РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.05.2018Справа № 910/5921/17

За позовом Домпе Фармачеутічі ЕсПеА

до 1) Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

2) Дж. Б. Кемікалз енд Фармасьютікалз Лтд. (J.B. Chemicals & Pharmaceuticals Ltd.)

про дострокове припинення дії свідоцтва України на знак для товарів та послуг № 38377 та зобов'язання вчинити дії

Суддя Гумега О.В.

секретар судового засідання

Репа Я.І.

Представники

від позивача: Єрьомін С.В. за довіреністю б/н від 22.02.2017

від відповідача-1: Фінагіна В.Б. за довіреністю № 1-8/4356 від 02.06.2015

від відповідача-2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.04.2018 Домпе Фармачеутічі ЕсПеА (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою від 07.04.2017 до Державної служби інтелектуальної власності України (відповідач-1), Дж. Б. Кемікалз енд Фармасьютікалз Лтд. (J.B. Chemicals & Pharmaceuticals Ltd.) з такими вимогами:

- достроково повністю припинити дію свідоцтва України № 38377 на знак для товарів і послуг "МYOTAN-МИОТАН" щодо усіх товарів та послуг, для яких зареєстрований даний знак;

- зобов'язати відповідача-1 внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг, про що здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені Державної служби інтелектуальної власності "Промислова власність".

Позовні вимоги Домпе Фармачеутічі ЕсПеА обґрунтовані тим, що відповідач-2 є власником свідоцтва України № 38377 на знак для товарів і послуг "МYOTAN-МИОТАН", тоді як наведений знак для товарів і послуг не використовується відповідачем-2 в Україні більше ніж протягом останніх трьох років щодо усіх товарів та послуг, для яких він зареєстрований, що дає підстави для дострокового припинення дії свідоцтва України № 38377 повністю відносно усіх товарів та послуг, для яких зареєстрований даний знак.

При прийнятті до розгляду позовної заяви, судом було встановлено, що відповідач-2 по справі (Дж. Б. Кемікалз енд Фармасьютікалз Лтд. (J.B. Chemicals & Pharmaceuticals Ltd.) є нерезидентом, місцезнаходженням якого є Індія та який не має свого представництва на території України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2017 було порушено провадження у справі № 910/5921/17, розгляд справи призначено на 29.01.2018 о 10:10 год., а також, враховуючи необхідність звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави, зупинено провадження у справі № 910/5921/17 до 29.01.2018 на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України.

15.12.2017 набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідно до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2018 поновлено провадження у справі № 910/5921/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2018 постановлено здійснювати розгляд справи № 910/5921/17 у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 29.01.2018 о 10:10 год. за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-Б, зал судових засідань № 19, повідомлено учасників справи про призначене підготовче засідання, визнано їх явку не обов'язковою.

У підготовче засідання, призначене на 29.01.2018, з'явились представники позивача та відповідача-1. Представники відповідача-2 не з'явилися.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2018 замінено відповідача-1 - Державну службу інтелектуальної власності України правонаступником - Міністерством економічного розвитку і торгівлі України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2018 відкладено підготовче засідання у справі на 19.03.2018 о 10:40 год.

02.02.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, до якого додано докази направлення даного клопотання з додатками сторонам у справі.

02.02.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання, відповідно до якого позивач просив суд зобов'язати відповідача-2 надати докази використання ним знаку для товарів та послуг "MYOTAN-МИОТАН" за свідоцтвом України № 38377 у період останніх трьох років до звернення позивачем до суду із позовною заявою по даній справі.

05.02.2018 через відділ діловодства суду від компетентного органу Індії надійшло повідомлення про вручення документів відповідачу-2 - Дж. Б. Кемікалз енд Фармасьютікалз Лтд. (J.B. Chemicals & Pharmaceuticals Ltd.).

У підготовче засідання, призначене на 19.03.2017, з'явилися представники позивача та відповідача-1. Представники відповідача-2 у підготовче засідання 19.03.2018 не з'явилися.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 ГПК України підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196 - 205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених главою 3 ГПК України.

У підготовчому засіданні, призначеному на 19.03.2018, суд продовжив вчинення дій, визначених частиною другою статті 182 ГПК України, необхідних для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Представник відповідача-1 у підготовчому засіданні, призначеному на 19.03.2018, подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого:

- відповідач-1 вважає, що для вирішення даного спору щодо дострокового припинення дії спірного свідоцтва України на знаки для товарів і послуг позивач повинен в сукупності довести факти недобросовісного використання відповідачем-2 (невикористання протягом трьох років) своїх прав на знак за свідоцтвом України № 38377, а відповідач-2 повинен довести безпосереднє та фактичне використання або зазначити поважні причини невикористання спірного знаку протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації стосовно товарів і послуг, для яких він зареєстрований;

