РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року Справа № 924/156/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В. , суддя Гудак А.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 07.03.2018р. у справі №924/156/18 (суддя Виноградова В.В.)

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №924/156/18

за позовом ОСОБА_1 (м. Хмельницький)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Резонанс" (м. Хмельницький)

про визнання недійсним рішень загальних зборів учасників товариства, статутів та скасування реєстраційних дій

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом про визнання недійсним рішень загальних зборів учасників товариства, статутів та скасування реєстраційних дій.

Також позивачем до суду першої інстанції подана заява про забезпечення позову (вх. №05-08/372/18 від 06.03.2018р.), в якій заявник просить заборонити до закінчення розгляду справи по суті державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, проводити реєстраційні дії відносно ТОВ "Резонанс" щодо зміни розміру статутного капіталу товариства, зміни розміру часток учасників товариства, зміни складу засновників (учасників) товариства та відомостей про них, а також проводити реєстраційні дії щодо внесення змін до статуту ТОВ "Резонанс", в частині зміни розміру статутного капіталу, зміни розміру часток в статутному капіталі, зміни складу засновників (учасників) вказаного товариства; заборонити до закінчення розгляду справи по суті товариству з обмеженою відповідальністю "Резонанс" проводити будь-які дії щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про зміну складу учасників, збільшення статутного капіталу, перерозподілу часток в статутному капіталі ТОВ "Резонанс", внесення змін до статуту ТОВ "Резонанс" в частині зміни розміру статутного капіталу, часток в статутному капіталі та складу учасників вказаного товариства.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 07.03.2018р. у справі №924/156/18 в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким вимоги заяви задоволити.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що заявлений ним захід забезпечення позову відповідає предмету спору та спрямований на можливість негайного (без звернення з черговими позовами) відновлення його порушеного права після набрання законної сили рішенням суду у цій справі. Разом з тим, на думку скаржника, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду в разі прийняття його на користь позивача. Скаржник зазначає, що докази у справі підтверджують наміри відповідача щодо незаконної зміни (зменшення) його частки в статутному капіталі товариства та умисне усунення його від управління товариством, тому застосування заходів забезпечення позову необхідне з метою недопущення зменшення його частки в статутному капіталі товариства шляхом збільшення статутного капіталу останнього без врахування часток інших учасників. Окрім того, скаржник вказує, що відповідач далі має можливість проводити загальні збори та приймати будь-які рішення щодо товариства, в тому числі, щодо установчих документів, складу учасників та розміру статутного капіталу з подальшим перерозподілом часток без його участі, що зумовить необхідність звертатись до суду все з новими позовами про визнання кожних наступних рішень загальних зборів учасників товариства недійсними з метою відновлення його порушених корпоративних прав. Таким чином, суд першої інстанції, не надавши повної, всебічної та об'єктивної оцінки доказам та обставинам справи прийшов до невірного висновку щодо відсутності ризиків утруднення виконання судового рішення у цій справі у випадку задоволення позову. Скаржник зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо порушення прав відповідача не заслуговує на увагу, оскільки правова природа забезпечення позову по своїй суті вимагає обмеження суб'єктивних прав, свобод чи інтересів з метою гарантування виконання судового рішення. При цьому, скаржник звертає увагу суду, що обраний ним спосіб забезпечення позову як заборона вчинення реєстраційних дій прямо передбачений Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", як і механізм його виконання, тому висновок суду першої інстанції щодо неможливості реального виконання забезпечення суду не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.04.2018р. скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали суду, зупинено дію ухвали суду першої інстанції, відкрито апеляційне провадження у справі та призначено розгляд апеляційної скарги на 15.05.2018р. об 12:00 год.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Резонанс" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №13103/18 від 02.05.2018р.), в якому відповідач заперечує доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ОСОБА_1 надіслав до суду клопотання (вх. №14793/18 від 15.05.2018р.), в якому він просить суд відкласти розгляд апеляційної скарги у зв'язку із зайнятістю у іншому судовому засіданні.

Розглянувши в судовому засіданні 15.05.2018р. клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, представником позивача не доведено, а судом не встановлено наявності обставин, які б унеможливлювали перегляд ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку без його участі, судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення позивача про день, час та місце розгляду справи, явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

Відповідач не забезпечив явку повноважного представника в судове засідання 15.05.2018р., про день, час та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія апеляційного суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, предметом спору у даній справі є нематеріально-правова вимога позивача до відповідача про:

- визнання недійсним п. 3 рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Резонанс", оформленого протоколом №29/09 від 29.09.2017р.;

- визнання недійсним статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Резонанс", затвердженого протоколом загальних №29/09 від 29.09.2017р.;

- скасування реєстраційної дії "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, інші зміни, зміна складу або інформації про засновників" №3000182 від 03.10.2017р.;

- визнання недійсними п.п. 1-3 рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Резонанс", оформленого протоколом №30/12 від 11.12.2017р.:

1) про необхідність обрання нового голови та секретаря загальних зборів учасників ТОВ "Резонанс";

2) розгляд заяви учасника (учасників) про вихід з числа учасників ТОВ "Резонанс" з відповідним перерозподілом часток інших учасників товариства;

3) про внесення змін до статуту ТОВ "Резонанс" та затвердження його в новій редакції з подальшою реєстрацією змін у встановленому законодавством України порядку;

- визнання недійсним статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Резонанс", затверджений протоколом загальних зборів учасників товариства №30/12 від 11.12.2017р.;

- скасування реєстраційної дії "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, інші зміни, зміна складу або інформації про засновників" №5000182 від 13.12.2017р.

