ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"08" травня 2018 р. м. Київ Справа № 911/2793/16

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» №03-1/02 від 03.02.2018 року на дії та бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у виконавчому провадженні № 53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі № 911/2793/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК «ТРЕЙДСЕРВІСГРУП»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятин Зернопродукт»

про стягнення 850,28 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

За участю:

Представник скаржника (стягувача): не зявився

Представник боржника1: не зявився

Представник боржника2: не зявився

Державний виконавець: не зявився

Обставини справи:

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.09.2016 року (повний текст складено 24.10.2016 року) у справі №911/2793/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» задоволено повністю. Солідарно стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» 50 000 грн. інфляційних витрат; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» 190 517,05 грн. інфляційних витрат, 59 256,60 грн. 3%-річних та 4121,97 грн. судових витрат; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» 375,03 грн. судових витрат.

10.11.2016 року на виконання рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2016 року видано відповідні накази на примусове виконання рішення.

05.02.2018 року до Господарського суду Київської області від позивача (стягувача) Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» надійшла скарга № 03-1/02 від 03.02.2018 року на дії та бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у виконавчому провадженні № 53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі № 911/2793/16.

Скарга перебувала на контролі в канцелярії суду до повернення матеріалів справи з Київського апеляційного господарського суду №911/2793/16, що відбулось 16.02.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.02.2018 року прийнято скаргу до розгляду; судове засідання призначено на13.03.2018 року.

13.03.2018 року до канцелярії Господарського суду Київської області надійшло клопотання від представника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про відкладення розгляду скарги.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.03.2018 року відкладено розгляд скарги на 10.04.2018 року.

02.04.2018 року скаржником до канцелярії Господарського суду Київської області надано уточнення та обґрунтування вимог скарги № 02-2/04 від 02.04.2018 року у справі №911/2793/16.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.04.2018 року відкладено розгляд скарги на 08.05.2018 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області надійшли від представника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області заперечення на скаргу Позивача.

04.05.2018 року скаржником до канцелярії Господарського суду Київської області надано пояснення у справі №911/2793/16.

Скаржник належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 08.05.2018 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Боржники, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 08.05.2018 року не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

Державний виконавець, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 08.05.2018 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Як визначено ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст. 340 Господарського процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Відповідно до ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши зібрані у справі документи та матеріали, суд знаходить подану скаргу такою, що підлягає задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Постановою ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 19 січня 2017 року відкрито виконавче провадження №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10 листопада 2016 року у справі №911/2793/16 про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «ПИРЯТИН ЗЕРНОПРОДУКТ» (36008, м. Полтава, вул. Харківське шосе, 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (03187, АДРЕСА_1; ) суми заборгованості у загальному розмірі 50 000,00 грн.

Відповідно до Постанови ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 12 липня 2017 року наказ Господарського суду Київської області від 10 листопада 2016 року у справі №911/2793/16 повернутий Стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Натомість, Ухвалою Господарського суду Київської області від 31 жовтня 2017 року у справі №911/2793/16, зокрема: задоволено повністю скаргу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» на дії та бездіяльність ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області у виконавчому провадженні №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10 листопада 2016 року у справі №911/2793/16; визнано дії ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області у виконавчому провадженні №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10 листопада 2016 року у справі №911/2793/16, котрі виразились у винесені Постанови від 12 липня 2017 року про повернення наказу Господарського суду Київської області від 10 листопада 2016 року у справі №911/2793/16 стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», протиправними, передчасними та незаконними; визнано недійсною та скасовано Постанову ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 12 липня 2017 року про повернення наказу Господарського суду Київської області від 10 листопада 2016 року у справі №911/2793/16 стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Аналогічне положення на момент прийняття рішення та видачі на його виконання наказів визначалось ст.115 ГПК України у відповідній редакції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження», ст. 1 якого встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до змісту ст.326 Господарсько-процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ч. 4 ст. 75 Господарсько-процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII «Про виконавче провадження» та з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до вимог чинного законодавства, наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішення.

