ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.05.2018 Справа № 905/2947/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

при секретарі судового засідання Нарожній М.С.,

розглянувши справу за позовом Державного вищого навчального закладу Національний гірничий університет, м.Дніпро,

до відповідача ОСОБА_1 підприємство Селидіввугілля, м. Селидове, Донецька область

про стягнення заборгованості у розмірі 10000, 00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: представник не зявився;

від відповідача: представник не зявився;

Позивач, ОСОБА_1 вищий навчальний заклад Національний гірничий університет, м.Дніпро, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Державного підприємства Селидіввугілля, м.Селидове, Донецька область, про стягнення заборгованості у розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на виконання Договору згідно календарно плану позивачем виконано І етап роботи (01.09.2013-25.11.2013рр) на суму 30000,00грн., та виконано II етап роботи згідно додатку №2 до договору №3/132-13ТД/050392 від 01.09.2013р. (26.11.2013- 01.04.2014рр) на суму 45000,00грн. Проте, в частині здійснення оплати, умови договору №3/132-13ТД/050392 від 01.09.2013р. відповідач виконав не в повному обсязі, у звязку з чим утворилась заборгованість в сумі 10000грн. Позивач наголошує на тому, що ОСОБА_1 вищий навчальний заклад Національний гірничий університет 24.04.2015р., 26.04.2016р., 02.08.2017р. направляв листи на адресу відповідача з вимогою підтвердити сальдо згідно актів взаємних розрахунків щодо відсутності повної оплати відповідачем фактично виконаного ІІ етапу робот, та сплатити суму заборгованості, які відповідачем залишені без задоволення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності щодо стягнення 10000грн., який сплинув 01.04.2017 року. Вказує, що заборгованість в розмірі 10000грн. вже була списана відповідачем за рішенням комісії по розгляду списання дебіторської та кредиторської заборгованості.

Також, 05.03.2018р. відповідач звернувся до суду з клопотанням про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі через сплив строків позовної давності реалізації господарсько-правової відповідальності. Як на правову підставу відповідач посилається на ст.223 Господарського кодексу України, ст.ст. 256, 257, 267 Цивільного кодексу України.

Представник позивача в судове засідання 08.05.2018р. зявився.

Представник відповідача в судове засідання 08.05.2018р. не зявився, в заяві від 13.04.18р. №20-147 просив суд розглянути справ у без участі представника ДП Селидіввугілля.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, суд встановив.

01.09.2013р. між ОСОБА_1 вищим навчальним закладом «Національний університет» (Виконавець) та ОСОБА_1 підприємством Селидіввугілля» (Замовник) було укладено договір про виконання науково-дослідної роботи №3/132-13ТД/050392 (а.с.12-13).

За змістом п 1.1. Договору, Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобовязання виконати науково-дослідну роботу на тему: «Розробити та обґрунтувати параметри способів забезпечення стійкості пластових виробок, що пройдені по пласту /т в гірничо-геологічних умовах ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля».

Термін здачі робіт за договором - « 10» серпня 2014 р. (п.1.3. Договору).

Зміст і терміни виконання основних етапів визначаються Календарним планом, який є невід'ємною частиною Договору (Додаток 2) (п.1.4. Договору).

Приймання й оцінка науково-дослідної роботи здійснюється відповідно до ТЗ та Календарного плану (п.1.5. Договору).

За змістом п.2.1.Догвору, вартість робіт за Договором складає 149 502,00 грн., в т.ч. ПДВ - 24917,00грн. Вона встановлена шляхом калькуляції кошторисної вартості виконання НДР (Додаток 4) та зафіксована в Протоколі узгодження договірної ціни (Додаток 3), що є невідємними частинами цього Договору.

Оплата виконаних робіт здійснюється Замовником поетапно, після підписання двосторонніх актів здачі-приймання робіт за етапом, шляхом безготівкового перерахування на розрахунковий рахунок Виконавця (п.2.2. Договору).

