РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2018Справа № 910/444/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Ваховській К.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський Бройлер" (64252, Харківська обл., Балаклійський р-н, с. П'ятигірське, вул. Першотравнева, 1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросинергія" (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, 49, офіс 9)

про стягнення 70 706,94 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросинергія" (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, 49, офіс 9)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський Бройлер" (64252, Харківська обл., Балаклійський р-н, с. П'ятигірське, вул. Першотравнева, 1)

про стягнення 15 318,27 грн.

Представники сторін:

від Позивача

за первісним позовом: Роєнко Є.В. (представник за довіреністю);

від Відповідача

за первісним позовом: Чорна Л.Р. (представник за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Курганський Бройлер" (надалі також - «Позивач») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросинергія" (надалі також - «Відповідач») про стягнення 70 706,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросинергія" зобов'язань з оплати поставленого товару за Договором поставки сільськогосподарської продукції №Ф0111ПС763 від 02.11.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2018 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

02.02.2018 позивач через відділ діловодства суду подав документи для долучення до матеріалів справи.

23.02.2018 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросинергія" надійшла зустрічна позовна заява про відшкодування витрат, пов'язаних з поверненням неякісного товару за Договором поставки сільськогосподарської продукції №Ф0111ПС763 від 02.11.2017.

Зустрічна позовна заява мотивована невиконанням позивачем зобов'язань з відшкодування понесених позивачем витрат, пов'язаних з доставкою і поверненням неякісної партії товару, за Договором поставки сільськогосподарської продукції №Ф0111ПС763 від 02.11.2017.

23.02.2018 до суду від відповідача за первісним позовом надійшов відзив на первісний позов.

Ухвалою Господарського суду від 28.02.2018 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросинергія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський Бройлер" про стягнення 15 318,27 грн. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вирішено здійснювати розгляд справи № 910/444/18 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.03.2018.

22.03.2018 від відповідача за зустрічним позовом до суду надійшов відзив на зустрічний позов.

Підготовче засідання, призначене на 26.03.2018, не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Трофименко Т.Ю. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2018 підготовче засідання призначено на 25.04.2018.

17.04.2018 до суду від відповідача надійшла відповідь на відзив.

У судове засідання 25.04.2018 представники сторін з'явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/444/18 до судового розгляду по суті на 14.05.2018.

У судовому засіданні 14.05.2018 по справі № 910/444/18 судом на підставі ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 23.05.2018.

В судовому засіданні 23.05.2018 представник позивача за первісним позовом підтримав вимоги позовної заяви, просив суд їх задовольнити, проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечив. Представник відповідача за первісним позовом заперечив проти задоволення первісних позовних вимог, підтримав зустрічні позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 23.05.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

02.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Курганський Бройлер" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросинергія" (покупець) було укладено Договір поставки сільськогосподарської продукції №Ф0111ПС763, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язався передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити соняшник (товар). (п. 1.1 Договору)

Відповідно до п. 2.1 Договору, найменування товару - соняшник, одиниця виміру - тонна. Кількість та якість кожної партії товару визначається в специфікаціях до даного договору, що є невід'ємними його частинами.

Згідно з п. 2.4 Договору, всі витрати, пов'язані з невідповідністю якості та кількості товар, несе постачальник.

Поставка товару здійснюється на умовах, визначених у специфікаціях до даного договору на кожну партію товару та згідно правил «Інкотермс» (редакція 2010 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером даного договору, а також тих особливостей, що випливають із даного договору. (п. 3.1 Договору)

За приписами п. 3.3 Договору, приймання товару за кількістю та якістю проводиться на підставі лабораторних експертиз та акту-рахунку на зерновому складі покупця.

Як встановлено у п. 3.5 Договору, у випадку невідповідності якісних показників товару, що поставляється, покупець має право, за погодженням з постачальником, здійснити відшкодування своїх витрат на усунення недоліків (доопрацювання) товару за рахунок постачальника шляхом заліку витрат покупця на доопрацювання в рахунок вартості оплати за куплений товар.

