РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2018Справа № 910/3643/18

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" м. Києва

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" м. Києва

про відшкодування шкоди, ціна позову 13952,84 грн.

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Хахуда О.В.

Представники сторін: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

у березні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що 12 січня 2018 р. по пр-ту Червоної Калини, 76-А у м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Чері, д.н. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 під керуванням ОСОБА_2, та "Санйон", д.н. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 під керуванням ОСОБА_4

Унаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль Чері, д.н. НОМЕР_1, та його власнику заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 15252,84 грн.

Позивач як страховик виплатив власнику пошкодженого автомобіля "Чері" відповідно до умов укладеного з ним договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-1301-17-00346 від 15 вересня 2017 р. страхове відшкодування в розмірі 14452,84 грн.

З підстав ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 13952,84 грн. шкоди, оскільки розмір відповідальності відповідача згідно полісу № АМ/1540729 обмежений франшизою 500 грн., а також понесені ним по справі господарські витрати.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому порядку, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому порядку, через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому просив закрити провадження у справі у зв'язку зі сплатою частини суми шкоди позивачу в розмірі 11715,12 грн., в іншій частині проти позову заперечив, посилаючись на визначення позивачем розміру шкоди без урахування зносу забезпеченого автомобіля. Крім того, посилався на недотримання позивачем позасудового порядку відшкодування шкоди, неподання ним заяви та документів, необхідних для виплати йому страхового відшкодування.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 202 ГПК України у відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі в частині вимог про стягнення 11715,12 грн., шкоди слід закрити, у позові в іншій частині слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 січня 2018 р. по пр-ту Червоної Калини, 76-А у м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Чері, д.н. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 під керуванням ОСОБА_2, та "Санйон", д.н. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 під керуванням ОСОБА_4

Це підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 12 січня 2018 р.

Унаслідок зіткнення автомобілів було пошкоджено автомобіль Чері, д.н. НОМЕР_1, та його власнику заподіяно матеріальну шкоду 15252,84 грн., розмір якої визначено на підставі рахунку № Г-2290 від 6 лютого 2018 р., складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Галаавтоцентр".

Позивач як страховик згідно платіжного доручення № 2726 від 9 лютого 2018 р. виплатив власнику пошкодженого автомобіля "Чері" відповідно до умов укладеного з ним договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-1301-17-00346 від 15 вересня 2017 р. страхове відшкодування в розмірі 14452,84 грн.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, котра одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Винною у вчиненні вищевказаної ДТП є ОСОБА_4, яка порушила п. 13.1. Правил дорожнього руху, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 12 січня 2018 р., складеним учасниками ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 як володільця автомобіля Санйон, д.н. ВС 4224 СМ, була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1540729 від 4 жовтня 2017 р. на підставі Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідачем.

Таким чином, особами, відповідальними за завдані гр. ОСОБА_5 збитки, в даному випадку є відповідач, відповідно до положень Закону, у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, та гр. ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 1188 ЦК у тій частині, що не підлягає відшкодуванню відповідачем як страховиком.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-1301-17-00346 від 15 вересня 2017 р. перейшло право вимоги, яке гр. ОСОБА_5 мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

При цьому, як вбачається з наявного в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на момент спірної дорожньо-транспортної пригоди строк експлуатації автомобіля Чері, д.н. НОМЕР_1, перевищував сім років.

Відповідно до п.п. 7.38., 7.39. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 р. (далі-Методика) значення Е3 приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років - для інших легкових КТЗ.

Винятком стосовно використання зазначених вимог є:

а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний);

б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації;

в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Виходячи з наведеного при визначенні оцінки заподіяної шкоди необхідно застосовувати коефіцієнт фізичного зносу.

Як слідує із наданого відповідачем розрахунку коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Чері, д.н. НОМЕР_1, вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 13015,12 грн., оскільки строк експлуатації указаного автомобіля перевищував 7 років.

Суд приймає указаний розрахунок як належний доказ розміру шкоди, визначеного з урахуванням обсягу та вартості робіт, характеру заподіяних унаслідок ДТП пошкоджень, стану транспортного засобу і відповідає вимогам чинного законодавства, у т.ч. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 р.

Доводи позивача щодо більшого розміру шкоди суперечать вимогам ст. 29 Закону, тому є безпідставними.

Виплата страхового позивачем відшкодування за договором добровільного страхування без урахування зносу пошкодженого транспортного засобу не тягне обов'язку відповідача як страховика за договором обов'язкового страхування здійснити страхову виплату без урахування такого зносу.

Крім того, відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про страхування" франшиза за договором обов'язкового страхування стягненню не підлягає.

Виходячи з наведеного, позивач набув право вимагати від відповідача сплати на його користь страхове відшкодування у розмірі 11715,12 грн. (13015,12 грн. шкоди - 800 грн. франшизи за договором добровільного страхування, яка не відшкодована позивачем - 500 грн. франшизи за договором обов'язкового страхування).

Враховуючи, що належна до стягнення сума шкоди у розмірі 11715,12 грн. відповідачем сплачена після звернення позивача в суд з указаним позовом, що підтверджується копіями платіжних доручень №№ 16498 від 14 травня 2018 р. та 16529 від 15 травня 2018 р., предмет спору в цій частині між сторонами відсутній, то провадження у справі в цій частині вимог згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України підлягає закриттю.

Вимоги в іншій частині задоволенню не підлягають, оскільки є безпідставними.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до часу звернення в суд з указаним позовом позивач всупереч вимог ст. 35 Закону не звернувся з вимогою до відповідача з усіма необхідними для виплати страхового відшкодування документами.

За таких обставин, суд вважає за необхідне понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України покласти на позивача, з вини якого виник спір у справі.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України

В И Р І Ш И В :

провадження у справі № 910/3643/18 в частині вимог про стягнення 11715,12 грн. шкоди закрити.

У позові Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" м. Києва в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 21 травня 2018 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар