ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 920/471/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю.Я. - головуючого, суддів: Дроботової Т.Б., Пількова К.М.,

здійснивши розгляд у письмовому провадженні касаційної скарги Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Господарського суду Сумської області від 07.08.2017 (суддя Левченко П.І.) та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 (Россолов В.В. - головуючий, судді: Гетьман Р.А., суддя Тихий П.В.) у справі

за позовом Краснопільського районного центру зайнятості

до Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про стягнення 2 614,72 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Краснопільський районний центр зайнятості (далі - Краснопільський РЦЗ) звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - Великописарівське ОУ ПФУ в Сумській обл.) про стягнення зайво сплачених коштів ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4) у розмірі 2 614,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані віднесенням громадянина ОСОБА_4 за рішенням суду починаючи з 22.12.2015 до категорії зайнятих осіб, внаслідок чого Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття ( далі - ФЗДСС) заподіяно шкоду в розмірі 2 614,72 грн.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 07.08.2017, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.11.2017, позов задоволено повністю.

Рішення та постанова мотивовані положеннями статей 11, 16, 22, 623, 1166, 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), статей 1, 21, 31, 43 Закону України від 05.07.2012 № 5067-VІ "Про зайнятість населення" (далі - Закон № 5067-VІ), статті 107 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV), статей 32, 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) в редакції, чинній до 15.12.2017, враховуючи які суди дійшли висновку про доведеність складу цивільного правопорушення, що є підставою для стягнення збитків у вигляді зайво сплачених коштів ОСОБА_4 в розмірі 2 614,72 грн. за обставин встановлення неправомірності поведінки відповідача щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_4 про призначення пенсії, що встановлено за результатами розгляду адміністративної справи № 578/417/16-а.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі Великописарівське ОУ ПФУ в Сумській обл. просить рішення та постанову скасувати.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В обґрунтування наведеної ним позиції скаржник посилається на порушення судами статті 19 Конституції України, статей 22, 1166 ЦК, статті 34 Закону № 1058-ІV, наголошуючи на тому, що суди, не з'ясувавши всіх обставин справи, дійшли помилкового висновку про наявність складу правопорушення в діях відповідача, оскільки, відмовляючи в призначенні ОСОБА_4 пенсії на пільгових умовах, Великописарівське ОУ ПФУ в Сумській обл. не знало і не могло знати, що такі дії призведуть до збитків позивача у вигляді здійсненої виплати допомоги по безробіттю, а за обставин, що така допомога виплачена позивачем добровільно, відсутні підстави для відшкодування матеріальної шкоди.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Позивач відзиву на касаційну скаргу не подав.

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанцій

Здійснивши розгляд касаційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, громадянин ОСОБА_4 перебував у статусі безробітного з 14.07.2016 та отримував допомогу по безробіттю у Краснопільському РЦЗ у період з 21.07.2016 по 14.12.2016 включно.

30.12.2016 до центру зайнятості надійшла інформація від Великописарівського ОУ ПФУ в Сумській обл. про те, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016 у справі № 578/417/16-а Великописарівське ОУ ПФУ в Сумській обл. зобов'язано призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах та розпочати виплату з 22.12.2015.

Разом з тим, вказаною постановою в адміністративній справі визнано неправомірною відмову Великописарівського ОУ ПФУ в Сумській обл. щодо призначення ОСОБА_4 пенсії на пільгових умовах за списком № 2; зобов'язано відповідача зарахувати пільговий стаж роботи на Заводі залізобетонних виробів і конструкцій "Укршляхмостобуд" з 08.08.1975- 01.11.1975 на професії електрозварювальника 3 розряду та період навчання в ПТУ № 1 по спеціальності "зварювальник ручної зварки" 2 розряду з 1974 по 1975 роки та період проходження строкової служби у Радянській Армії з 1975 по 1977 роки; призначено ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах за розділом 14.1а списку № 2 виробництв, робіт цехів, професій і посад, затвердженим постановою Ради міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, починаючи виплату з 22.12.2015.

Вказуючи про неправомірність виплат ОСОБА_4 допомоги по безробіттю за вказаний період у розмірі 2 614,72 грн. з огляду на необхідність виплат останньому за цей період пенсії за віком на пільгових умовах, позивач просить ці кошти стягнути з Великописарівського ОУ ПФУ в Сумській обл. як органу, з вини якого не відбулося відповідне призначення.