- відповідач-1 зазначає, що Мінекономрозвитку не передбачено здійснення контролю за використанням знаків для товарів і послуг їх власниками, водночас, Мінекономрозвитку здійснює державну реєстрацію та ведення державних реєстрів щодо об'єктів інтелектуальної власності та видає в установленому порядку охоронні документи на ці об'єкти. Таким чином, у разі припинення дії свідоцтва України № 168112 на спірний знак, рішення суду може вплинути на обов'язок Мінекономрозвитку щодо внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та опублікування відповідних відомостей в офіційному бюлетені "Промислова власність";

- відповідач-1 звертає увагу, що з огляду на набрання чинності 01.09.2017 Угодою про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода про асоціацію), до відносин щодо дострокового припинення дії свідоцтва України на знаки для товарів і послуг з підстави його невикористання мають застосовуватись положення статті 198 Угоди про асоціацію, з урахуванням яких дія свідоцтва України може бути достроково припинена у разі, якщо знак для товарів і послуг без поважних причин безперервно не використовується щодо частини або всіх товарів та/або послуг, внесених до реєстру, протягом п'яти років, від дати публікації про видачу свідоцтва або від іншої дати.

Відзив відповідача-1 залучено судом до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні, призначеному на 19.03.2018, представник позивача не підтримав власне клопотання, подане 02.02.2018 через відділ діловодства суду, про витребування у відповідача-2 доказів використання останнім знаку для товарів та послуг "MYOTAN-МИОТАН" за свідоцтвом України № 38377 у період останніх трьох років до звернення позивачем до суду із позовною заявою по даній справі, а тому вказане клопотання в підготовчому засіданні 19.03.2018 судом не розглядалося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 відкладено підготовче провадження у справі на 16.04.2018 о 14:00 год.

23.03.2018 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи разом з доказами направлення даного клопотання з додатками сторонам у справі.

У підготовче засідання, призначене на 16.04.2018, з'явилися представники позивача та відповідача-1. Представники відповідача-2 у підготовче засідання 16.04.2018 не з'явилися.

У підготовчому засіданні, призначеному на 16.04.2018, суд продовжив вчинення дій, визначених частиною другою статті 182 ГПК України, необхідних для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні, призначеному на 16.04.2018, представник позивача подав відповідь на відзив відповідача-1, в якому стосовно повідомлення відповідача-1 про те, що 01.09.2017 набула чинності Угода про асоціацію, яка передбачає п'ятирічний термін невикористання знаку для звернення щодо його припинення, зазначив, що позовну заяву у даній справі подано 10.04.2017, т.т. до набуття чинності Угодою про асоціацію. Враховуючи, що станом на 10.04.2017 у позивача вже існувало право звернутись до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва України № 38377 на знак для товарів і послуг "MYOTAN-МИОТАН", позивач вважає, що в такому випадку Угода про асоціацію застосуванню не підлягає. Разом з цим, позивач просив врахувати при вирішенні даної справи, що відповідач-2 більше ніж 5 років не використовує знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 38377. Відповідь позивача на відзив відповідача-1 залучена судом до матеріалів справи.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу № 910/5921/17 до судового розгляду по суті на 14.05.2018 о 14:40 год.

20.04.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про поновлення строку та долучення доказів до матеріалів справи, до якого додано докази направлення даного клопотання з додатками сторонам у справі.

08.05.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Клопотання судом задоволене.

У судове засідання, призначене на 14.05.2018, з'явилися представники позивача та відповідача-1.

Представники відповідача-2 у судове засідання 14.05.2018 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Зокрема, матеріали справи містять повідомлення про вручення відповідачу-2 - Дж. Б. Кемікалз енд Фармасьютікалз Лтд. (J.B. Chemicals & Pharmaceuticals Ltd.) судових документів щодо розгляду Господарським судом міста Києва справи № 9105921/17.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідачем-2 без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Зважаючи на наведені обставини та приписи ст. 202 ГПК України, суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду справи у судовому засіданні 14.05.2018 за відсутності відповідача-2 (його представників).

В судовому засіданні 14.05.2018 представник позивача підтримав клопотання, подане ним 23.04.2017 через відділ діловодства суду, про поновлення строку та долучення доказів до матеріалів справи.

Відповідно до поданого клопотання позивач просив суд поновити строк для долучення доказів, перелік яких навів у клопотанні. Обгрунтовуючи подане клопотання позивач зазначив, що такі докази були надіслані ним поштою сторонам у справі лише 20.04.2018, а не до 16.04.2018 (день проведення останнього підготовчого засідання), з огляду на наявність поважних та незалежних від позивача причин. Так, один із доказів - довідку ДЕЦ МОЗ від 02.04.2018 № 17/18/Б позивачем було отримано нарочно в ДЕЦ МОЗ лише 13.04.2018 в кінці робочого дня, а відповідальному представнику у даній справі цей доказ було передано лише 16.04.2018, тому представник позивача не став формально надсилати дані докази іншим учасника справи 16.04.2018, виходячи з того, що навіть якби докази були надіслані 13.04.2018, то це не було б надсиланням цих доказів заздалегідь, враховуючи, що відповідач-2 знаходиться в Індії. Крім того, довідка МОЗ від 28.03.2018 № 17/17/360/зпі-18/7963 була отримана поштою 19.04.2018, що підтверджується витягом з реєстру вхідної кореспонденції ТОВ "Юридична фірма "Городисський та Партнери". Позивач також зазначив, що запити щодо отримання відповідних доказів були зроблені ним завчасно. Крім того, позивач вказав, що зазначені докази надіслані ним поштою сторонам у справі 20.04.2018 і, у зв'язку з чим, на його думку, у сторін достатньо часу для підготовки до розгляду справи по суті з урахуванням цих доказів.

