно відбувається листування з приводу неналежної роботи опалювальної системи. Температурний режим орендованих приміщень не відповідає нормам з вини самого ж позивача. Актом обстеження № 12 від 29.12.2016, підписаного представниками позивача та відповідача, було встановлено відсутність опалення в приміщеннях літ. 1-41 (59,1 кв. м) та 1-40 (36,8 кв. м) по причині несправності опалювальної системи. Як вбачається з листа позивача № 198-17 від 17.05.2017 останнім здійснюється розрахунок плати за опалення не враховуючи факту, що деякі приміщення є неопалювальні. Відповідач вважає, що виставлені суми за оплату послуг з опалення мають бути перераховані позивачем в зв'язку з їх неналежною якістю. Відповідач не погоджується з заявленими позивачем сумами вартості комунальних послуг з опалення орендованих приміщень комунальних послуг з опалення орендованих приміщень, а відповідно із усіма розрахунками штрафних санкцій. При розрахунку 3 % річних позивач починає розрахунок на 1 день раніше, ніж це повинно. Така помилка в усіх періодах крім першого. При розрахунку пені відповідач також вважає що позивачем було допущено помилки. Позивачем при розрахунку не було враховано сплату відповідачем 761,20 грн у відшкодування пені, що підтверджується платіжним дорученням № 1244 та 1265. Повідомлено що адвокатом було направлено позивачу адвокатський запит та на момент підписання відзиву відповіді не отримано. Додано до відзиву: докази направлення відзиву позивачу, попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, копії актів обстеження, копію листа від 18.01.2017, копію повідомлення про вручення, копії листів від 16.02.2017, 14.03.2017, 27.04.2017, копію відповіді від 18.05.2017, копію листа 25.09.2017, копію відповіді від 02.10.2017, копію листів від 06.10.2017, 26.10.2017, копію відповіді від 26.10.2017, копію листа від 03.11.2017, копію відповіді від 22.11.2017, копію листа від 29.01.2018, копію відповіді від 06.02.2018, копії платіжних доручень, копію адвокатського запиту.

Відповідачем 15.05.2018 в судовому засіданні подано письмові пояснення від 15.05.2018, повідомлено, що згідно інформації отриманої на адвокатський запит не тільки відповідач є орендарем приміщень у вказаній будівлі та має опалювальну площу, що в свою чергу говорить про наявність розподілу витрат за комунальні послуги з опалення будівлі між всіма орендарями, однак позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів про здійснення такого розподілу. Позивачем подано рахунки-фактури, які ним же сформовані та які ніяким чином не підтверджують об'єм та вартість спожитих відповідачем послуг з опалення. В матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт сплати таких послуг позивачем, хоча відповідно до абз. 2 п. 3.2 договору оренди № 41/10 від 02.09.2010 компенсація вартості комунальних послуг здійснюється лише у разі сплати таких послуг позивачем. Додано копію відповіді на адвокатський запит.

Відповідачем в судовому засіданні 15.05.2018 подано вимогу про компенсацію здійснених витрат, згідної якої відповідно договору укладеного між позивачем та адвокатом, вартість наданих послуг пов'язаних з розглядом справи становить 4000 грн, які були сплачені відповідачем на рахунок адвоката Лопатко В.М. 10.05.2018, що підтверджується квитанцією від 10.05.2018. Додано копію квитанції та рекомендацій щодо застосування рекомендованих ставок адвокатського гонорару.

15.05.2018 судом оголошено перерву в судовому засіданні до 24.05.2018 на 09:30 год., про що зазначено в протоколі судового засідання від 15.05.2018.

В судове засідання 24.05.2018 з'явились представники сторін.

Відповідачем надані письмові пояснення, які залучені до матеріалів справи.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення.

В судовому засіданні 24.05.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення, роз'яснено порядок та строк оскарження рішення, дату складання повного тексту рішення. Рішення прийнято після оголошеної в судовому засіданні 15.05.2018 перерви відповідно до ст. 216 ЦК України.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, заслухавши повноважних представників сторін, суд встановив:

02.09.2010 між Комунальним підприємством «Діловий центр» Чернігівської обласної ради (орендодавець) та Приватним підприємством «Регіональне інформаційно-інвестиційне агентство» (орендар) укладено договір оренди приміщення № 41/10 в будівлі, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області та розташованих по проспекту Миру, 20 у м. Чернігові. Цей договір нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 1261.

Відповідно до умов договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне частину нежитлового приміщення (надалі майно), яке розташоване в будівлі по проспекту Миру, 20, у м. Чернігові, що закріплені за орендодавцем на праві господарського відання, у складі приміщення, які знаходяться в підвалі вищезазначеної будівлі, загальною площею 377,3 кв. м, що маю окремий вхід.

