ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 травня 2018 р. Справа № 903/80/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Лівандовського Т.Г.,

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідачів: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного акціонерного товариства Волинське обласне підприємство автобусних станцій

до відповідачів:

1) виконавчого комітету Луцької міської ради

2) департаменту муніципальної варти Луцької міської ради

про визнання недійсним рішення та відшкодування завданої шкоди

встановив: 09.02.2018р. позивач ОСОБА_4 Волинське обласне підприємство автобусних станцій звернувся до господарського суду Волинської області з позовом до виконавчого комітету Луцької міської ради та департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.10.2016р. №620-12 Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Конякіна, 39 та стягнення завданої матеріальної шкоди в розмірі 13320грн. Також просить стягнути з відповідачів судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ОСОБА_4 ВОПАС та ФОП ОСОБА_5 було укладено ряд договорів про надання послуг, згідно яких позивач надавав послуги по обслуговуванню кіоску, що знаходиться на території АВ Луцьк №9 (м.Луцьк, вул. Конякіна, 39), а ФОП ОСОБА_5 зобовязувався оплачувати надані послуги в розмірі 888грн. за місяць. Однак, 07.10.2016р. виконавчим комітетом Луцької міської ради було прийнято рішення №620-12, яким зобовязано ФОП ОСОБА_5 протягом 7 днів демонтувати тимчасову споруду (кіоск), що розташована на вул. Конякіна, 39. На підставі даного рішення працівниками департаменту муніципальної поліції Луцької міської ради 28.10.2016р. та 10.11.2016р. двічі було проведено демонтаж вказаного торгового кіоску з грубим порушенням процедури проведення демонтажу, яка встановлена Правилами благоустрою м.Луцька та з порушенням принципу законності. З огляду на зазначене, позивачу було завдано матеріальну шкоду (упущена вигода) в розмірі 13320грн.

В письмових поясненнях від 11.04.2018р. та додаткових поясненнях від 20.04.2018р. позивач також зазначає, що рішення про демонтаж кіоску, розміщеного на земельній ділянці, яка перебуває на праві постійного користування у ОСОБА_4 ВОПАС, повинно прийматися за заявою та за участю позивача, а процедура демонтажу повинна проводитися з обовязковим залученням представників позивача. Виконавчий комітет Луцької міської ради, приймаючи рішення про демонтаж тимчасової споруди, що належить ФОП ОСОБА_5 та розташована на території Автостанції № 1, що належить позивачу, не врахував положення ст.ст. 38, 39 ЗК України, та невірно трактував необхідність ФОП ОСОБА_5 мати правовстановлюючі документи на таку землю, з огляду на її цільове призначення, функціональне призначення якої визначено генеральним планом та іншою містобудівною документацією, так як така земельна ділянка знаходиться у користуванні позивача. На думку позивача, невірним є і посилання відповідачів на те, що відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку у ФОП ОСОБА_5, є підставою правомірності рішення, що оспорюється. Також, позивач звертає увагу суду на те, що виконавчий комітет Луцької міської ради, приймаючи оспорюване рішення про демонтаж тимчасової споруди з підстав відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку у ФОП ОСОБА_6 не врахував та не керувався генеральним планом та іншою містобудівною документацією м. Луцька, підміняючи фактично уже раніше визначене цільове призначення землі по вул. Конякіна, 39 в м. Луцьку із земель промисловості, транспорту, звязку, енергетики та оборони, іншого призначення, зазначаючи в оспорюваному рішенні, що кіоск розміщений на обєкті благоустрою, що не відповідає генеральному плану, яким визначено категорію землі - для обслуговування автостанції. Таке рішення порушує законні права та інтереси ОСОБА_4 «ВОПАС» на нормальну господарську діяльність, що ведеться на території Автостанції № 1 і стверджується Свідоцтвом про атестацію автостанції.

Відповідачі у відзиві на позовну заяву від 19.03.2018р., у письмових запереченнях від 16.04.2018р. та представник відвовідачів у судовому засіданні заперечив проти позову, посилаючись на те, що демонтована тимчасова споруда, яка належала на праві власності ФОП ОСОБА_5, була розміщена на орендованій позивачем земельній ділянці без укладення договору оренди чи суборенди, без зміни цільового призначення, без відповідної оформленої у встановленому порядку дозвільної документації. На момент прийняття рішення «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Коняків, 39», договір оренди від 10.02.2005р., укладений на 10 років між Луцькою міською радою та ВАТ «ВОПАС 10799», припинив свою дію в звязку із закінченням строку, на який його було укладено.