Розглянувши в судовому засіданні вищенаведене клопотання позивача про поновлення строку та долучення доказів до матеріалів справи, суд дійшов висновку про його необґрунтованість з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що з даним позовом до суду позивач звернувся 10.04.2017.

Після набуття чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд ухвалою від 29.01.2018 постановив здійснювати розгляд справи № 910/5921/17 у порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання у справі. Згідно наведеної ухвали суд звернув увагу учасників справи, що докази, які подають учасники справи та порядок їх подання, повинні відповідати вимогам глави 5 ГПК України, зокрема, ч.ч. 8, 9 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до частини 2 статті 80 ГПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Разом з тим, частиною 4 наведеної статті ГПК України встановлено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч. 5 ст. 80 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Частиною 9 статті 80 ГПК України також встановлено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (ч. 9 ст. 80 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Матеріалами справи підтверджується, що у підготовчому провадженні позивач в порядку ч. 4 ст. 80 ГПК України письмово не повідомляв суд про неможливість подання з об'єктивних причин доказу (-ів) у встановлений законом строк, тоді як дане клопотання про поновлення строку та долучення доказів до матеріалів справи позивач подав лише 24.04.2018, а отже, після закриття підготовчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Врахувавши вищенаведені обставини справи та наведені процесуальні норми, оцінивши доводи позивача та докази на їх підтвердження, суд не визнає поважними причини пропуску позивачем процесуального строку на подання доказів. При цьому суд також виходив з того, що докази, строк на подачу яких позивач просить поновити, фактично датовані 23.03.2018, 28.03.2018, 02.04.2018 та 28.03.2018, тоді як позивачем не доведено належними і допустимими доказами неможливість їх отримання з об'єктивних причин, а відповідно, і неможливість надсилання цих доказів сторонам у справі та їх подання суду до закриття підготовчого провадження (16.04.2018). Суд відзначає, що твердження позивача про отримання довідки ДЕЦ МОЗ від 02.04.2018 № 17/18/Б нарочно в ДЕЦ МОЗ лише 13.04.2018 в кінці робочого дня та передачу представнику у даній справі цього доказу лише 16.04.2018 не підтверджуються жодними доказами. Щодо витягу з реєстру вхідної кореспонденції ТОВ "Юридична фірма "Городисський та Партнери", яким позивач підтверджує отримання довідки МОЗ від 28.03.2018 № 17/17/360/зпі-18/7963 поштою 19.04.2018, то вказаний реєстр складено зацікавленою особою, тоді як докази отримання довідки МОЗ саме поштою та у вказану дату - фактично позивачем не надані (поштовий конверт з датою поштового штемпеля підприємства зв'язку).

З огляду на наведене, у судовому засіданні 14.05.2017 суд на місці постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку та долучення доказів до матеріалів справи.

Відповідно до приписів ч. 8 ст. 80 ГПК України, неподання доказів у встановлений законом або судом строк є підставою для не прийняття судом таких доказів до розгляду. Отже, суд не приймає до розгляду докази, додані позивачем до клопотання про поновлення строку та долучення доказів до матеріалів справи, поданого представником позивача 20.04.2018 через відділ діловодства суду.

В судовому засіданні 14.05.2018 судом здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Згідно ч. 2 ст. 208 ГПК України у вступному слові учасники справи в усній формі стисло викладають зміст позовних вимог та підстави своїх вимог і заперечень щодо предмета позову, дають необхідні пояснення щодо них.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 14.05.2018 судом відповідно до ст. 208 ГПК України заслухано вступне слово позивача та відповідача-1.

Позивач повністю підтримав заявлені ним у позовній заяві вимоги про дострокове припинення повністю дії свідоцтва України № 38377 на знак для товарів і послуг "МYOTAN-МИОТАН" щодо усіх товарів та послуг, для яких зареєстрований даний знак, та про зобов'язання відповідача-1 внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг, про що здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені Державної служби інтелектуальної власності "Промислова власність", з підстав не використання відповідачем-2 в Україні знаку для товарів і послуг за наведеним свідоцтвом протягом останніх трьох років щодо усіх товарів та послуг, для яких зареєстрований даний знак.

Відповідач-1 вважає, що до спірних правовідносин про дострокове припинення дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг з підстав невикористання знаку для товарів і послуг мають застосовуватись положення статті 198 Угоди про асоціацію.

