РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року Справа № 910/8385/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Саган І.О.

за участю представників сторін:

від органу прокуратури: ОСОБА_1, посвідчення № 026596 від 30.05.14 р.;

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від органів ДВС: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Зелений парк" на ухвалу господарського суду Хмельницької області, постановлену 02.03.18р. у справі № 910/8385/14

за позовом Славутського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Славутської міської ради

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Зелений парк"

про стягнення 77546,10 грн. збитків за безпідставне використання земельних ділянок

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 15.10.2014р. у справі №910/8385/14 задоволено позов Славутського міжрайонного прокурора, м. Славута в інтересах держави в особі Славутської міської ради, м. Славута до товариства з обмеженою відповідальністю "Зелений парк", м. Київ про стягнення 77546,10 грн. збитків за безпідставне використання земельних ділянок по вул. Б.Хмельницького в м. Славута Хмельницької області.

Присуджено до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Зелений парк" м. Київ, на користь Славутської міської ради Хмельницької області 77546,10 грн. збитків, а в дохід державного бюджету України судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

27.10.2014р. на виконання рішення у справі №910/8385/14 видано відповідні накази.

28.02.2018р. товариство з обмеженою відповідальністю "Зелений парк" звернулося до суду зі скаргою, в якій просить: 1) поновити порушений процесуальний строк на звернення зі скаргою; 2) зобовязати відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області скасувати та зняти арешти та/або заборони на відчуження (розшуку та/або затримання) з рухомого майна, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю "Зелений парк" (, адреса: 01032, Київська обл., м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Саксаганського, буд. 119); 3) зобов'язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві скасувати та зняти арешти та/або заборони на відчуження (розшуку та/або затримання) з рухомого майна, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю "Зелений парк" (, адреса: 01032, Київська обл., м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Саксаганського, буд. 119).

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 02.03.2018 р. у справі № 910/8385/14 відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю "Зелений парк" у поновленні пропущеного процесуального строку на звернення зі скаргою в частині зобов'язання відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області скасувати та зняти арешти та/або заборони на відчудження (розшуку та/або затримання) з рухомого майна, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю "Зелений парк", що стосується виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 15.10.2014 р. у справі № 910/8385/14.

Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Зелений парк" в частині зобов'язання відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області скасувати та зняти арешти та/або заборони на відчудження (розшуку та/або затримання) з рухомого майна, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю "Зелений парк", що стосується виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 15.10.2014 р. у справі № 910/8385/14, залишено без розгляду.

В іншій частині скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Зелений парк" повернуто для розділу заявником відповідних вимог та подання скарг у кожній справі окремо.

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції посилаючись на приписи ч.1 ст. 118 та ч.1 ст. 341 ГПК України зазначив, що відповідач звернувся зі скаргою з пропуском 10 денного строку без поважних причин.

З посиланням на приписи ст. 118 ГПК України суд першої інстанції дійшов висновку, що скарга ТОВ Зелений парк підлягає залишенню без розгляду в частині зобовязання відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області скасувати та зняти арешти та/або заборони на відчуження (розшуку та/або затримання) з рухомого майна, яке належить скаржнику, що стосується виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 15.10.2014р. у справі №910/8385/14.

Суд першої інстанції відзначив, що у разі подання скарги на дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби у зведеному виконавчому провадженні, в якій об'єднано вимоги за кількома виконавчими документами в різних справах, розглянутих різними судами, скарга підлягає поверненню для розділу заявником відповідних вимог та подання скарг у кожній справі окремо.

Не погодившись із даною ухвалою Товариство з обмеженою відповідальністю "Зелений парк" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та винести нову ухвалу про поновлення строку для звернення зі скаргою від 23.02.2018 року № 77 на бездіяльність начальника Відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві та зобовязання вчинити дії щодо зняття арешту та/або заборон на відчуження (розшуку та/або затримання) з рухомого майна ТОВ Зелений парк. Прийняти та направити до розгляду скаргу від 23.02.2018 року № 77 на бездіяльність начальника Відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві та зобовязання вчинити дії щодо зняття арешту та/або заборон на відчуження (розшуку та/або затримання) з рухомого майна ТОВ Зелений парк.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 22.05.2018 року, у зв'язку з не прогнозованою тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії ОСОБА_2, відповідно до статті 32 ГПК України, пунктів 18, 20 Розділу VII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, проведено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 910/8385/14. Колегію суддів визначено у складі: головуючий суддя - Тимошенко О.М., суддя Саврій В.А., суддя Юрчук М.І.

У судовому засіданні від 22.05.2018 р. представник прокуратури усно заперечив проти доводів апелянта. Вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обгрунтованою.