Відповідно до п. 3.6 Договору, в разі продажу товару неналежної якості, який не може бути доведений шляхом доопрацювання до базисної кондиції або який є зараженим, покупець має право відмовитися від договору і вимагати повернення грошових коштів за товар (у разі якщо оплата була здійснена).

Ціна за одиницю товару (з урахуванням НДС у заліковій масі) вказується в Специфікації. Загальна вартість кожної конкретної партії товару, що придбавається на умовах даного договору, передбачена у специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору. (п. 4.1 Договору)

Згідно з п. 5.1 Договору, оплата товару, що поставляється за даним договором, проводиться шляхом перерахування грошових кошів на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п. 7.4 Договору, в разі, якщо оплата товару була здійснена пізніше строків, вказаних в п. 5.2 даного Договору, покупець оплачує постачальнику неустойку у формі пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару за кожен день прострочення.

Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31 грудня 2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним договором. (п. 10.3 Договору)

У Специфікації № 1 від 02.11.2017 до Договору сторони домовилися про поставку товару - соняшника врожаю 2017, кількість - 70 тон, ціна з ПДВ за тону - 10 220,00 грн, загальна сума з ПДВ - 715 400,28 грн.

У п. 3 Специфікації № 1 визначено, що оплата здійснюється в наступному порядку: 80% передоплата, решта 20% - оплата поставки по реєстру та після реєстрації податкової накладної.

Обґрунтовуючи заявлені первісні позовні вимоги, позивач зазначає, що він виконав свої зобов'язання за умовами Договору, оскільки відповідно до видаткової накладної № КБ-00004765 від 04.11.2017 поставив відповідачу соняшник у кількості 32 8965,00 кг на суму 335 880,30 грн. У зв'язку з тим, що відповідач виконав свої договірні зобов'язання за Договором лише частково, сплативши 268 704,24 грн, позивач просить суд стягнути з відповідача 67 176,06 грн основного боргу. Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов Договору, позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросинергія" пеню у розмірі 2 633,63 грн, 292,63 грн 3% річних та 604,58 грн інфляційних.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що 04.11.2017 на виконання своїх зобов'язань за Договором позивачем було поставлено товар за видатковою накладною № КБ-00004765 від 04.11.2017 та за видатковою накладною № КБ-00004766 від 04.11.2017. Товар, поставлений позивачем двома автотранспортними засобами, був відправлений відповідачем на перевірку відповідності якості. За результатами перевірки якості був прийнятий та відвантажений відповідачу товар тільки за видатковою накладною № КБ-00004765 від 04.11.2017, що пройшов перевірку якості. Перевірка якості другої партії Товару (навантажена на другий автомобіль) дала негативний результат (сміттєва домішка у товарі перевищувала норми, встановлені Специфікацією № 1) , про що був складений Акт № 74 забраковки вхідної сировини від 05.11.2017, тому відповідач повідомив позивача про відмову від прийняття товару за видатковою накладною № КБ-00ОО4766 від 04.11.2017 та повернення неякісної партії товару позивачеві. Дана неякісна партія товару була повернута перевізникові за товарно-транспортною накладною № 39 від 04.11.2017. Оскільки одна партія товару була повернута позивачеві, у телефонному режимі відповідачем з представником позивача було погоджено наступні умови подальшого двостороннього виконання зобов'язань за Договором: позивач сплачує відповідачеві транспортні витрати, що понесені відповідачем та пов'язані з доставкою і поверненням неякісної партії товару на підставі виставленого Відповідачем рахунку № 6 від 06.11.2017, реєструє податкову накладну в ЄРПН, а відповідач в свою чергу, виконуючи зустрічне зобов'язання, проводить остаточний розрахунок за поставлений товар у розмірі 20% від його вартості. Проте позивач не виконав свого зобов'язання, на усні звернення відповідача щодо відшкодування транспортних витрат не реагував. Як стверджує відповідач, у зв'язку з невиконання позивачем свого обов'язку щодо відшкодування транспортних витрат, він зупинив виконання свого обов'язку щодо проведення остаточної оплати за поставлений товар за Договором.