Предметом даного спору є стягнення з Великописарівського ОУ ПФУ в Сумській обл. зайво сплачених Краснопільським РЦЗ коштів на користь громадянина ОСОБА_4 за обставин непризначення відповідачем цьому громадянину пенсії на пільгових умовах.

Суди дійшли висновку про задоволення позову з мотивів встановлення постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016 у справі № 578/417/16-а протиправної поведінки відповідача щодо відмови призначити пільгову пенсію громадянину ОСОБА_4 та виплати позивачем вказаній фізичній особі допомоги по безробіттю у розмірі 2 614,72 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками судів з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону № 5067-VІ статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з пункту 7 частини 1 статті 31 Закону № 1058-ІV виплата допомоги по безробіттю припиняється в разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Як вірно встановлено судами, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016 у справі № 578/417/16-а зобов'язано Великописарівське ОУ ПФУ в Сумській обл. призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах та розпочати її виплату з 22.12.2015.

Відповідно до частин 2, 3 статті 36 Закону № 1058-ІV застраховані у встановленому порядку як безробітні особи, мають своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг внаслідок умисного невиконання цією особою своїх обов'язків та зловживань стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

З викладеного вбачається, що відповідальність застрахованої особи настає лише у випадку несвоєчасного подання нею інформації про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг або умисного невиконання особою своїх обов'язків та зловживання ними, щодо неповідомлення про існування таких обставин.

Як вірно встановлено попередніми судовими інстанціями, на момент звернення ОСОБА_4 до Краснопільського РЦЗ із заявою про надання статусу безробітного, пенсії він не отримував.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків згідно пункту 3 частини 2 статті 11 ЦК, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Способом захисту цивільних прав та інтересів відповідно до пункту 8 частини 2 статті 16 ЦК є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до положень статті 107 Закону № 1058-ІV Пенсійний фонд його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичуваним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 1173 ЦК шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідальність органу державної влади настає у випадку незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності, шкідливого результату такої поведінки (шкода), причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою.

Отже, на момент звернення громадянина ОСОБА_4 до Краснопільського РЦЗ із заявою про надання статусу безробітного, підстави для відмови щодо надання відповідного статусу були відсутні, оскільки на той час ОСОБА_4 пенсії те отримував.

Вказаними неправомірними діями відповідача Краснопільському РЦЗ завдано матеріальної шкоди (збитків) у розмірі отриманої громадянином ОСОБА_4 допомоги по безробіттю на суму 2 614,72 грн. за період з 21.07.2016 по 14.12.2016 включно, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

Адже, за умови своєчасного призначення відповідачем пенсії громадянину ОСОБА_4 з 22.12.2015 за віком на пільгових умовах, у позивача були б відсутні правові підстави виплачувати цьому громадянину допомогу як безробітній особі.

Відтак, виходячи з обставин даної справи та враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, суди дійшли вірного висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача коштів на суму 2 614,72 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За наведених обставин, відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових актів.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в касаційній скарзі та відзиві на касаційну скаргу

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про недоведеність наявності будь-якого правового зв'язку між позивачем та відповідачем, оскільки такий зв'язок не є необхідним елементом для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди. Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди з органу державної влади, необхідною умовою є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення: неправомірні дії (бездіяльність) цього органу, наявність шкоди, причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Крім того, відповідно до статті 1173 ЦК відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів.

Касаційна інстанція не приймає до уваги посилання заявника касаційної скарги на те, що заявлені до стягнення кошти сплачені позивачем добровільно та матеріальної шкоди позивачу не завдано, оскільки положенням пункту 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону. Отже, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем не добровільно, а на виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення", і така виплата відповідно до частини 1 статті 43 Закону № 5067-VІ та пункту 7 частини 1 статті 31 Закону № 1058-ІV не здійснювалася би у випадку своєчасного призначення відповідачем та виплати пенсії громадянину ОСОБА_4

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд

Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені заявником у касаційній скарзі не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову.

З урахуванням вимог статей 300, 301, 308, 309 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що відсутні підстави для задоволення касаційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, слід покласти на скаржника.

Зважаючи на викладене та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Сумської області від 07.08.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 у справі №920/471/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Я. Чумак

Судді: Т.Б. Дроботова

К.М. Пільков