донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

23.05.2018р. справа №908/3864/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача 1: від відповідача 2:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5, за довіреністю; не зявились; не зявились;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Донецький металопрокатний завод, м. Донецьк
на ухвалу Господарського суду Запорізької області
постановлену09.02.2017р. у м. Запоріжжі
по справі№ 908/3864/14 (суддя Корсун В. Л.)
за позовом до відповідачів: проПублічного акціонерного товариства Дельта Банк, м. Київ 1.Товариства з обмеженою відповідальністю Електросталь, м. Курахове, Донецька область 2.Публічного акціонерного товариства Донецький металопрокатний завод, м. Донецьк стягнення коштів
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.02.2017 р. по справі №908/3864/14 зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Донецький металопрокатний завод» від 30.01.2017 р. про визнання кредитного договору від 27.04.05 №2005-110 недійсним повернуто заявнику без розгляду на підставі п.п. 4,6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Ухвала мотивована відсутністю сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі та не поданням доказів надсилання сторонам по справі копії зустрічної позовної заяви.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство Донецький металопрокатний завод, м. Донецьк (надалі - ПАТ ДМПЗ) звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 09.02.2017 р. по справі №908/3864/14, справу передати на розгляд господарського суду Запорізької області для прийняття зустрічної позовної заяви.

На думку апелянта, ухвала господарського суду Запорізької області від 09.02.2017р. по справі №908/3864/14 є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Зокрема, скаржник вважає, що суд неправомірно не взяв до уваги довіреність на представника ОСОБА_6, яка міститься в матеріалах справи. Крім того, якщо довіреність була відсутня, суд зобовязаний був в процесі підготовки справи до розгляду витребувати у позивача докази на підтвердження повноважень та не мав права повертати позовну заяву.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо відсутності доказів надсилання копії скарги сторонам по справі. Вважає, що він надав суду належний доказ неможливості надсилання кореспонденції з м. Донецьк(довідка Укрпошти).

Більш того, статтею 56 ГПК України не передбачено обовязку надсилати саме зустрічну позовну заяву з додатками сторонам у справі під час її подання.

Зазначає, що відповідач не мав фактичної та юридичної можливості здійснити оплату судового збору, оскільки постановою Правління Національного банку України « 466 від 06.08.2014р. «Про призупинення здійснення фінансових операцій» було повністю призупинено всі фінансові операції в банках та небанківських установах, що є платіжними організаціями внутрішньодержавних/міжнародних платіжних систем або їх учасниками, на території населених пунктів, що не контролюються українською владою, до яких по сьогоднішній день належить м. Донецьк.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.02.2017 р. прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 27.02.2017р. о 14:10 год.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.02.2017р. було зупинено апеляційне провадження по справі № 908/3864/14 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Донецький металопрокатний завод на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.02.2017р. по справі № 908/3864/14 до повернення справи із касаційної інстанції. Апеляційне провадження було зупинено у звязку з надходженням касаційної скарги Публічного акціонерного товариства Донецький металопрокатний завод, м. Донецьк на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 03.11.2016р. у справі №908/3864/14 та направленням до Вищого господарського суду України відповідної касаційної скарги зі справою, що передбачено ст.109 ГПК України.

З 15.12.2017 набув чинності Господарський процесуальний кодекс України в новій редакції відповідно до Закону України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів № 2147-19 від 03.10.2017.

10.05.2018р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 908/3864/14 після касаційного перегляду Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 11.05.2018 р. по справі №908/3864/14 поновлено апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду на 23.05.2018 р.

У судове засідання 23.05.2018 р. зявився представник позивача, проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Інші представники сторін в судове засідання не зявилися, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Явка представників сторін не визнавалася обовязковою.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. ( ст.269 ГПК України)

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених статтею 271 ГПК України.

Вислухав доповідь судді-доповідача, головуючого по цій справі, представників сторін, які зявилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права судовою колегією встановлено наступне.

За приписами ст. 60 Господарського процесуального Кодексу України, в редакції до 15.12.2017р., відповідач має право до прийняття рішення зі спору подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Відповідно до ст.57 Господарського процесуального кодексу України, в редакції яка діяла до 15.12.2017 р. до позовної заяви мають додаватись документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закон України Про судовий збір (у відповідній редакції) визначено, що за подання до суду позовної заяви та ін. заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Розмір ставок судового збору встановлений ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

ПАТ ДМПЗ звернулося з зустрічним позовом до суду 30.01.2017 р., відповідно до відтиску поштового штампу на конверті. Вищевказана заява надійшла на адресу суду 03.02.2017р., що підтверджується штампом канцелярії господарського суду Запорізької області.

Згідно з приписами ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", з 01.01.2017 р. встановлюється прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі 1 600,00 грн.

Зі змісту зустрічної позовної заяви вбачається, що ПАТ ДМПЗ заявлено немайнову вимогу про визнання недійсним з моменту вчинення кредитний договір від 27.01.05 №2005-110.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, за подання цього позову заявник мав сплатити 1 600, 00 грн., чого ним зроблено не було.