В судовому засіданні 14.05.2018 судом відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України з'ясовано обставини справи та досліджено наявні в матеріалах справи докази, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 14.05.2018 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши учасників справи, з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими сторони обґрунтовували відповідні обставини, суд

ВСТАНОВИВ:

Домпе Фармачеутічі ЕсПеА (позивач) є юридичною особою, яка створена та діє відповідно до країни реєстрації - Італії, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Свідоцтва про реєстрацію компанії Домпе Фармачеутічі ЕсПеА, виданим Торгівельно-промисловою палатою Мілану.

Позивач є власником торговельної марки MIOTENS, зареєстрованої за міжнародною реєстрацією № 760240 від 29.05.2001 для товарів 5 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг (далі - МКТП): Спеціальні лікарські препарати (місцева піна або ампула) виготовлені з тіоколхікозідом (Specialty pharmaceuticals (topical foam or ampules) made with thiocolchicoside).

12.11.2015 року на підставі Протоколу до Мадридської угоди про міжнародну реєстрацію знаків від 28.06.1989, до якого Україна приєдналася з 29.12.2000, позивачем було подано до Міжнародного бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності заяву про територіальне поширення на територію України вказаної міжнародної реєстрації № 760240.

Відповідно до повідомлення від 21.07.2016 Державним підприємством "Український інститут промислової власності" було прийнято рішення про попередню відмову позивачеві у наданні правової охорони торговельній марці за міжнародною реєстрацією № 760240 відносно всіх товарів та послуг 5 класу МКТП на підставі того, що торговельна марка позивача є схожою настільки, що її можна сплутати з раніше зареєстрованою торговельною маркою за свідоцтвом України № 38377, права на яку належать Дж. Б. Кемікалз енд Фармасьютікалз Лтд. (J.B. Chemicals & Pharmaceuticals Ltd.).

Водночас, як стверджує позивач, знак для товарів і послуг "МYOTAN-МИОТАН" за свідоцтвом України № 38377 не використовується Дж. Б. Кемікалз енд Фармасьютікалз Лтд. (J.B. Chemicals & Pharmaceuticals Ltd.) в Україні протягом останніх трьох років щодо усіх товарі і послуг, для яких зареєстрований даний знак, що перешкоджає позивачеві отримати правову охорону в Україні на знак за міжнародною реєстрацією № 760240.

Відтак, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (відповідач-1), Дж. Б. Кемікалз енд Фармасьютікалз Лтд. (J.B. Chemicals & Pharmaceuticals Ltd.) (відповідач-2) (відповідач-2) з наступними вимогами:

- достроково повністю припинити дію свідоцтва України № 38377 на знак для товарів і послуг "МYOTAN-МИОТАН" щодо усіх товарів та послуг, для яких зареєстрований даний знак;

- зобов'язати відповідача-1 внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг, про що здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені Державної служби інтелектуальної власності "Промислова власність".

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов'язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з статтею 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого він звернувся до господарського суду, полягає в тому, що дія свідоцтва України № 38377 на знак для товарів і послуг "МYOTAN-МИОТАН", виданого на ім'я відповідача-2 щодо товарів 5, 16 класів та послуг 16 класу МКТП, є перешкодою у наданні правової охорони торговельній марці позивача за міжнародною реєстрацією № 760240 відносно всіх товарів та послуг 5 класу МКТП.

В якості підстави заявлених позовних вимог позивач послався, зокрема, на приписи п. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", якими передбачено право будь-якої особи звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково, якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації.

Як встановлено судом, станом на час звернення позивача з позовом до суду та станом на час розгляду справи по суті власником свідоцтва України № 38377 на знак для товарів і послуг "МYOTAN-МИОТАН" є Дж. Б. Кемікалз енд Фармасьютікалз Лтд. (J.B. Chemicals & Pharmaceuticals Ltd.) (відповідач-2), що підтверджується наявними в матеріалах справи роздруківкою з офіційної бази даних "Зареєстровані в Україні знаки для товарів і послуг" та випискою з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відносно свідоцтва України № 38377.

Згідно виписки з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг підтверджується, що датою реєстрації знаку за свідоцтва України № 38377 є 15.03.2004, дата публікації відомостей про видачу свідоцтва - 15.03.2004, Бюлетень № 3, знак за вказаним свідоцтвом зареєстровано для наступних товарів і послуг 3, 5, 16 класів МКТП:

- Клас 5: Фармацевтичні та ветеринарні препарати; гігієнічні препарати на лікарські (медичні) потреби; дієтичні речовини на лікарські (медичні) потреби, дитяче харчування; пластирі, перев'язувальні матеріали; матеріали для пломбування зубів і виготовляння зубних виліпків; дезінфікувальні засоби; препарати для нищення паразитів і шкідників; фунгіциди, гербіциди; всі товари, що включені до 5 класу;

- Клас 16: Друкована продукція;

- Клас 44: Лікарські (медичні) послуги; ветеринарні послуги; гігієнічне та косметичне обслуговання людей чи тварин; фармацевтичне консультування.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського кодексу України, відносини, пов'язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами.