Позивач до суду першої інстанції подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить суд заборонити державним реєстраторам проводити реєстраційні дії відносно відповідача щодо зміни розміру статутного капіталу товариства, зміни розміру часток учасників товариства, зміни складу засновників (учасників) товариства та відомостей про них, а також проводити реєстраційні дії щодо внесення змін до статуту відповідача, в частині зміни розміру статутного капіталу, зміни розміру часток в статутному капіталі, зміни складу засновників (учасників) вказаного товариства; заборони відповідачу проводити реєстраційні дії щодо зміни складу учасників, збільшення статутного капіталу товариства, перерозподілу часток в статутному капіталі товариства, внесення змін до статуту товариства в частині зміни розміру статутного капіталу, часток в статутному капіталі та складу учасників вказаного товариства.

В обґрунтування поданої заяви, позивач посилається на те, що обставини у справі свідчать, що відповідач вчиняв дії щодо зміни (зменшення) частки позивача в статутному капіталі товариства та умисного усунення його від управління товариством. Окрім того, заявник вказує, що відповідач завдяки положенням статуту, які є предметом оскарження у цій справі, далі має можливість проводити загальні збори та приймати рішення щодо установчих документів, складу учасників та розміру статутного капіталу товариства з подальшим перерозподілом часток без його участі, що зумовить необхідність звертатись до суду з новими позовами про визнання кожних наступних рішень загальних зборів учасників товариства недійсними. За ствердженням позивача невжиття заходів забезпечення позову, вказаних ним у заяві, в подальшому може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі у випадку задоволення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 07.03.2018р. у справі №924/156/18 в задоволенні заяви відмовлено.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що положеннями ч. 2 ст. 4 ГПК України передбачено право на звернення до господарського суду юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, фізичних осіб, які не є підприємцями, державних органів, органів місцевого самоврядування за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Отже, пред'явлення позову є процесуальною формою реалізації позивачем права на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів.

Забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову. Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011р. №4-рп/2011). Окрім того інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого ст.55 Конституції України (Рішення Конституційного Суду України від 16.06.2011р. №5-рп/2011).

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Пунктами 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011р. роз'яснено про те, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову шляхом подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Позов забезпечується в тому числі забороною відповідачеві вчиняти певні дії, а також забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників (акціонерів) юридичної особи.

Відповідно до п.п. 6.5., 6.6., 6.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" від 25.02.2016р. №4 заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників (акціонерів) юридичної особи.

Господарським судам слід виходити із законодавчо встановленої заборони незаконного втручання органів державної влади, в тому числі і судів, у господарські відносини.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що таким заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов'язані з предметом спору

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні рішення у випадку задоволення позову.

Згідно з п. 31 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дата прийняття, дата набрання законної сили та номер судового рішення, на підставі якого проведено реєстраційну дію.

Відповідно до ч. 10 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Пунктом 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як "у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії".

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що такий спосіб забезпечення позову як заборона вчинення реєстраційних дій передбачений Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Як встановлено апеляційним судом, 12.03.2018р. відбулись загальні збори ТОВ "Резонанс", які оформлені протоколом загальних зборів учасників товариства №32/03, на яких було вирішено, зокрема, збільшити статутний капітал ТОВ "Резонанс" на 250 000 грн.; прийнято до складу учасників товариства ОСОБА_2 за рахунок його додаткового внеску/вкладу до статутного капіталу товариства в розмірі 250 000 грн., затверджено статут ТОВ "Резонанс" в новій редакції з подальшою реєстрацією змін у встановленому законодавством України порядку.

На підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Резонанс" від 12.03.2018р. №32/03 було затверджено в новій редакції статут товариства з обмеженою відповідальністю "Резонанс", який зареєстровано державним реєстратором 15.03.2018р.

Відповідно до п. 7.7. статуту статутний капітал товариства розділений на частки в грошовому та процентному виразі, відповідно до вкладів учасників, розмір яких становить: ОСОБА_3 - 9316,22 грн., що становить 3,49 % статутного капіталу товариства; ОСОБА_2 - 250000 грн., що становить 93,73% статутного капіталу товариства; ОСОБА_1 - 7407,50 грн., що становить 2,78 % статутного капіталу товариства.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що статут (в редакції від 12.03.2018р) вже зареєстровано та внесено відповідні зміни щодо часток учасників товариства до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, як встановлено апеляційним судом заява позивача про забезпечення позову стосується рішень товариства, які можливо будуть прийняті загальними зборами учасників товариства в подальшому та реєстраційних дій щодо таких рішень (а можуть і не бути прийнятими).

Оцінивши обставини, викладені позивачем в заяві про вжиття заходів забезпечення позову, беручи до уваги предмет та підстави заявленого позову, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що ним не обґрунтовано, яким чином заходи забезпечення позову (щодо заборони іншим особам вчиняти дії) пов'язані з предметом саме заявлених позовних вимог та не доведено, яким чином невжиття даних заходів утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у справі з позовом про визнання недійсними саме рішень загальних зборів учасників ТОВ "Резонанс", оформлених протоколами №29/09 від 29.09.2017р. та №30/12 від 11.12.2017р., затверджених цими зборами статутів товариства та скасування відповідних реєстраційних дій, або ж чи спроможні дані заходи забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що дані заходи забезпечення позову не можуть розглядатися як такі, що не порушують у зв'язку із їх вжиттям прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, зокрема, права інших учасників товариства на вихід з його складу, тощо.

Враховуючи викладене, оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги (чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову), імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову на підставі ст.137 ГПК України.

Беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала місцевого господарського суду відповідає вимогам чинного законодавства, тому відсутні підстави для її скасування за наведених у апеляційній скарзі мотивів.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 07.03.2018р. у справі №924/156/18 - залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Матеріали оскарження ухвали у справі №924/156/18 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складено 21.05.2018 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Гудак А.В.