Одночасно, ПАТ ДМПЗ заявляло клопотання про звільнення звільнити від сплати судового збору посилаючись на: знаходження ПАТ ДМПЗ в зоні проведення активної фази АТО, де відбуваються відкриті бойові дії та на випадки розбою та мародерства, що на його думку, цілком обґрунтовує скрутне фінансове становище ПАТ ДМПЗ.

Крім того, в зоні проведення АТО тимчасово призупинено здійснення фінансових операцій.

Також вказане акціонерне товариство посилається на те, що можливість звільнення від сплати судового збору повністю підтверджується позицією викладеною у п. 12 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 25.08.11 № 01-061175/2011.

Розглянувши подане ПАТ ДМПЗ клопотання, судова колегія апеляційного господарського суду погоджується із висновком місцевого господарського суду, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За приписами ст. 8 Закону України Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Таким чином, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини, повязані зі скрутним фінансовим становищем ПАТ ДМПЗ та відсутністю коштів призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Крім того, ПАТ ДМПЗ не було надано до його зустрічного позову жодних доказів того, що його майновий стан перешкоджав сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому, самі лише посилання скаржника на те, що підприємство знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції не є доказом тяжкого фінансового стану підприємства, яке унеможливлює сплату судового збору в установленому порядку та розмірі.

Крім того, місцевий господарський суд вірно зазначив, що посилання позивача за зустрічним позовом у цій справі на Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 25.08.11 № 01-06/1175/2011, в обґрунтування свого клопотання про звільнення від сплати судового збору, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки відповідно до п.7 ч. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.15 №01-06/2093/15 втратив чинність ще 12.11.15.

Отже, посилання місцевого господарського суду на п.4 ч.1 ст. 63 ГПК України як на підставу повернення позовної заяви без розгляду є обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України, позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Документом про відправлення сторонам по справі копії позовної заяви і доданих до неї документів є квитанція поштового відправлення або фінансовий чек поштового відділення. Одночасно, доказом надіслання копії позовної заяви може бути також документ, що видається кур'єрськими службами доставки, а також відмітка про вручення нарочним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви, що подається до господарського суду, мають бути додані документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Судом першої інстанції встановлено, що зустрічний позов надійшов від ПАТ ДМПЗ на адресу суду засобами поштового звязку. А саме, згідно із поштовим конвертом, в якому надійшла зустрічна позовна заява до суду, адресою відправника зустрічної позову є: ПАТ ДМПЗ, 02081, м. Київ, вул. О. Пчілки, 4/139.(т.4, а.с. 163)

При цьому, ПАТ ДМПЗ за змістом зустрічного позову просить звільнити останнього від обовязку надсилання копії позову сторонам по справі з підстав відсутності в зоні проведення АТО поштового сполучення.

Враховуючи факт надсилання ПАТ ДМПЗ зустрічної позовної заяви з доданими до неї документами на адресу господарського суду Запорізької області з міста Києва, останній (ПАТ ДМПЗ) також не був позбавлений можливості направити копії такого зустрічного позову з доданими до нього документами на адресу інших сторін по справі, зокрема на адресу позивача у справі за первісним позовом, місцезнаходженням якого також є м. Київ.

Місцевий господарським судом правомірно не прийнято до уваги доводи заявника щодо неможливості направлення копії зустрічної позовної із доданими до неї документами іншим сторонам у справі. Судом відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від обовязку надсилання копії позову сторонам по справі. Колегія суддів вважає такий висновок правомірним та обґрунтованим.

В порушення вимог чинного законодавства наведеного вище, позивачем за зустрічним позовом не надано суду доказів надсилання позивачу та відповідачу 1 копії зустрічної позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Таким чином, зустрічна позовна заява правомірно повернута без розгляду судом першої інстанції.

Слід зауважити, що у зустрічній позовній заяві міститься клопотання про відновлення строку для подання зустрічного позову.

Судом клопотання ПАТ ДМПЗ про відновлення строку для подання зустрічного позову не розглядалось, оскільки зустрічну позовну заяву про визнання кредитного договору від 27.04.05 №2005-110 недійсним було повернуто без розгляду.

Посилання апелянта, на те, що на те, що суд неправомірно не взяв до уваги довіреність на представника ОСОБА_6, судовою колегією не приймається до уваги, оскільки це не було підставою для повернення зустрічної позовної заяви.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заявником апеляційної скарги не доведено, що місцевим господарським судом під час прийняття ухвали по справі було допущено порушення норм матеріального або процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Донецький металопрокатний завод, м. Донецьк на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.02.2017р. по справі № 908/3864/14 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.02.2017р. по справі № 908/3864/14 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду впродовж двадцяти днів з дня складання повного тексту Постанови; у порядку п. 17.5 ч. 1 розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст постанови складено та підписано 24.05.2018.

Головуючий суддя: О. І. Склярук

Судді: Е. В. Сгара

ОСОБА_3