Обґрунтовуючи заявлені зустрічні позовні вимоги, позивач вказує обставини, аналогічні викладеним у відзиві на первісний позов та зазначає, що, оскільки одна партія товару була повернута відповідачу у зв'язку з неналежною якістю товару, відповідач зобов'язаний сплатити позивачеві транспортні витрати, що понесені позивачем та пов'язані з доставкою і поверненням неякісної партії товару відповідачу, які складають 15 318,27 грн.

Заперечуючи проти зустрічного позову, відповідач зазначає, що позивачем не доведено неякісність партії товару. Окрім того, позивач всупереч умовам Договору та чинного законодавства України відмовився від прийняття товару, переданого продавцем, та без будь-якого повідомлення та погодження з відповідачем повернув партію товару.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що первісні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський Бройлер" є обґрунтованими, а зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросинергія" є необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач поставив товар - соняшник 2017 року, а відповідач в свою чергу прийняв цей товар, що підтверджується видатковою накладною № КБ-00004765 від 04.11.2017 на суму 335 880,30 грн., підписаною уповноваженими представниками сторін і скріпленою печатками підприємств, а відповідач в свою чергу здійснив попередню оплату зазначеного товару у розмірі 268 704,24 грн, що підтверджується платіжним дорученням №323 від 09.11.2017.

У п. 3 Специфікації № 1 сторонами визначено, що оплата здійснюється в наступному порядку: 80% передоплата, решта 20% - оплата поставки по реєстру та після реєстрації податкової накладної.

Суд зазначає, що строк виконання відповідачем грошового зобов'язання щодо повної оплати поставленого товару відповідно до умов Договору настав 05.11.2017, оскільки 04.11.2017 позивач здійснив реєстрацію податкової накладної № 121 на суму 335 880,30 грн, яку зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, враховуючи часткову оплату поставленого товару, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросинергія" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Курганський Бройлер" за Договором становить 67 176,06 грн.

Проте, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем грошових коштів позивачу в розмірі 67 176,06 грн.

При цьому, Суд зазначає, що аргументи відповідача з приводу поставки позивачем неякісного товару за накладною № КБ-00004766 від 04.11.2017, а також невиконання позивачем обов'язку щодо відшкодування транспортних витрат на повернення неякісної партії товару, не спростовують та не виключають обов'язку відповідача оплатити належним чином поставлений та прийнятий товар у визначений Договором строк.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За наведених вище обставин Судом встановлено, що відповідач порушив свої зобов'язання за Договором, не здійснив оплату поставленого та прийнятого товару у повному обсязі, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 67 176,06 грн, факт існування якої належним чином доведений та відповідачем не спростований.

Отже, Суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо стягнення осиного боргу в розмірі 67 176,06 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 292,63 грн, розрахованих за час прострочення боржника з 05.11.2017 по 28.12.2017, та інфляційні втрати в розмірі 604,58 грн за листопад 2017 року.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). (п.п. 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013)

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат за період прострочки виконання боржником його грошового зобов'язання, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 604,58 грн за листопад 2017 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013)

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних за період прострочки відповідачем оплати отриманого товару за Договором з 05.11.2017 по 28.12.2017, Суд вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений можливості самостійно виходити за межі заявлених позовних вимог.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 05.11.2017 по 28.12.2017 у розмірі 2 633,67 грн.

За приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 7.4 Договору, в разі, якщо оплата товару була здійснена пізніше строків, вказаних в п. 5.2 даного Договору, покупець оплачує постачальнику неустойку у формі пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару за кожен день прострочення.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних за період прострочки відповідачем оплати отриманого товару за Договором з 05.11.2017 по 28.12.2017, Суд вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений можливості самостійно виходити за межі заявлених позовних вимог.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський Бройлер" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросинергія" 67 176,06 грн основного боргу, 292,63 грн 3% річних, 604,58 грн інфляційних втрат та 2 633,67 грн пені підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросинергія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський Бройлер" про стягнення витрат, понесених позивачем та пов'язаних з доставкою і поверненням неякісної партії товару за Договором поставки сільськогосподарської продукції №Ф0111ПС763 від 02.11.2017, у розмірі 15 318,27 грн, Суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач поставив товар - соняшник 2017 року, а відповідач в свою чергу прийняв цей товар, що підтверджується видатковою накладною № КБ-00004766 від 04.11.2017 на суму 340 734,94 грн., підписаною уповноваженими представниками сторін.

Частиною 1 ст. 673 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Згідно із ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено у договорі. У разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

Відповідно до п. 2.1 Договору, найменування товару - соняшник, одиниця виміру - тонна. Кількість та якість кожної партії товару визначається в специфікаціях до даного договору, що є невід'ємними його частинами.

У Специфікації № 1 від 02.11.2017 до Договору сторони погодили, що якість товару повинна відповідати вимогам: вологість - не більше 8,0%, сміттєва домішка - не більше 3,0%, натура соняшника - не менше 380 г/л, олійна домішка - не більше 15,0%, кислотне число олії - не більше 3,5-мг-КОН, олійність - не менше ніж 46,0%, а також медико-біологічним вимогам і санітарним нормам якості продовольчої сировини і харчових продуктів.

За приписами п. 3.3 Договору, приймання товару за кількістю та якістю проводиться на підставі лабораторних експертиз та акту-рахунку на зерновому складі покупця.

У зв'язку з виявленням невідповідності якості поставленого товару умовам Договору щодо процентів вологості та сміттєвої домішки у зерні, позивач повернув відповідачу поставлений за указаною накладною товар у повному обсязі, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 39 від 04.11.2017.

Відповідно до статті 674 Цивільного кодексу України відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Правові наслідки передання товару неналежної якості передбачені статтею 678 Цивільного кодексу України, згідно з приписами якої покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Відповідно до ст. 687 Цивільного кодексу України перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Якщо нормативно-правовими актами з питань стандартизації встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам.

За приписами ч. 1 ст. 688 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Відповідно до п. 2.2 Договору якість товару повинна відповідати вимогам ДСТУ 7011:2009 та вимогам, вказаним в Специфікаціях до даного Договору.

Як визначено Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25 квітня 1966 року № П-7 (далі - Інструкція), ця Інструкція застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Загальними і Особливими умовами поставки або іншими обов'язковими для сторін правилами не встановлений інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю і комплектністю, а також тари під продукцією або товарами.

Суд зазначає, що положення Договору поставки сільськогосподарської продукції №Ф0111ПС763 від 02.11.2017 не містить умов про спосіб приймання товару на підставі лабораторних експертиз, порядок їх проведення, а також дії сторін після виявлення невідповідності якості продукції, що надійшла, вимогам ДСТУ 7011:2009 та вимогам, вказаним в Специфікаціях до Договору, а тому до таких правовідносин (приймання товару за якістю) слід застосовувати приписи вказаної Інструкції.

Відповідно до п. 16 Інструкції, у разі виявлення невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам), договору або даним, вказаним в маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції (п. 14 Інструкції) отримувач призупиняє подальше приймання продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. Одержувач зобов'язаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, що запобігають погіршення її якості й змішання з іншої однорідною продукцією.

При одномісцевій поставці виклик представника виробника (відправника) і його явка для участі в перевірці якості і комплектності продукції і складання акта являються обов'язковими.

Пунктом 18 Інструкції визначено, що повідомлення про виклик представника виготовлювача (відправника) повинне бути спрямоване (передане) йому по телеграфу (телефону) не пізніше 24 год., а відносно швидкопсувної продукції негайно після виявлення невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, тари або впакування встановленим вимогам, якщо інші строки не встановлені Основними й Особливими умовами поставки, іншими обов'язковими для сторін правилами або договором.