Відповідно до п. 1.2 договору приміщення передається в оренду з метою розміщення в ньому підприємства громадського харчування: їдальні, дитячого кафе, буфету, кафе-морозиво (без реалізації горілчаних виробів), а саме частині будівлі бувшого готельного комплексу «Десна» - приміщення підвалу: літ. 1-33, літ. 1-36, літ. 1-38, з літ. 1-40 по літ. 1-56, літ. 1-58, з літ. 1-70 по літ. 1-72, літ. 1-ІІ, літ. 1-ІІІ - площею 377,3 кв. м.

Відповідно до п. 10.1 договору цей договір діє з 02.09.2010 по 23.08.2025 включно.

Між сторонами підписано акт № 1 прийому-передачі в оренду майна комунальної власності області, розташованого за адресою пр. Миру, 20 у м. Чернігові, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування частину нежилого приміщення, яке розташоване в будівлі по проспекту Миру, 20 у м. Чернігові, що закріплені за орендодавцем на праві господарського відання у складі приміщення, які знаходяться в підвалі вищезазначеної будівлі, загальною площею 377,3 кв. м, що мають окремий вхід.

В матеріалах справи наявні, подані позивачем разом з позовної заявою фотокопії договорів №63/10, 06/12 з додатками та два додатки до договору №41/10 датовані 31.10.2010 та 2015 роками.

Укладення між Комунальним підприємством «Діловий центр» Чернігівської обласної ради та Приватним підприємством «Регіональне інформаційно-інвестиційне агентство» договору оренди приміщень № 63/10 в будівлі, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області та розташованих по проспекту Миру, 20 у м. Чернігові від 27.01.2011 та договору оренди приміщень № 06/12 в будівлі, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області та розташованих по проспекту Миру, 20 у м. Чернігові від 17.04.2012 не впливають на предмет спору, оскільки опалювальні приміщення відсутні згідно умов договорів та наявної в матеріалах справи інформації позивача на адвокатський запит . А тому, відсутня необхідність встановлення обставин за цими правочинами щодо невиконання зобов'язань відповідачем по оплаті витрат з опалення, в зв'язку з чим таки договори не є належними доказами по предмету заявленого позову за змістом ст. 76 ГПК України.

Відповідно до ст. 793 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (ч. 1 ст. 210 ЦК України).

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Надані позивачем договір про внесення змін № 1 до договору оренди приміщень № 41/10 в будівлі, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області та розташованих по проспекту Миру, 20 у м. Чернігові, посвідченого 02.09.2010 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Денисенко О.В. за реєстровим № 1261, додаток № 1 до договору, додаткова угода № 1 від 31.12.2010 до договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області від 02.09.2010 № 41/10 та додаток № 1 до додаткової угоди судом розцінюються як неналежні докази, з огляду на неможливість встановлення факту їх укладення, у відповідності до приписів цивільного законодавства, між сторонами нотаріально посвідченого договору №41/10, змін, за відсутності нотаріального посвідчення таких змін до договору.

Факт існування орендних правовідносин, факту оренди приміщеннями площею 377,3 м.кв по договору №41/10 визнається відповідачем та не оспорюється.

Предметом заявленого позову є стягнення з відповідача на користь позивача здійснених витрат з оплати послуг теплопостачання в період з листопад-грудень 2017 та січень-лютий 2018 та нарахованих пені, інфляційних та річних на прострочене грошове зобов'язання.

Згідно п. 3.2 договору №41/10, до орендної плати не включається оплата комунальних послуг (водопостачання, водовідведення, газ, електрична та теплова енергія і т.п.), які орендар сплачує за окремими договорами з постачальниками таких послуг. Якщо комунальні послуги сплачує орендодавець, то орендар компенсує йому здійснені витрати пропорційно займаній площі (або кількості працюючих осіб в залежності від виду комунальних послуг) згідно виставлених рахунків у п'ятиденний термін з моменту виставлення відповідних рахунків. Орендодавець одночасно з рахунками надає орендареві акт наданих комунальних послуг, який останній повинен підписати та повернути орендодавцеві не пізніше трьох днів з моменту його отримання.

Сторонами підтверджується факт відсутності укладеного відповідачем з постачальником послуги теплопостачання Чернігівська «ТЕЦ» окремого договору, а тому умови 2-го абзацу п.3.2 договору №41/10 встановлюють для сторін права та обов'язки щодо відшкодування та проведення розрахунків за комунальні послуги .

В зв'язку з чим суд вважає за необхідне зазначити, що судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, що закріплено у ст.13 ГПК України.

Диспозитивність господарського судочинства, закріплена у ст.14 ГПК України, полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем заявлено до стягнення 80959,66 грн суми заборгованості по відшкодуванню витрат з оплати комунальних послуг за період з листопада 2017 по лютий 2018 року, а саме за листопад 2017 року - 16764,23 грн, за грудень 2017 року - 18485,94 грн, за січень 2018 року - 25118,47 грн, за лютий 2018 року - 20591,02 грн.