До відносин, пов'язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами (ч. 2 ст. 154 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 418 ЦК України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об'єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 420 ЦК України, зокрема, належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Судом враховано що у застосуванні законів про охорону прав інтелектуальної власності одночасно вживаються деякі відмінні один від одного, але тотожні за своїм правовим змістом терміни, якими визначають окремі об'єкти права інтелектуальної власності, як-от "знаки для товарів і послуг" і "торговельні марки".

Відповідно до ст. 492 ЦК України, торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Згідно ст. 1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", знак - це позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Право інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом у випадках і порядку, передбачених законом (ч. 1 ст. 157 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 494 ЦК України, набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом, умови та порядок видачі якого встановлюються законом.

Як передбачено ст. 495 ЦК України та відображається у ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку, зокрема, є право на її використання, виключне право дозволяти використання торговельної марки, виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання, інші майнові права інтелектуальної власності.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", власник свідоцтва повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із свідоцтва.

Згідно з п. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (в редакції, чинній станом на час розгляду спору по суті), якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково.

У цьому разі дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання. Такими поважними причинами, зокрема є:

обставини, що перешкоджають використанню знака незалежно від волі власника свідоцтва, такі як обмеження імпорту чи інші вимоги до товарів і послуг, встановлені законодавством;

можливість введення в оману щодо особи, яка виробляє товари або надає послуги, під час використання знака особою, що звернулася до суду, чи іншою особою щодо товарів і послуг, відносно яких висунута вимога про припинення дії свідоцтва.

Для цілей цього пункту використанням знака власником свідоцтва вважається також використання його іншою особою за умови контролю з боку власника свідоцтва (п. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг").

Отже, з урахуванням положень п. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", достроково може бути припинена повністю або частково дія свідоцтва, знак за яким не використовується в Україні протягом більше ніж трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації.

Звертаючись з даним позовом до суду (10.04.2017 згідно штампу суду про одержання № 5921/17) з вимогою про дострокове припинення дії свідоцтва України на знак для товарі та послуг № 38377, позивач в якості підстави позову посилався саме на невикористання відповідачем-2 знаку для товарів і послуг за наведеним свідоцтвом в Україні протягом останніх трьох років щодо усіх товарів та послуг. Тобто, враховуючи, що позовна заява була подана 10.04.2017, доведенню позивачем підлягало невикористання відповідачем спірного знаку в період з 10.04.2014 по 10.04.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 426 ЦК України, способи використання об'єкта права інтелектуальної власності визначаються Цивільним кодексом України та іншим законом.

Використанням торговельної марки у сфері господарювання, відповідно до ч. 2 ст. 157 Господарського кодексу України, визнається застосування її на товарах та при наданні послуг, для яких вона зареєстрована, на упаковці товарів, у рекламі, друкованих виданнях, на вивісках, під час показу експонатів на виставках і ярмарках, що проводяться в Україні, у проспектах, рахунках, на бланках та в іншій документації, пов'язаній з впровадженням зазначених товарів і послуг у господарський (комерційний) обіг.

Відповідно до п. 4 ст. 16 Закон України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" використанням знака визнається:

- нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);

- застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано;

- застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака (п. 4 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг").

На підтвердження не використання в Україні знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № 38377 протягом останніх трьох років щодо усіх товарів і послуг, для яких зареєстрований даний знак, позивач зазначив, що:

- знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 38377 (далі - спірний знак) не застосовувався в рекламі на території України протягом останніх трьох років щодо усіх товарів і послуг, для яких зареєстрований даний знак, що підтверджується:

1) довідкою ТОВ "Індустріальний Телевізійний Комітет" від 20.10.2016 № 2010-02, згідно якої в період з 20.10.2013 по 20.10.2016 за даними дослідження ТВ Панелі (39 телевізійних каналів, що транслюються в Україні) фактів виходу рекламної компанії торговельної марки МYOTAN-МИОТАН та/або МYOTAN та/або МИОТАН на телевізійних каналах, відкритих у ТВ Панелі, не виявлено;

2) довідкою ТОВ "Індустріальний Телевізійний Комітет" від 27.04.2017 № 2704-01, згідно якої в період з 20.10.2013 по 22.04.2017 за даними дослідження ТВ Панелі (39 телевізійних каналів, що транслюються в Україні) фактів виходу рекламної компанії торговельної марки МYOTAN-МИОТАН та/або МYOTAN та/або МИОТАН на телевізійних каналах, відкритих у ТВ Панелі, не виявлено;

3) інформаційною довідкою від 01.11.2016 ТОВ "Центр незалежних соціальних досліджень "ОМЕГА", відповідно до якої в ЗМІ в період з 31.10.2013 по 30.10.2016 фактів реклами знаку МYOTAN-МИОТАН або МYOTAN або МИОТАН не виявлено;

4) довідкою від 15.05.2017 ТОВ "Центр незалежних соціальних досліджень "ОМЕГА", відповідно до якої в ЗМІ в період з 30.04.2014 по 15.05.2017 фактів реклами знаку МYOTAN-МИОТАН або МYOTAN або МИОТАН не виявлено.