Відповідно до пункту 6 Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом пунктів 9-11 Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов'язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання державному виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв'язку або вручається виконавцем особі, яка зобов'язана вчинити дії. Доручення виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом щодо проведення окремих виконавчих дій органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами. Запит виконавця є письмовим документом, який є обов'язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень. Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Пунктом 1,4 статі 8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обовязковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Відповідно до пункту 10 Розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, котре затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року за №2432/5, система забезпечує інформаційну взаємодію з іншими реєстрами та базами даних державних органів, що містять дані про майно, доходи боржника. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до пунктів 2-4 Розділу ІV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, котре затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року за №2432/5, виконавцем до Системи обовязково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До Системи в обовязковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до Системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення. Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється. У разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обовязковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.

Як визначено ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), чинного на момент звернення зі скаргою, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Для здійснення заходів з виконання рішення суду, виконавець зобов'язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

Судом встановлено, що 04 грудня 2017 року ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» направлено на адресу ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області в порядку статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» клопотання про відновлення виконавчого провадження №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10 листопада 2016 року у справі №911/2793/16 у звязку із тим, що існування Ухвали Господарського суду Київської області від 31 жовтня 2017 року у справі №911/2793/16 із мотивів та сутністю, викладеній в ній.

Як зазначено в скарзі Позивачем, не дивлячись на те, що відповідну заяву із підтверджуючими доказами було отримано ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області 08 грудня 2017 року та не дивлячись на вимоги статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», із врахуванням Ухвали Господарського суду Київської області від 31 жовтня 2017 року у справі №911/2793/16, виконавче провадження №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10 листопада 2016 року у справі №911/2793/16 не відновлено, а наказ Господарського суду Київської області від 10 листопада 2016 року у справі №911/2793/16 не виконаний.

Поряд із цим, із цим судом встановлено, що листом вих. №203 від 16.01.2018 року ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області повідомив про те, що оскільки до ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області не надано, оригіналу Ухвали Господарського суду Київської області від 31 жовтня 2017 року у справі №911/2793/16 та на Ухвалі Господарського суду Київської області від 31 жовтня 2017 року у справі №911/2793/16 не міститься відмітки про набрання нею законної сили, то для відновлення виконавчого провадження №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10 листопада 2016 року у справі №911/2793/16, на думку ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області, відсутні підстави.

Суд критично ставиться до такої позиції ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області, вважаючи такі дії незаконними та протиправними, оскільки, для отримання документу процесуального статусу оригіналу на відповідному документі має міститись гербова печатка суду. Виходячи із Інструкції про діловодство, гербова печатка ставиться зокрема на виконавчих документа, зокрема, наказах суду про примусове виконання рішення суду, натомість гербова печатка суду на таких ухвалах, винесених за результатами розгляду скарги на бездіяльність органу ДВС, не є виконавчим документом (в редакції ГПК України станом на дату винесення ухвали від 31.10.2017 року), а тому Ухвала Господарського суду Київської області від 31 жовтня 2017 року у справі №911/2793/16 не може бути скріплена та завірена гербовою печаткою Господарського суду Київської області, та видана безпосередньо Господарським судом Київської області як належним чином завірений самим же судом відповідний процесуальний документ;

Суд зазначає, що на Ухвалі Господарського суду Київської області від 31 жовтня 2017 року у справі №911/2793/16 не може в силу приписів норм ГПК України міститься відмітки про набрання нею законної сили, та із врахуванням діючого законодавства на момент винесення ухвали від 30.10.2017 року, Ухвала Господарського суду Київської області від 31 жовтня 2017 року у справі №911/2793/16 набирає законної сили з моменту її винесення. Адже, як зазначено у п. 8 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.02.2002 р. №01-8/155 «Про деякі питання практики застосування окремих норм чинного законодавства у вирішенні спорів та внесення змін і доповнень до деяких інформаційних листів», відповідно до статті 86 ГПК ухвала виноситься господарським судом, якщо спір не вирішується по суті, тому приписи частин третьої і четвертої статті 85 ГПК не можуть застосовуватись до ухвал господарського суду.

