ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 915/628/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О.О. Мамалуй - головуючий, Л.В. Стратієнко, І.В. Ткач

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.10.2017р.

у складі колегії суддів: Т.Я. Гладишева - головуючий, В.М. Головей, Я.Ф. Савицький

та на рішення господарського суду Миколаївської області від 11.09.2017р.

суддя: С.М.Коваль

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області

до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Миколаївського обласного управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

про стягнення 2 254, 99 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Миколаївського обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк України" про стягнення 2 254,99 грн. на підставі ст. ст. 509, 526, 629, 1212 ЦК України.

Позов обґрунтований тим, що через Миколаївське обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України" здійснювалась виплата пенсії ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_6 померла, а тому, за твердженням позивача, перераховані на виплату пенсії кошти за червень 2016 р. в розмірі 2 260 грн. повинні бути повернуті на рахунки Пенсійного фонду України. Проте відповідач повернув Фонду лише 5,01 грн. з посиланням на те, що кошти на рахунку пенсіонерки відсутні.

2. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 11.09.2017р. у справі №915/628/17, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.10.2017р., у задоволенні позовних вимог відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю.

Господарські суди виходили з того, що відповідач не є набувачем пенсійних коштів пенсіонера ОСОБА_6, які, в свою чергу, є власністю останнього, а відповідач лише вчиняє дії по обслуговуванню рахунку зазначеного пенсіонера відповідно до ст. 1066 ЦК України.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, не погоджуючись із судовими рішеннями, звернулося до господарського суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, зокрема ст. 73 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", просить рішення та постанову скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Скаржник стверджує, що оскільки смерть пенсіонера є підставою для припинення йому пенсії, то кошти, перераховані на картковий рахунок одержувача після його смерті, підлягають поверненню на рахунки органу Пенсійного фонду України.

За доводами скаржника, кошти Пенсійного фонду України, які зараховані на рахунок пенсіонера після його смерті, не можуть бути використані на виплату таких коштів неналежній особі після смерті одержувача.

4. Позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу відповідач звертає увагу на параграф 3 ст. 8 договору №1, укладеного між позивачем та відповідачем, відповідно до якого суми пенсій, що зараховані на поточний (картковий) рахунок одержувача разом з нарахованими на них відсотками, починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, установи банку повертають Фонду, за умови наявності цих сум на поточному (картковому) рахунку одержувача.

Відповідач вважає касаційну скаргу необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

01 вересня 2009р. між Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області та ВАТ "Державний ощадний банк України" (у подальшому змінено на ПАТ "Державний ощадний банк України") в особі начальника філії - Миколаївського обласного управління ВАТ "Державний ощадний банк України" було укладено договір №1.

Відповідно до умов параграфу 1 статті 1 вказаного договору банк виконує функції, зокрема, виплати пенсій пенсіонерам з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, а також іншим особам, які мають право на пенсію згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей).

У параграфі 3 статті 8 вказаного договору сторони погодили, що суми пенсій, що зараховані на поточний (картковий) рахунок одержувача разом з нарахованими на них відсотками, починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, установи банку повертають фонду, за умови наявності цих сум на поточному (картковому) рахунку одержувача, у містах - не пізніше одного банківського дня, а в сільській місцевості - не пізніше трьох банківських днів, після дня отримання письмового розпорядження від Фонду про повернення коштів.

Правовідносини між банком та ОСОБА_6 були врегульовані договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), з умовами якого остання погодилась, підписавши 25.02.2016р. заяву про приєднання №472064 до вказаного договору.

01 червня 2016 р. позивач отримав відомості про смерть ОСОБА_6

02 червня 2016 р. позивач звернувся до відповідача із розпорядженням №1964/03 про повернення коштів, перерахованих на виплату пенсії за період з 01.06.2016р. по 30.06.2016р. в сумі 2 260 грн. з нарахованими на неї відсотками з карткового рахунку ОСОБА_6 у зв'язку з її смертю.

Вказане розпорядження отримане банком 09.06.2016р., про що свідчить відмітка у відтиску штемпеля вхідної кореспонденції ПАТ "Державний ощадний банк України".

09 червня 2016р. відповідачем повернуто позивачу кошти в сумі 05,01 грн., що підтверджується відповідним меморіальним ордером №74494758 від 09.06.2016р.