- спірний знак не використовувався третіми особами протягом останніх трьох років, що підтверджується:

1) довідкою від 08.11.2016 №3009/24, наданою Державною службою інтелектуальної власності України, відповідно до якої станом на 07.11.2016 до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг не вносились відомості щодо видачі ліцензій на використання знака для товарів і послуг за свідоцтвом України № 38377;

2) довідкою від 30.05.2017 № 727/24, наданою Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, відповідно до якої станом на 30.05.2017 до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг не вносились відомості щодо видачі ліцензій на використання знака для товарів і послуг за свідоцтвом України № 38377.

- виробництво та продаж усіх товарів, для яких зареєстровано спірний знак, відповідачем-2 не здійснювались, з огляду на те, що Асоціацією товарної нумерації України "ДжіЕс1 Україна" не присвоювались глобальні номери товарних позицій (штрих-кодів) щодо товарів та послуг, у складі назв чи описів яких заявлено позначення МYOTAN-МИОТАН або МYOTAN або МИОТАН, що підтверджується:

1) довідкою Асоціації товарної нумерації України "ДжіЕс1 Україна" №217/01 від 27.10.2016, згідно якої станом на 25.10.2016 у реєстрі Асоціації "ДжіЕс1 Україна" відсутні записи про товарні позиції суб'єктів господарювання - асоційованих членів Асоціації "ДжіЕс1 Україна", у складі назв чи описів яких заявлено позначення МYOTAN-МИОТАН або МYOTAN або МИОТАН;

2) довідкою Асоціації товарної нумерації України "ДжіЕс1 Україна" №089/01 від 12.05.2017, згідно якої станом на 10.05.2017 у реєстрі Асоціації "ДжіЕс1 Україна" відсутні записи про товарні позиції суб'єктів господарювання - асоційованих членів Асоціації "ДжіЕс1 Україна", у складі назв чи описів яких заявлено позначення МYOTAN-МИОТАН або МYOTAN або МИОТАН.

- товари та послуги під спірним знаком не сертифікувались в Україні, що підтверджується:

1) відповіддю Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 3433-08/35342-09 від 04.11.2016 на запит позивача, згідно якої сертифікати відповідності на продукцію чи послуги під торговельними марками МYOTAN-МИОТАН або МYOTAN або МИОТАН в Реєстрі державної системи сертифікації не зареєстровано;

2) відповіддю Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 3433-08/14732-09 від 04.05.2017 на запит позивача, згідно якої сертифікати відповідності на продукцію чи послуги під торговельними марками МYOTAN-МИОТАН або МYOTAN або МИОТАН в Реєстрі державної системи сертифікації не зареєстровано;

3) відповіддю Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками (Держлікслужба) № 3073-1.1.1/5.0/171-17 від 05.05.2017 на запит позивача, згідно якої інформації від органів з оцінки відповідності стосовно виданих, змінених, доповнених, тимчасово припинених, відкликаних або відхилених сертифікатів відповідності щодо виробів під торговельними марками МYOTAN-МИОТАН або МYOTAN або МИОТАН до Держлікслужби не надходило.

В свою чергу, оскільки сертифікація товарів та послуг, для яких зареєстровано спірний знак, не проводилась, позивач стверджує, що спірний знак не використовується.

- лікарські засоби з торговою назвою знаку МYOTAN-МИОТАН або МYOTAN або МИОТАН не зареєстровані, що підтверджується:

1) довідкою Державного експертного центру МОЗ України від 31.10.2016 №14/198/5, згідно якої за відомостями Державного реєстру лікарських засобів України станом на 28.10.2016 лікарські засоби з торговою назвою MYOTAN- МИОТАН або MYOTAN або МИОТАН не зареєстровані;

2) довідкою Державного експертного центру МОЗ України від 12.05.2017 №14/89/5, згідно якої за відомостями Державного реєстру лікарських засобів України станом на 11.05.2017 лікарські засоби з торговою назвою MYOTAN- МИОТАН або MYOTAN або МИОТАН не зареєстровані.

В свою чергу, оскільки лікарські засоби з торговою назвою MYOTAN-MИOTAH або MYOTAN або МИОТАН не були допущені до застосування в Україні, то, на твердження позивача, спірний знак не міг законно використовуватись в Україні щодо наступних товарів 5 класу МКТП: Фармацевтичні та ветеринарні препарати; гігієнічні препарати на лікарські (медичні) потреби; дієтичні речовини на лікарські (медичні) потреби, дитяче харчування; пластирі, перев'язувальні матеріали; матеріали для пломбування зубів і виготовляння зубних виліпків; дезінфікувальні засоби; препарати для нищення паразитів і шкідників; фунгіциди, гербіциди; всі товари, що включені до 5 класу.