Згідно з п. 20 Інструкції, при нез'явленні представника виробника (відправника) за викликом одержувача (покупця) у встановлений строк і у випадках, коли виклик представника іногороднього виробника (відправника) не є обов'язковим, перевірка якості продукції робиться представником відповідної галузевої інспекції за якістю продукції, а перевірка якості товарів - експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції за якістю. За відсутності відповідної інспекції за якістю або бюро товарних експертиз в місці знаходження одержувача (покупця), при відмові їх виділити представника або нез'явленню його за викликом одержувача (покупця) перевірка робиться: а) за участю компетентного представника іншого підприємства (організації), виділеного керівником або заступником керівника цього підприємства (організації), б) за участю компетентного представника громадськості підприємства-одержувача, призначеного керівником підприємства з числа осіб, затверджених рішенням фабричного, заводського або місцевого комітету профспілки цього підприємства, в) односторонньо підприємством-одержувачем, якщо виконавець (відправник) дав згоду на одностороннє приймання продукції.

Пунктом 26 Інструкції визначено, що у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами або договором для визначення якості продукції передбачено відбір зразків, особи, які приймали участь в прийомці продукції по якості, зобов'язані відібрати зразки цієї продукції.

Пунктом 27 Інструкції визначено порядок оформлення акта про відбір проб. Пунктом 28 визначено порядок відбору проб, який передбачає направлення одного з відібраних зразків постачальнику.

За приписами п. 29 Інструкції, за результатами приймання продукції за якістю і комплектністю за участю представників, зазначених в п.п. 19 та 20 даної Інструкції, складається акт про фактичну кількість і комплектність отриманої продукції. Акт має бути складений в день закінчення приймання продукції за якістю і комплектністю.

У вказаному пункті 29 Інструкції наведено перелік відомостей, які мають бути вказані в акті.

За приписами п. 30 Інструкції, акт має бути підписаний усіма особами, які брали участь в перевірці якості і комплектності продукції. Особа, яка не згодна зі змістом акта, зобов'язана підписати його із застереженням про свою незгоду і викласти свою думку.

Проте, Суд зазначає, що вказаних вимог Інструкції та ст. 688 Цивільного кодексу України при виявленні невідповідності якості товару за накладною № КБ-00004766 від 04.11.2017 відповідачем дотримано не було, оскільки матеріали справи не місять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження повідомлення представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський Бройлер" для участі у перевірці якості товару, доказів на підтвердження відповідності повноважень осіб, якими проведено аналіз насіння соняшника, вимогам вказаної Інструкції, доказів направлення відібраних проб зерна позивачу, а також доказів того, що зразки, відібрані для перевірки якості товару, були відібрані саме з партії продукції, поставленої на виконання умов Договору.

Окрім того, Акт № 74 забраковки вхідної сировини від 05.11.2017 не містить усіх необхідних відомостей, визначених умовами п. 29 Інструкції.

Правові наслідки передання товару неналежної якості встановлено у ст. 678 Цивільного кодексу України, за умовами якої покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Окрім того, як встановлено у п. 3.5 Договору, у випадку невідповідності якісних показників товару, що поставляється, покупець має право, за погодженням з постачальником, здійснити відшкодування своїх витрат на усунення недоліків (доопрацювання) товару за рахунок постачальника шляхом заліку витрат покупця на доопрацювання в рахунок вартості оплати за куплений товар.

У п. 3.6 Договору сторони визначили, що в разі продажу товару неналежної якості, який не може бути доведений шляхом доопрацювання до базисної кондиції або який є зараженим, покупець має право відмовитися від договору і вимагати повернення грошових коштів за товар (у разі якщо оплата була здійснена).

З наведеного вбачається, що, як чинним законодавством, так і умовами Договору передбачено порядок можливих дій покупця у разі передання йому товару неналежної якості.

Проте, дії позивача щодо повернення товару були здійснені ним поза межами договірних умов та вимог законодавства, на власний розсуд та ризик, без погодження з відповідачем. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

При цьому, аргументи позивача щодо повідомлення відповідача про повернення неякісної партії товару, а також звернення останнього до позивача про повернення неякісної партії товару, не знаходять свого підтвердження серед поданих доказів, тому не вважаються такими, що відповідають дійсності.