Відповідно до п.3.3. Договору, при завершенні робіт Виконавець представляє Замовнику акт здачі-приймання науково-дослідної роботи з додатком до нього комплекту науково-технічної й іншої документації, передбаченої ТЗ і умовами Договору.

Замовник протягом 5 (пяти) днів із дня одержання акта здачі-приймання науково-дослідної роботи та документів, зазначених у п. 3.3 Договору, зобов'язаний направити Виконавцю підписаний акт здачі-приймання науково-дослідної роботи або мотивовану відмову від приймання робіт (п.3.4. Договору).

Договір був підписаний представниками сторін, та скріплений печатками підприємств.

Згідно календарного плану виконання науково-дослідної роботи до Додатку №2 до договору №3/132-13ТД/050392 (а.с.14) (з урахуванням додаткової угоди №2 від 01.02.2014р.) (а.с.17), створення науково-дослідної роботи мало здійснюватися в 4 етапи на загальну суму 149502,00грн. за період з 01.09.13р. по 10.08.14р., а саме:

- за період з 01.09.13р. по 25.11.13р. на суму 30000,00грн. (1-й етап),

- за період з 26.11.13р. по 01.04.14р. на суму 45000,00грн. (2-й етап),

- за період з 02.04.14р. по 10.05.14р. на суму 45000,00грн. (3-й етап),

- за період з 11.05.14р. по 10.08.14р. на суму 29502,00грн. (4-й етап).

До матеріалів справи додані підписані представниками сторін Акти здачі-приймання науково-дослідницької роботи за Договором №1 від 25.11.2013р. за період з 01.09.13р. 10.11.13р., вартістю 30000,00грн. (а.с. 18); та №2 від 01.04.2014р. за період з 11.11.13р. __.__.14р., вартістю 345000,00грн. (а.с. 18 оборот).

Також позивач надав суду листи від 21.04.15р. №10-03/37 (а.с. 19), від 26.04.16р. №10-03/67 (а.с. 19 оборот), від 02.08.17р. №13/19-22-159 (а.с. 20), в яких звертався до Державного підприємства Селидіввугілля з проханням сплатити 10000,00грн. заборгованості за виконані роботи 2 етапу за договором №3/132-13ТД/050392 від 01.09.2013р.

Листом від 05.05.15р. №9/550 ОСОБА_1 підприємство Селидіввугілля, у відповідь на листи позивача про погашення заборгованості №10-03/37 від 21.04.2015р., та №10-03/38, повідомляючи про низький рівень видобутку вугілля, та про зростання заборгованості підприємства, просив призупинити договірні взаємовідносини до листопада 2015 року та відновити їх після стабілізації становища на підприємстві (а.с. 72).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобовязання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Сторони уклали договір №3/132-13ТД/050392 від 01.09.2013р. на виконання науково-дослідної роботи, у звязку із чим набули взаємних прав і обовязків.

Як встановлено судом, акт №2 здачі-приймання науково-дослідницької роботи був підписаний сторонами 01.04.2014р.

Поряд з цим, в укладеному договорі (п.2.2.) сторони обумовили, що оплата виконаних робіт здійснюється Замовником поетапно, після підписання двосторонніх актів здачі-приймання робіт за етапом, шляхом безготівкового перерахування на розрахунковий рахунок Виконавця.

За змістом ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, враховуючи вище викладене та положення ст.253 Цивільного кодексу України, розрахунок за актом здачі-приймання робіт мав бути здійснений відповідачем 02.04.2014р.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу, України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Судом встановлено, що зобовязання з оплати вартості виконаних робіт за договором №3/132-13ТД/050392 від 01.09.2013р. відповідачем не виконані в повному обсязі, вартість наданих послуг у розмірі 10000,00грн. станом на час розгляду справи не сплачена.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, оскільки матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем робіт, що були передбачені ІІ етапом договору, та відсутність їх оплати в повному обсязі з боку відповідача.