Позивачем подано до матеріалів справи рахунки-фактури №№ СФ-0002003 від 30.11.2017 на суму 17810,47 грн, беззаперечного доказу про отримання відповідачем в матеріалах справи суду не надано позивачем, СФ-0002226 від 31.12.2017 на суму 18485,94 грн, який направлено відповідачу листом № 019-18 від 12.01.2018, отримано відповідачем 16.01.2018 (копія поштового повідомлення про вручення № 38313950), СФ-0000039 від 31.01.2018 на суму 25118,47 грн, який направлено відповідачу листом № 116-18 від 14.02.2018, отримано відповідачем 16.02.2018 (копія поштового повідомлення про вручення № 00145030), СФ-0000278 від 28.02.2018 на суму 20591,02 грн, який направлено відповідачу листом № 200-18 від 14.03.2018, отримано відповідачем 19.03.2018., а тому усні заперечення відповідача щодо неотримання таких рахунків частково спростовано матеріалами справи.

В матеріалах справи відсутні акти наданих комунальних послуг, з направлених позивачем відповідачу листів не можливо беззаперечно встановити які саме акти направлено до зазначених вище рахунків, а тому суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних доказів формування таких актів.

В судовому засіданні 15.05.2018, 24.05.2018 відповідачем усно та в письмових поясненнях, відзиві на позов, заявлено про відсутність достатніх доказів на підтвердження використання відповідачем послуг з опалення саме в зазначених позивачем розмірах, не підтвердження рахунками обсягів та вартості спожитих послуг та докази сплати позивачем таких послуг надавачу послуг, стверджує про відсутність теплопостачання належної якості щодо температурного режиму.

В процесі дослідження доказів, позивачем в судовому засіданні 15.05.2018 було заявлено про проведення нарахування послуг з орендованої площі 377,3 м.кв, а в судовому засіданні 24.05.2018 позивачем заявлено про нарахування відповідачу послуг з площі 361,9 м.кв., що свідчить про суперечливу позицію позивача. Докази площі всіє будівлі, яка знаходиться в оперативному управлінні позивача в матеріалах справи відсутні.

В той же час, виходячи із зазначення в п.1.4 договору №41/10 про оренду відповідачем 1/12 площ в будівлі та з наявної у справі інформації про передані в оренду площі, суд констатує наступне . Виходячи з того, що 377,3 м.кв , орендованих відповідачем, є 1/12 площі будівлі, то загальна площа має становити 4527,6 м.кв. З наданої інформації позивачем на адвокатський запит, вбачається, що орендовані та неорендовані площі загалом складають 4669,8 м.кв., що на 142,2 м.кв більше й така обставина має впливати на пропорційність та правомірність розрахунку наданих послуг для подальшої оплати орендарем. При цьому, судом здійснено такий розрахунок саме загальних площ переданих в орендне користування та площ позивача, з огляду на зміст п.3.2 договору №41/10.

Окрім того, умовами другого абзацу п.3.2 договору №41/10 договору встановлено обов'язок відповідача компенсувати позивачу здійснені останнім витрати. Відповідачем заперечується факт понесення позивачем таких витрат, оскільки такі докази відсутні в матеріалах справи.

При цьому, враховуючи ознаки належності, допустимості, достовірності та достатності доказів в господарському процесі, такими доказами мають бути розрахункові документи позивача про оплату послуг теплопостачання підприємству, яким надається позивачу така послуга в період з листопада 2017 по лютий 2018.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, за приписами ст. 76 ГПК України.

Приписами ст.80 ГПК України встановлено, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази не додані до позовної заяви подаються через канцелярію суду або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Позивачем а ні до позовної заяви, а ні в до судових засіданнях такі клопотання суду не подавались. Усно, в судовому засіданні 24.05.2018, представник позивача зазначив про ненадання йому таких документів керівництвом підприємства, заяв та клопотань не заявляв.

Відсутність в матеріалах справи доказів про понесені позивачем витрати на оплату послуг з теплопостачання в період листопад 2017- лютий 2018 не дозволяє суду здійснити перевірку відповідності нарахованих та заявлених до стягнення сум зазначених в рахунках, що входить до предмету дослідження судом та оцінки правомірності заявлених вимог, враховуючи заявлені відповідачем заперечення.

Окрім того, позивачем не надано суду жодних пояснень відмінності суми 16764,23 грн. заявленої до стягнення по рахунку за листопад 2017 (по тексту позовної заяви) та суми 17810,47 грн. зазначеної в рахунку № СФ-0002003 від 30.11.2017.