Листом від 10.06.2016р. №26-02/12-769 відповідач повідомив позивача, що кошти в сумі 2 260 грн. були зняті 07.06.2016р., що підтверджується відповідною випискою по картковому рахунку даного пенсіонера.

6. Норми права, з яких виходить суд касаційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. ст. 526, 525 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до п. 2 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596, виплата пенсій та грошової допомоги згідно з цим Порядком здійснюється через поточні рахунки, що відкриваються у банках, з якими Пенсійний фонд та Мінсоцполітики за результатами конкурсу укладають відповідні угоди з визначенням санкцій за недотримання ними договору перед одержувачами.

Згідно з п. 4 Порядку установи уповноважених банків здійснюють відкриття поточних рахунків, проводять операції із зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки відповідно до цього Порядку, угод, укладених ними з управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, управліннями праці та соціального захисту населення райдержадміністрацій, виконкомів міських, районних у місті рад (далі - органи праці та соціального захисту населення) або центрами з нарахування і виплати пенсій та допомоги - у регіонах, де функціонують такі центри.

Положеннями п. 13 Порядку встановлено, що у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги уповноважений банк зобов'язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, і зробити відповідну помітку у примірнику списку на зарахування пенсій та допомоги, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду або органу праці та соціального захисту населення. Суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті пенсіонера, підлягають поверненню уповноваженим банком відповідно органам Пенсійного фонду та соціального захисту населення не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача.

За ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Пунктом 7.1.2 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Пунктом 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, встановлено, що власник рахунку в банку (далі - власник рахунку) - особа, яка відкриває рахунок у банку і має право розпоряджатися коштами на ньому.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

7. Мотиви, з яких виходить суд касаційної інстанції при прийнятті постанови

Верховний Суд погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Як вбачається з наведених вище норм та умов договору, суми пенсій, зараховані на поточний рахунок починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті пенсіонера, підлягають поверненню уповноваженим банком органам Пенсійного фонду.

При цьому умовами договору сторони погодили, що вказані кошти банк повертає фонду за умови їх наявності на поточному (картковому) рахунку одержувача.

Судами встановлено, що відомості про смерть пенсіонера банк отримав 09.06.2016р. та цього ж дня повернув позивачу усі наявні на рахунку кошти в сумі 05,01 грн., оскільки решта коштів у сумі 2 260 грн. були зняті з карткового рахунку 07.06.2016р. (до моменту отримання банком повідомлення про смерть пенсіонера).

Як правильно враховано місцевим та апеляційним господарськими судами, банк не є власником або набувачем перерахованих управлінням Пенсійного фонду України коштів та не має права ними розпоряджатись, а лише вчиняє дії з обслуговування рахунку одержувача таких коштів.

Обов'язок банку полягає, зокрема, у зарахуванні відповідних сум на карткові рахунки одержувачів, за невиконання якого банк несе відповідальність, передбачену Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках та відповідним договором.

Відсутність спірних коштів на рахунку пенсіонера станом на день отримання банком повідомлення про його смерть унеможливлює виконання вимоги Фонду про повернення цих коштів останньому.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що в даному випадку посилання позивача на приписи ст. 1212 Цивільного кодексу України є безпідставними та необґрунтованими. Кошти, перераховані банком на рахунок фізичної особи за договором і за наявності правових підстав, не можуть бути стягнуті з банку як безпідставно отримані на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, з огляду на договірний характер правовідносин.

Твердження скаржника про те, що перераховані на картковий рахунок пенсіонера після його смерті кошти підлягають поверненню на рахунки органу Пенсійного фонду України, є обґрунтованими, проте в даному випадку за встановлених обставин банк виконав свої зобов'язання перед Фондом у повному обсязі, повернувши йому всі наявні на рахунку станом на день отримання повідомлення кошти, що відповідає умовам укладеного між банком та Фондом договору.

За таких обставин, не знайшли свого підтвердження доводи скаржника про порушення судами ст. 73 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", якою встановлено цілі використання коштів Пенсійного фонду, оскільки банк не використовував ці кошти для власних потреб, а лише виконував свої зобов'язання за договорами та положеннями законодавства.

8. Висновки суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги

На підставі вищевикладеного, Верховний Суд, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених господарськими судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, перевірив правильність застосування норм матеріального та процесуального права та прийшов до висновку, що оскаржувані рішення та постанова є законними та обґрунтованими, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 11.09.2017р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.10.2017р. у справі №915/628/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя Л.В. Стратієнко

Суддя І. В. Ткач