Таким чином, суд зазначає, що у ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області відсутні правові підставі для не відновлення виконавчого провадження №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10 листопада 2016 року у справі №911/2793/16.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.ч.2 вказаної норми, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд зазначає, що подане заперечення ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області на скаргу стосується скарги, котра була прийнята до розгляду судом відповідно до Ухвали від 04 серпня 2017 року та згідно мотивів та доводів котрої вже було винесено рішення - Ухвала Господарського суду Київської області від 31 жовтня 2017 року у справі №911/2793/16.

Натомість, суд звертає увагу, що у поданому заперечені ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області жодним чином не обґрунтовано факт та бездіяльність відновлення виконавчого провадження №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10 листопада 2016 року у справі №911/2793/16 із врахуванням Ухвали Господарського суду Київської області від 31 жовтня 2017 року у справі №911/2793/16, котра набрала законної сили.

Однак, згідно ч.1 ст. 5 вказаного Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, саме на виконавця покладаються функції держави щодо виконання судового рішення, та саме така особа визначає комплекс дій для виконання такого рішення, зокрема, й визначає необхідність звернення з конкретними запитами, керуючись чинним законодавством.

Крім того, стягувачем заявлено вимоги про покладення на ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області 2 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Як встановлено чч. 4, 5 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до договору №07-11-2017 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 07 листопада 2017 року, який укладено між стягувачем ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» та адвокатом ОСОБА_1 укладено договір про надання адвокатських послуг (правничої допомоги).

Згідно п. 1.1 вказаного договору, адвокат ОСОБА_1 зобовязується надати замовнику ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником та Відповідачем-2, котрі виникли у виконавчих провадженнях №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10 листопада 2016 року у справі №911/2793/16, виданого на виконання рішення у даній справі, зокрема, з підготовки, написання різного роду заяв та клопотань, надання консультацій, представництва інтересів замовника в суді під час розгляду судової справи за поданою скаргою, здійснення інших процесуальних заходів, направлених на виконання умов та обовязків за відповідним договором.

Як визначено п. 3.1 вказаного договору, вартість однієї години роботи Адвоката складає лише 75,00 грн., що є втричі меншим розміром від послуг адвокатів відповідного регіону (як того, де слухається справа, так і того, де знаходяться сторони). Окрім цього, відповідно до умов договору (пункт 3.1.) на Адвоката покладаються всі витрати (поштові, комісійні, банківські, транспортні, тощо) по підготовці матеріалів оскарження у відповідності до пункту 1.1. Договору та участь в судовому засіданні 200,00грн.

Згідно актів здачі-приймання робіт вартість виконаних робіт за цим договором становить 2 500,00 грн.

Відповідно до платіжних доручень, замовником сплачено на рахунок виконавця грошові кошти в сумі 2 500,00 грн.

Отже, скаржником підтверджено понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги, повязаної із розглядом поданої скарги, у розмірі 2 500 грн.

Частиною 6 ст.126 ГПК України визначено, що обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області не надано клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги через їх неспіврозмірність.

Згідно ст. 344 ГПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

За вказаних обставин, судові витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 2 500 грн. підлягають відшкодуванню скаржнику за рахунок органу ДВС.

З огляду на вказані обставини, суд прийшов до висновку, що державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області не вживалися усі передбачені законом заходи, спрямовані на вчасне і повне виконання рішення суду у цій справі, тобто він не організовував виконання судового рішення у порядку, встановленому законом.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що скарга ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у виконавчому провадженні №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10 листопада 2016 року у справі №911/2793/16, є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи, у звязку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 233-234, 342-343, 344 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Задовольнити скаргу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у виконавчому провадженні №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10 листопада 2016 року у справі №911/2793/16.

2. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у виконавчому провадженні №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10 листопада 2016 року у справі №911/2793/16, котра виразилась у нездійсненні та/або неналежному здійсненні (порушення строків та порядку здійснення відновлення виконавчого провадження) відновлення виконавчого провадження №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10 листопада 2016 року у справі №911/2793/16.

3. Зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області здійснити відновлення виконавчого провадження №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10 листопада 2016 року у справі №911/2793/16.

4. Стягнути із Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» () витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500 (дві тисячі пятсот) гривень 00 копійок.

5. Ухвалу надіслати сторонам у справі та ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Героїв Пожежників, 13).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складання її повного тексту у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст ухвали складено 31.05.2018 року.

Суддя А.Ю. Кошик