Відповідно до ст. 690 Цивільного кодексу України, якщо покупець (одержувач) відмовився від прийняття товару, переданого продавцем, він зобов'язаний забезпечити схоронність цього товару, негайно повідомивши про це продавця.

Продавець зобов'язаний забрати (вивезти) товар, не прийнятий покупцем (одержувачем), або розпорядитися ним в розумний строк.

Якщо продавець у цей строк не розпорядиться товаром, покупець має право реалізувати товар або повернути його продавцеві.

Витрати покупця у зв'язку із зберіганням товару, його реалізацією або поверненням продавцеві підлягають відшкодуванню продавцем. При цьому суми, одержані від реалізації товару, передаються продавцеві за вирахуванням сум, що належать покупцеві.

Якщо покупець без достатніх підстав зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Суд зазначає, що застосуванню частини 3 ст. 690 Цивільного кодексу України до правовідносин сторін повинен передувати ряд дій покупця та продавця, передбачених частинами 1 та 2 вказаної статті.

Натомість, передбачених частинами 1-2 ст. 690 Цивільного кодексу України дій в межах спірних правовідносин позивачем здійснено не було, що виключає можливість застосування частини 3 названої статті та відповідно покладення на відповідача витрат, пов'язаних із самовільним поверненням товару покупцем продавцю.

Суд також зауважує, що погодження стотонами у пункті 2.4 Договору умови про те, що всі витрати, пов'язані з невідповідністю якості та кількості товар, несе постачальник, не виключає обов'язок доведення правомірності здійснення таких витрат згідно з умовами Договору та чинного законодавства.

Відтак, підсумовуючи викладене вище, Суд зазначає, що позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими доказами відповідно до статей 76, 79 Господарського процесуального кодексу України наявність правових підстав для покладення на відповідача витрат за здійснене позивачем у самостійному порядку повернення товару невідповідної якості.

Окрім того, Суд звертає увагу, що надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат містять ряд неузгодженостей, а саме: у заявці на перевезення вантажу до Договору транспортного перевезення № 04/09/17 від 04.09.2017 та у акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 07.11.2017 до Договору № 04/09/17 від 04.11.2017 вказано автомобіль НОМЕР_1, НОМЕР_2, проте у товарно-транспортній накладній вказано причіп/напівпричіп - НОМЕР_2; рахунок № 129, виставлений позивачем перевізнику (ТОВ «Чугуївське автотранспортне підприємство-16350»), датований 07.11.2017, проте у платіжному дорученні № 332 від 13.11.2017 про сплату на користь ТОВ «Чугуївське автотранспортне підприємство-16350» 15 318,27 грн у призначенні платежу вказано: «транспортні послуги згідно рах 129 від 02.11.2017 в т.ч. ПДВ 2553,05 грн».

З огляду на викладене вище, зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський Бройлер" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросинергія" про стягнення витрат, понесених позивачем та пов'язаних з доставкою і поверненням неякісної партії товару за Договором поставки сільськогосподарської продукції №Ф0111ПС763 від 02.11.2017, у розмірі 15 318,27 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за первісним та зустрічним позовом покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросинергія" (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, 49, офіс 9, ідентифікаційний код 41285723) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський Бройлер" (64252, Харківська обл., Балаклійський р-н, с. П'ятигірське, вул. Першотравнева, ідентифікаційний код 30773272) борг у розмірі 67 176 (шістдесят сім тисяч сто сімдесят шість) грн. 06 коп., 3% річних у розмірі 292 (двісті дев'яносто дві) грн. 63 коп., інфляційні втрати у розмірі 604 (шістсот чотири) грн. 58 коп., пеню у розмірі 2 633 (дві тисячі шістсот тридцять три) грн. 67 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 31.05.2018

Суддя Т.Ю. Трофименко