Наведені вище висновки суду свідчать про відсутність доведення позивачем правомірності сум зазначених в рахунках №№ СФ-0002003, СФ-0002226, СФ-0000039, СФ-0000278, з яких неможливо встановити а ні обсягів, а ні факту понесених позивачем витрат по сплаті за теплопостачання.

В зв'язку з цим, враховуючи умови договору оренди (п. 3.2 договору) в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відшкодування з оплати послуг опалення в сумі 80959,66 грн слід відмовити в зв'язку з недоведеністю позивачем.

Наявні в матеріалах справи докази відповідача про листування з позивачем з приводу відключення приміщень від теплопостачання, проведення самостійно відповідачем ремонту, отримання технічної документації систем теплопостачання не впливають на оцінку обставин по предмету заявленого позову, свідчать про вчинення сторонами дій направлених на врегулювання якості надання послуг, а тому судом відхиляються.

Судом відхиляються доводи відповідача щодо ненадання послуг з опалення приміщення площею 361 м кв. та 95,9 м кв. за актом, оскільки по п. 3.2 договору відшкодування послуг поставлено в залежність від пропорційно займаної (орендованої) площі.

Судом відхиляються надані відповідачем платіжні доручення про оплату орендної плати як достовірні докази стосовно обставин надання та оплати послуг теплопостачання, оскільки ніяким чином не встановлюють такі обставини.

Судом відхиляється посилання відповідача на акти обстеження приміщення щодо відсутності та якості опалення, оскільки акти складено в односторонньому порядку без виклику позивача й не можуть впливати на факт зменшення площ за умовами п.3.2 договору №41/10 .

Відповідно до п. 3.8 договору оренди у разі несвоєчасної або в неповному обсязі сплати вартості комунальних послуг та компенсації вартості витрат з утримання будівлі відповідно до п. 3.2 цього договору орендар повинен сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення платежу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 5118,90 грн за період з 20.12.2017 по 06.04.2018, індекс інфляції в сумі 570,97 грн за січень-лютий 2018 року та 3 % річних в сумі 375,97 грн за період з 20.12.2017 по 06.04.2017.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Враховуючи принцип диспозитивності в господарському судочинстві та те, що позивачем не доведено належними доказами правомірності заявлених до стягнення компенсаційних витрат комунальної послуги, а як наслідок й порушення зобов'язань відповідачем по відшкодуванню витрат з опалення орендованого приміщення на підставі рахунків№№ СФ-0002003, СФ-0002226, СФ-0000039, СФ-0000278, в частині стягнення боргу по відшкодуванню витрат з опалення орендованого приміщення в сумі 80959,66 грн має бути відмовлено, позовні вимоги позивача по стягненню пені в сумі 5118,90 грн, 3 % річних в сумі 375,97 грн та індексу інфляції в сумі 570,97 грн задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від заявленого до стягнення основного боргу.

Судом відхиляються та не приймаються посилання відповідача на зарахування в суму пені, сплачених відповідачем платіжними дорученнями №1244.№1265 сум 159,72 грн 601,48 грн., оскільки призначення платежу по цим платіжним дорученням не дає змоги беззаперечно встановити оплату пені за прострочену компенсацію по теплопостачання та має посилання на інші рахунки ніж є предметом спору по цій справі.

Суд зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006р. N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010р. зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

А тому, всі інші доводи та заперечення сторін у справі не впливають на вищезроблені судом висновки та встановлені факти.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як визначено ч.1 ст.124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Відповідачем подано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат: витрати на правову допомогу - 4000 грн.

У підтвердження доказів понесення витрат по оплаті правової допомоги в розмірі 4000 грн позивачем надано квитанцію про сплату № 0.0..1 від 10.05.2018.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000287 на ім'я Жук Лопатка В.М., копію довіреності, копію договору про надання правової допомоги від 03.04.2018, детальний опис робіт, квитанцію про сплату № 0.0..1 від 10.05.2018.

З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог, заявлені відповідачем витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Керуючись ст.74,123,129,236-239,240,241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. В позові Комунального підприємства «Діловий центр» Чернігівської обласної ради (14005 м. Чернігів, пр. Миру, 49 А ) до Приватного підприємства «Регіональне інформаційне-інвестиційне агентство» (14000 м. Чернігів, пр. Миру, 20 ) про стягнення 87025,50 грн відмовити.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Діловий центр» Чернігівської обласної ради (14005 м. Чернігів, пр. Миру, 49 А ) на користь Приватного підприємства «Регіональне інформаційне-інвестиційне агентство» (14000 м. Чернігів, пр. Миру, 20 ) 4000 грн. витрат на правову допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 29.05.2018.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Відомості про адреси для листування та зв'язку Господарського суду Чернігівської області: пр-т. Миру, 20, м. Чернігів, 14000 , e-mail: ; тел. 676-311, факс 77-44-62.

Суддя І.А. Фетисова