Як зазначалося вище, відповідачем подано заяву в порядку ст.ст. 257, 267 ЦК України, в якій останній просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог щодо стягнення з Державного підприємства Селидіввугілля 10000,00грн.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строків позовної давності за заявленими вимогами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Крім того, в ст.268 ЦК України встановлено вимоги, на які не поширюється позовна давність.

В силу ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Враховуючи, що до вимоги про стягнення боргу за договором не встановлено обмежень щодо застосування позовної давності або спеціальної позовної давності, і сторонами в ході розгляду справи не надано доказів досягнення домовленості про збільшення позовної давності за такою вимогою, а тому суд приходить до висновку, що для вимоги позивача встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Згідно із ст. 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

За змістом ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому в силу ч. 5 даної статті Кодексу за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Таким чином, не отримавши у встановлені договором строки оплати за виконану роботу, вже наступного дня після закінчення відповідного строку позивач був обізнаний про порушення його права на отримання плати за виконані роботи.

Відтак, за змістом норм чинного законодавства початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З наведених вище правових норм вбачається, що у позивача виникло право на звернення до суду із позовом про стягнення боргу, з дня, наступного за днем, коли зобов'язання мало бути виконане, а саме з 03.04.2014р.

Позовна заява від 08.11.2017р. Державного вищого навчального закладу Національний гірничий університет, м.Дніпро надійшла до суду 18.12.2017 року.

Однак, ч.1 ст.264 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Як було встановлено судом, на письмові вимоги позивача щодо погашення заборгованості за договором №3/132-13ТД/050392 від 01.09.2013р. в сумі 10000,00грн., відповідач надав відповідь (лист Державного підприємства Селидіввугілля №9/550 від 05.05.2015р.), в якій, вказуючи про низький рівень видобутку вугілля, та про зростання заборгованості підприємства, просив призупинити договірні взаємовідносини до листопада 2015 року та відновити їх після стабілізації становища на підприємстві (а.с. 72).

При цьому, заперечення з боку відповідача щодо наявності зазначеної позивачем заборгованості за договором №3/132-13ТД/050392 від 01.09.2013р. в сумі 10000,00грн. в даному листі не міститься.

Таким чином, суд дійшов висновків, що листом №9/550 від 05.05.2015р. відповідач визнав наявність заборгованості перед позивачем в сумі 10000,00грн. по оплаті ІІ етапу роботи за договором №3/132-13ТД/050392 від 01.09.2013р.

В силу ч. 3 ст.264 Цивільного кодексу України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, заява відповідача про застосування наслідків пропуску строків позовної давності не задовольняється судом, оскільки перебіг позовної давності за спірною вимогою розпочався заново з дати надання відповіді відповідачем на вимогу про погашення боргу, а саме з 05.05.2015 року, а тому строк позовної давності позивачем не був пропущений.

Виходячи з викладеного в своїй сукупності, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 10000,00грн. заборгованості правомірною та обґрунтованою, з огляду на що, задовольняє її в повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 42, 73, 86, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного вищого навчального закладу Національний гірничий університет, м.Дніпро, до відповідача ОСОБА_1 підприємство Селидіввугілля, м.Селидове, Донецька область, про стягнення заборгованості у розмірі 10000,00 грн.- задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства Селидіввугілля на користь Державного вищого навчального закладу Національний гірничий університет заборгованість за виконаний ІІ етап Договору №3/132-13ТД/050392 від 01.09.2013р. про створення науково-дослідної роботи у розмірі 10000,00грн.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 17.05.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач: ОСОБА_1 вищий навчальний заклад Національний гірничий університет; 49005, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, б.19; .

Відповідач: ОСОБА_1 підприємство Селидіввугілля; місцезнаходження: 85400, Донецька область, м.Селидове, вул.К.Маркса, б.41; .

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя О.М. Сковородіна