Оскільки ФОП ОСОБА_5 не було виконано вимог рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.10.2016р. №620-12 «Про демонтаж тимчасової споруди на вкул. Конякіна, 39» департаментом муніципальної варти Луцької міської ради проведено демонтаж тимчасвої споруди в порядку встановленому п. 9.4 Правил благоустрою міста Луцька, затвверджених рішенням Луцької міської ради від 29.07.2009р. №44/2.

В судовому засіданні 10.05.2018р. представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях, просили задоволити позов повністю. Представник відповідачів заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві та у письмових запереченнях, просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

01.03.2007р. на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 01.03.2007р. №138-1, Департаментом підприємництва Луцької міської ради субєкту підприємництва ОСОБА_5 видано дозвіл №255 на розміщення обєкта торгівлі за адресою м.Луцьк вул. Конякіна, 39а (АС-1) (а.с.25).

29.12.2014 року між ОСОБА_4 «Волинське обласне підприємство автобусних станцій» (власник) та ФОП ОСОБА_5 (наймач) було укладено договір №37-2015 на надання послуг (а.с.23-24).

За умовами п. 1.1 договору власник надає послуги по обслуговуванню кіоску, що знаходиться на території АВ Луцьк під №9 (м.Луцьк, вул. Конякіна, 39).

Згідно п.п. 4.5, 4.6 договору загальна сума договору - 740грн. в місяць, крім того ПДВ 20% - 148 грн., всього 888грн. та оплата за використану електроенергію згідно показів лічильника. Наймач перераховує на розрахунковий рахунок власника встановлену по п. 4.5 плату в строк до 05 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 2.1 даний договір укладається на невизначений термін і вступає в дію з 01.01.2015р. після його підписання сторонами та оплати по п. 4.7

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №620-12 від 07.10.2016р. зобовязано ФОП ОСОБА_5 протягом 7 днів з дати ухвалення цього рішення демонтувати тимчасову споруду, що розташована без відповідних правовстановлюючих дозвільних документів на вул. Конякіна, 39 (торговий кіоск на території автостанції №1) та відновити благоустрій території; доручено департаменту муніципальної поліції міської ради довести рішення у 30денний термін з дати його ухвалення до відома ФОП ОСОБА_5; у разі невиконання ФОП ОСОБА_5 пункту 1 цього рішенням департаменту муніципальної поліції міської ради демонтувати тимчасову споруду в законом встановлений спосіб та метод (а.с.22).

12.10.2016р. Департаментом муніципальної поліції було надіслано на адресу ФОП ОСОБА_5 повідомлення №27-0-10/1631 від 11.10.2016р. про демонтаж тимчасової споруди (а.с. 101). Дане повідомлення було отримано ОСОБА_5 19.10.2016р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.102).

В звязку з тим, що ФОП ОСОБА_5 не було самостійно здійснено демонтаж тимчасової споруди по вул. Конякіна, 39, в м. Луцьку в 7-ми денний строк, на виконання рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №620-12 від 07.10.2016р. інспекторами відділу демонтажів департаменту муніципальної поліції Луцької міської ради ОСОБА_7 та ОСОБА_8 двічі: 28.10.2016р. та 10.11.2016р. було проведено демонтаж тимчасової споруди (торговий кіоск), який розташований за адресою м.Луцьк, вул. Конякіна, 39 на території АС-1, що підтверджується протоколами демонтажу №0122-16 від 28.10.2016р. та №0126-16 від 10.11.2016р. (а.с.98-99).

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України міська рада є єдиним органом, якому надано право розпоряджатись землями територіальної громади та надавати їх у користування, власність, оренду.

Згідно статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та іншими організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно статей 20, 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організація благоустрою та самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, рішення яких є обов'язковими на відповідній території.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об'єктів благоустрою населених пунктів належать: території загального користування: прибудинкові території; території будівель та споруд інженерного захисту територій; території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» на об'єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об'єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Приймаючи оспорюване рішення, відповідачами була перевірена законність розміщення тимчасових споруд на території, що була надана на умовах договору оренди ВАТ «Волинське обласне підприємство автобусних станцій 10799» для обслуговування автостанції терміном на 10 років, який не був продовжений; дозвільні документи щодо розміщення тимчасових споруд на вул. Конякіна,39 та інформація щодо укладених договорів оренди землі на інші земельні ділянки на вул.Конякіна,39 відсутні.