- відповідач-2 не отримував ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, що підтверджується:

1) листом Міністерства охорони здоров'я №17/53/1061-16/28507 від 03.11.2016, згідно якого заяви про отримання вказаної ліцензії до МОЗ України не надходило;

2) листом Міністерства охорони здоров'я №17/53/472-17/12746 від 12.05.2017, згідно якої в базі даних Ліцензійного реєстру МОЗ України відсутня інформація щодо видачі компанії Дж. Б. Кемікалз енд Фармасьютикалз Лтд. та відділенню компанії Юнік Фармасьютикал Лабораторіз ліцензії на провадження господарської діяльності з медичної практики.

А тому, на твердження позивача, спірний знак не міг використовуватись щодо послуг 44 класу МКТП: Лікарські (медичні) послуги; ветеринарні послуги; гігієнічне та косметичне обслуговання людей чи тварин; фармацевтичне консультування.

01.09.2017 набула чинності Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода про асоціацію та Сторони), яка була вчинена 21.03.2014 та 27.06.2014 в м. Брюсселі та ратифікована Україною 16.09.2014 згідно Закону України від 16.09.2014 № 1678-VII "Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони".

Відповідно до статті 158 Угоди про асоціацію для цілей цієї Угоди права інтелектуальної власності включають зокрема, торговельні марки.

Угодою про асоціацію встановлені окремі стандарти, які доповнюють та уточнюють права і зобов'язання Сторін згідно з Угодою про торговельні аспекти прав інтелектуальної власності (ТРІПС) та іншими міжнародними договорами у сфері інтелектуальної власності, зокрема, щодо торговельних марок.

Статтею 198 Угоди про асоціацію визначено, що сторони передбачають, що реєстрація торговельної марки підлягає анулюванню, якщо протягом безперервного п'ятирічного періоду вона не була введена у використання на відповідній території для товарів або послуг, стосовно яких вона зареєстрована, і відсутні належні причини для невикористання; проте жодна особа не може заявити, що права власника на торговельну марку мають бути анульовані, якщо протягом проміжку часу між закінченням п'ятирічного періоду і поданням заяви про анулювання розпочалося або було поновлено реальне використання торговельної марки; початок використання або його поновлення протягом трьохмісячного періоду, що передує заяві про анулювання, яке розпочалося відразу після закінчення безперервного п'ятирічного періоду невикористання, не беруться до уваги, якщо підготовка до початку або поновлення використання здійснюється лише у зв'язку з тим, що власник усвідомлює можливість подання заяви про анулювання. Тобто, наведеною нормою збільшено період часу безперервного невикористання торговельної марки, за умови доведення якого, реєстрація торговельної марки підлягає анулюванню. Отже, статтею 198 Угоди про асоціацію власнику торговельної марки надаються більші права, порівняно з положеннями Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг".

Таким чином, наведені норми ст. 198 Угоди про асоціацію передбачають анулювання реєстрації торговельної марки, якщо протягом безперервного п'ятирічного періоду вона не була введена у використання на відповідній території для товарів або послуг, стосовно яких вона зареєстрована, і відсутні належні причини для невикористання, тоді як згідно норм п. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" достроково може бути припинена повністю або частково дія свідоцтва, знак за яким не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації. Наведене свідчить про невідповідність в зазначеній частині правого акту - Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" міжнародному договору - Угоді про асоціацію.

Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Порядок укладення, виконання та припинення дії міжнародних договорів України з метою належного забезпечення національних інтересів, здійснення цілей, завдань і принципів зовнішньої політики України, закріплених у Конституції України та законодавстві України встановлює Закон України "Про міжнародні договори України" (преамбула наведеного Закону України).

Відповідно до абзацу 6 статті 1 Закону України "Про міжнародні договори України", а також пункту (b) статті 2 Віденської Конвенції про право міжнародних договорів 1969 року (далі - Конвенція ПМД) "ратифікація" - є однією з форм надання згоди держави (України) на обов'язковість для неї міжнародного договору. Також, відповідно до положень статті 26 Конвенції ПМД одним із основних принципів діяльності держав у сфері права міжнародних договорів є загальновизнана норма pacta sunt servanda (договори повинні виконуватися). Також, положеннями статті 27 Конвенції ПМД закріплено, що учасник не може посилатися на положення свого внутрішнього права як виправдання для невиконання ним договору.

Статтею 19 Закону України "Про міжнародні договори України" визначено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Аналогічні приписи містить стаття 10 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України.

Враховуючи наведені норми права, а також те, що Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію, яка набрала чинності 01.09.2017, зазначена Угода є частиною чинного українського законодавства і не суперечать Конституції України, а також є нормами міжнародного договору, які мають пріоритет над нормами, встановленими Законами України та іншими нормативно-правовими актами, суд дійшов висновку, що станом на час розгляду справи по суті, з урахуванням наведених законодавчих змін, до спірних правовідносин щодо дострокового припинення дії свідоцтва України на знаки для товарів і послуг з підстав його невикористання мають застосовуватися положення Угоди про асоціацію, зокрема, статті 198 цієї Угоди.