Інші представники учасників справи у судове засідання не з'явились.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції вжито необхідних заходів для належного повідомлення учасників процесу про час та місце розгляду справи, а положення ч. 2 ст. 342 ГПК України визначають, що неявка стягувача, боржника, або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника органу ДВС та стягувача за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника прокуратури, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Хмельницької області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелений парк" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до положень статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 339 ГПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 340 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як передбачено ч. 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Так приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку про пропуск скаржником десятиденного строку на оскарження дій державного виконавця та зазначив про відсутність належного обґрунтування поважності причин пропуску такого.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Апеляційна інстанція зазначає, що основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.

За змістом положень ст. 254 ГПК України сторона наділена правом оскарження судового рішення, що є однією з необхідних умов реалізації, встановленого законом права на судовий захист.

Приписами ст.341 ГПК України чітко визначено, що строк для подання скарги на дії державного виконавця відраховується з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Однак, наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню: справа Плахтєєв та Плахтєєва проти України № 20347/03 віж 12.03.2009 р., справа Мала проти України №4436/07 від 03.07.2014 р., справа Стебицький і Комфорт проти України № 10687/02 від 03.02.2011р., справа Мусієнко проти України, № 26976/06 від 20.01.2011 р., справа Шульги проти України, № 16652/04 від 02.12.2010 р. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

За твердженням відповідача десятиденний строк на подання скарги може бути відновлено з огляду на намагання боржника врегулювати дане питання в досудовому порядку. Вказує, що 20.02.2018р. боржником була надіслана скарга до Міністра юстиції України від 20 лютого 2018 року №71, на яку відповіді не отримано, а тому, на переконання скаржника, вказані причини є поважними.

Однак, як правильно встановив суд першої інстанції, скаржник, зазначаючи про наявність постанов про закінчення виконавчих проваджень у зв'язку з виконанням рішень судів, звертався до відділу ДВС Славутського міськрайонного управління юстиції із заявою від 17.10.2017р. №58 про зняття арешту та/або заборон на відчуження (розшуку та/або затримання) з усього рухомого майна, що є у власності ТОВ Зелений Парк.

Відповідь на вказану заяву про відсутність підстав для зняття арештів з майна ТОВ Зелений Парк була надана відділом ДВС Славутського міськрайонного управління юстиції 25.10.2017р.

Так, матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано того факту, що дізнавшись про відмову відділу ДВС у знятті арешту товариство мало можливість оскаржити цю відмову з жовтня 2017р.

Крім того, виконавчі провадження щодо яких скаржник просить зобов'язати скасувати арешти, зокрема, стосовно виконання рішення у справі №910/8385/14, закінчено 24.03.2017р., тобто, в будь-якому випадку десятиденний строк на подання скарги на органи ДВС у справі №910/8385/14 пропущено.

Судова колегія відзначає, що посилання товариства з обмеженою відповідальністю Зелений парк на намагання врегулювати спірні питання в досудовому порядку шляхом надіслання скарги до Міністра юстиції України не є доказом поважності причин пропуску визначеного статтею 341 ГПК України строку звернення до суду зі скаргою. Тим більше, що звернення зі скаргою до Міністра юстиції України відбулося понад три місяці після отримання інформації про те, що органи ДВС відмовили товариству з обмеженою відповідальністю Зелений парк у знятті арешту.

Таким чином, можливість подання скарги залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер, а тому підстав для поновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищезазначені обставини та норми законодавства, скаржником пропущений строк для оскарження дій або бездіяльності органів ДВС без поважних причин, а тому місцевий суд правомірно відмовив ТОВ Зелений парк у його поновленні на звернення зі скаргою в частині зобовязання відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області скасувати та зняти арешти та/або заборони на відчуження (розшуку та/або затримання) з рухомого майна, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю Зелений парк (, адреса: 01032, Київська обл., м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Саксаганського, буд. 119), що стосується виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 15.10.2014р. у справі №910/8385/14.

Частиною 1ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" згідно якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Тобто, скарга підлягає розглядові господарським судом у тій частині, яка стосується виконання рішення (ухвали, постанови) господарського суду, який розглянув справу, але не суду іншої юрисдикції чи іншого органу, який видав виконавчий документ.

У разі подання скарги на дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби у зведеному виконавчому провадженні, в якій об'єднано вимоги за кількома виконавчими документами в різних справах, розглянутих різними судами, скарга підлягає поверненню для розділу заявником відповідних вимог та подання скарг у кожній справі окремо.

Враховуючи, що відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку, а заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо залишення без розгляду скарги ТОВ Зелений парк, в частині зобовязання відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області скасувати та зняти арешти та/або заборони на відчуження (розшуку та/або затримання) з рухомого майна, яке належить товариству, що стосується виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 15.10.2014р. у справі №910/8385/14. В іншій частині скарга підлягає поверненню для розділу заявником відповідних вимог та подання скарг у кожній справі окремо.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законною та обґрунтованою, а тому, підлягає залишенню без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у судовій ухвалі, що оскаржується.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі, тому відшкодуванню цій особі не підлягають.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284, 343 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Зелений парк" від 14.03.18р. залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 02 березня 2018 року у справі №910/8385/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №910/8385/14 повернути господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "25" травня 2018 р.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Саврій В.А.