Твердження позивача про те, що дозвіл №255 від 01.03.2007р. на розміщення обєкта торгівлі, виданий Департаментом підприємництва Луцької міської ради субєкту підприємництва ОСОБА_5, має необмежену дію в часі, не заслуговує на увагу суду, оскільки даний дозвіл дійсний за умови дотримання вимог чинного законодавства.

Рішенням Луцької міської ради від 04.07.2007р. №15/17 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2006р. №9/22 «Про збір за видачу дозволу на розміщення обєктів торгівлі та сфери послуг в м. Луцьку» та від 12.03.2010р. №54/1 «Про втрату чинності рішення Луцької міської ради від 15.10.2008р. №31/16 «Про дозвіл на розміщення на території обєктів благоустрою будівель і споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення» такі документи, як дозвіл на розміщення обєктів торгівлі та сфери послуг та дозвіл на розміщення на території обєктів благоустрою будівель і споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення відмінені.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Порядку розміщення тимчасових споруд провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011р. №244 підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки тимчасової споруди; замовник, який має намір встановити тимчасову споруду, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення тимчасової споруди.

В матеріалах справи відсутні докази звернення ФОП ОСОБА_5 до Луцької міської ради із заявою про можливість розміщення тимчасової споруди та отримання паспорту привязки тимчасової споруди.

Крім того, твердження позивача про те, що тимчасова споруда (торговий кіоск) розміщувалася на земельній ділянці, яка перебувала у постійному користуванні ОСОБА_4 «ВОПАС» спростовується з огляду на наступне.

28 грудня 2004 року за № 21/15.3 Луцькою міською радою прийнято рішення Про надання земельної ділянки на умовах оренди ВАТ Волинське обласне підприємство автобусних станцій 10799 для обслуговування автостанції на вул. Конякіна, 39. Відповідно до вказаного рішення, зобовязано зокрема, ВАТ Волинське обласне підприємство автобусних станцій 10799 в місячний термін укласти з міською радою договір оренди земельної ділянки, зареєструвати земельну ділянку та права на неї у Центрі державного земельного кадастру.

10.02.2005р. між ВАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" (орендар) та Луцькою міською радою (орендодавець) було укладено договір оренди землі.

10.02.2005р. за №289 Волинською регіональною філією ДП "Центр ДЗК" був зареєстрований даний договір оренди.

Згідно п.2 договору оренди, об'єктом оренди є земельна ділянка площею 26 225 кв.м., яка знаходиться на вул. Конякіна, 39 /кадастровий номер 220650030/.

Відповідно до п. 8 даний договір укладено строком на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п.36 договору договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Судом встановлено, що договір оренди від 10.02.2005р. припинив свою дію в звязку із закінченням строку дії договору 10.02.2015р. та не був продовжений.

Згідно п. 29 договору оренди землі, орендар має право на передачу орендованої земельної ділянки або її частини у суборенду без змін цільового призначення за письмовою згодою орендодавця.

Доказів такої згоди орендодавця позивачем (орендарем) суду не надано. Договір суборенди між позивачем ОСОБА_4 «ВОПАС» та підприємцем ОСОБА_5 не укладався, що також не заперечується позивачем.

Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. ОСОБА_4 постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації; релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування"; заклади освіти незалежно від форми власності; співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. ОСОБА_4 постійного користування земельними ділянками може вноситися державою до статутного капіталу публічного акціонерного товариства залізничного транспорту, утвореного відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування".

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право постійного користування земельною ділянкою площею 2,34га з кадастровим номером :22:065:0059 на підставі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою II-ВЛ 001237, виданого Луцькою міською радою 06.12.1995р., зареєстровано за ОСОБА_4 «ВОПАС» лише 15.08.2017р.

В матеріалах справи відсутні відомості про реєстрацію позивачем ОСОБА_4 «ВОПАС» права постійного користування земельною ділянкою, що знаходиться в м.Луцьк, по вул. Конякіна, 39, на момент прийняття оспорюваного рішення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивачем у встановленому законом порядку не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача, викладені у позовній заяві не знаходять свого підтвердження, а тому у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.10.2016р. №620-12 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Конякіна, 39» слід відмовити.

Враховуючи те, що позовна вимога про стягнення з виконавчого комітету Луцької міської ради та Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради завданої матеріальної шкоди в розмірі 13320грн. є похідною від основної вимоги, у задоволенні даної позовної вимоги також слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и в :

В позові відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 21.05.2018р.

Суддя О. Г. Слободян