З огляду на встановлене, твердження позивача про те, що оскільки позовну заяву у даній справі подано 10.04.2017, т.т. до набуття чинності Угодою про асоціацію, то станом на 10.04.2017 у позивача вже існувало право на звернення до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва України № 38377 на знак для товарів і послуг "MYOTAN-МИОТАН" і в такому випадку Угода про асоціацію застосуванню не підлягає, - судом відхиляються як безпідставні та необґрунтовані.

Угода про асоціацію набрала чинності з 01.09.2017. Отже, з вказаної дати Угода про асоціацію має застосовуватися як норма прямої дії, оскільки вона встановлює нові стандарти захисту прав інтелектуальної власності. Крім того, у главі 9 "Інтелектуальна власність" розділу 4 "Торгівля і питання, пов'язані з торгівлею" Угоди про асоціацію списку законодавства і термінів імплементації не встановлено.

Таким чином, з урахуванням ст. 198 Угоди про асоціацію, реєстрація торговельної марки підлягає анулюванню, якщо протягом безперервного п'ятирічного періоду вона не була введена у використання на відповідній території для товарів або послуг, стосовно яких вона зареєстрована, і відсутні належні причини для невикористання.

Позивач самостійно визначає підстави позову та надає докази з метою доведення підставності поданого ним позову.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач під час розгляду справи повністю підтримав заявлені ним у позовній заяві вимоги про дострокове припинення повністю дії свідоцтва України № 38377 на знак для товарів і послуг "МYOTAN-МИОТАН" щодо усіх товарів та послуг, для яких зареєстрований даний знак, та про зобов'язання відповідача-1 внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг, про що здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені Державної служби інтелектуальної власності "Промислова власність", з підстав не використання відповідачем-2 в Україні знаку для товарів і послуг за наведеним свідоцтвом протягом останніх трьох років щодо усіх товарів та послуг, для яких зареєстрований даний знак.

Таким чином, враховуючи приписи статті 14 ГПК України, суд має розглядати справу саме в межах заявлених позивачем вимог з урахуванням предмету і підстав позову, які визначені саме позивачем. При цьому нормами ГПК України не передбачено право суду виходити за межі заявлених позивачем вимог.

Заяву про зміну підстав позову, т.т. обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, останній до суду не подав.

Таким чином, з огляду на заявлені позивачем у позовній заяві підстави позову, водночас, враховуючи встановлені Угодою про асоціацію нові стандарти захисту прав інтелектуальної власності, які надаються саме власнику торговельної марки, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем позовні вимоги про дострокове припинення повністю дію свідоцтва України № 38377 на знак для товарів і послуг "МYOTAN-МИОТАН" щодо усіх товарів та послуг, для яких зареєстрований даний знак, є необґрунтованими з урахуванням підстав позову, визначених позивачем. При цьому суд відзначає, що подані позивачем докази в будь-якому випадку не можуть змінювати визначених ним підстав позову.

Додатково суд вважає за необхідне зазначити, що вказівка позивача у відповіді на відзив відповідача-1 на невикористання відповідачем-2 більше ніж 5 років знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № 38377 не може розцінюватись судом як заява про зміну підстав позову, оскільки відповідно до частини 3 статті 46 ГПК України позивач має право змінити предмет або підстави позову до закінчення підготовчого засідання шляхом подання письмової заяви. При цьому частиною 5 наведеної статті передбачено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої, зокрема, частиною третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, у разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі суду. Заяву про зміну підстав позову з дотриманням вимог статті 46 ГПК України позивач до суду не подав.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про дострокове припинення повністю дію свідоцтва України № 38377 на знак для товарів і послуг "МYOTAN-МИОТАН" щодо усіх товарів та послуг, для яких зареєстрований даний знак, з підстав, визначених позивачем задоволенню не підлягає.

Стосовно позовної вимоги до відповідача-1 внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг, про що здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені Державної служби інтелектуальної власності "Промислова власність", то суд також дійшов висновку про відмову у її задоволенні, оскільки така вимога має похідний характер від основної вимоги про дострокове припинення дії свідоцтва України № 38377 на знак для товарів і послуг "MYOTAN-МИОТАН".

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Перелік витрат, пов'язаних з розглядом справи, містить ч. 3 ст. 123 ГПК України.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Сторонами не подано попереднього розрахунку суми судових витрат в порядку ст. 124 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду наведені приписи п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України та відмову в позові повністю, судовий збір повністю покладається на позивача. При цьому доводи позивача щодо покладення судових витрат на відповідача-2, оскільки останній відмовився вирішити даний спір мирно без звернення до суду, судом відхиляються як такі, що не відповідають приписам ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 119, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку, передбаченому ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 23.05.2018.

Суддя Гумега О.В.