ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2018 р. м. Київ Справа № 911/242/18

Розглянувши матеріали справи за позовом Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві, 03065, м. Київ, вул. В.Чумака, буд. 8А

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний комбінат «Прогрес», 08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Запорізька, б. 14

про стягнення 9733,50 грн.

За участю секретаря судового засідання Беркут Я.О.

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 364/43/46/01-2018 від 16.03.2018 року);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 81/19-02 від 19.02.2018 року).

Обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний комбінат «Прогрес» про стягнення 9733,50 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.02.2018 року відкрито провадження у справі № 911/242/18, справу № 911/242/18 призначено за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.03.2018 року.

16.03.2018 року від позивача надійшло клопотання б/н від 16.03.2018 року про відкладення розгляду справи.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце підготовчого засідання, в судове засідання 19.03.2018 року не зявилися, вимог ухвали Господарського суду Київської області від 23.02.2018 року не виконали, про причини неможливості виконання вимог цієї ухвали не повідомили, відповідач про причини неможливості прибуття до суду не повідомив.

В судовому засіданні 19.03.2018 року підготовче засідання відкладалось до 02.04.2018 року.

В підготовчому судовому засіданні 02.04.2018 року оголошувалась перерва до 16.04.2018 року. В підготовчому судовому засіданні 16.04.2018 року оголошувалась перерва до 25.04.2018 року.

В підготовчому судовому засіданні 25.04.2018 року вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, та за письмовою згодою всіх учасників справи розпочато розгляд справи по суті у відповідності до ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 25.04.2018 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У звязку з чим, в судовому засіданні 25.04.2018 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 29.09.2017 року між Управлінням поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві (позивач, Управління) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельний комбінат «Прогрес» (далі відповідач, Замовник) було укладено Договір № 71-Д/2017 про забезпечення охорони фізичної особи підрозділами поліції охорони (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору позивач прийняв на себе зобовязання щодо забезпечення охорони (особистої безпеки) генерального директора TOB «Будівельний комбінат «Прогрес» ОСОБА_3, а відповідач зобовязаний оплатити надані послуги.

Позивач зазначає, що свої договірні зобовязання він виконував в повному обсязі, у відповідності до умов укладеного Договору.

З 20.10.2017 року на підставі листа Замовника Договір розірвано та надано відповідачу ОСОБА_4 приймання наданих послуг для підпису.

Пунктом 2.6. Розділу 2 Договору передбачено, що оплата послуг здійснюється відповідачем на умовах попередньої оплати щомісячно до 05 числа кожного місяця, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача у розмірі 100% вартості послуг охорони.

Однак, як зазначає позивач, відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної та в повному обсязі оплати за надані послуги охорони належним чином не виконував, в результаті чого за ним виник борг за жовтень 2017 року в загальній сумі 18 120,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору відповідачу 13.11.2017 року була надіслана претензія з вимогою добровільного погашення заборгованості (вих. №1284/43/46/02-2017 від 07.11.2017 року, яка задоволена відповідачем частково на суму 9120 грн.

23.11.2017 року відповідачу повторно направлено претензію на залишок непогашеного боргу (вих. №1369/43/46/02-2017 від 22.11.2017 року).

21.12.2017 року на адресу Управління надійшла відповідь на претензію від 22.11.2017 року вих. №1369/43/46/02-2017, якою відхилено претензію Управління на суму 9 000,00 грн. Відповідач самостійно здійснив розрахунок наданих послуг відповідно до Дислокації обєкта, охорона якого здійснювалась Управлінням поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві (Додаток №3 до Договору) та Протоколу узгодження договірної ціни за здійснення заходів охорони (Додаток №2 до Договору), не врахувавши фактичний обсяг (час) наданих послуг охорони.

Позивач зазначає, що направив відповідачу два примірники Акту приймання наданих послуг за жовтень 2017 року для підписання, однак відповідач не повернув підписані Акти та не надав обґрунтовані заперечення в письмовій формі щодо обсягу наданих послуг.

Згідно з п. 2.11 Розділу 2 Договору в разі відмови Замовника підписувати Акт про надання послуг він вважається підписаним з моменту вручення його поштою Замовнику, за адресою вказаною в Договорі.

Вартість послуг охорони за Договором визначається на підставі протоколу узгодження договірної ціни за годину охорони (додаток 2 до Договору) та кількості годин охорони згідно з дислокацією (додаток 3 до Договору).

Також, позивач стверджує, що відповідно до умов Договору (п.3.1) період виконання заходів охорони Особи розпочинається з моменту отримання службовим нарядом Охорони зброї та спорядження у підрозділі і завершується з прибуттям наряду в підрозділ.

Відповідно до Додатку №2 до Договору «Протокол узгодження договірної ціни за здійснення заходів охорони» остаточний розрахунок у разі фактичного перевищення робочого часу працівників Охорони понад передбачений договором проводиться протягом 05 (пяти) банківських днів від дня підписання сторонами акту виконаних робіт з розрахунку 110,00 грн. (у т.ч. ПДВ) за годину охорони.

Згідно із приміткою в Додатку №3 до Договору «Дислокація обєкта, охорона якого здійснюється Управлінням поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві» у разі фактичного перевищення робочого часу працівників Охорони понад передбачений договором, оплата здійснюється за фактично відпрацьовані години.

У звязку з чим, позивач зазначає, що під час надання послуг охорони мали місце перевищення робочого часу працівників Охорони понад передбачений Договором, в підтвердження чого посилається на дані Табелів отримання службовим нарядом Охорони зброї та спорядження у підрозділі та прибуття наряду в підрозділ.

Згідно наведеного в позові розрахунку на момент звернення до суду відповідачем не сплачено 9000 грн. за фактично надані послуги охорони, які позивач просить стягнути в позові.

Також, умовами п. 11.2. Договору передбачена відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату послуг у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. Пеня нараховується на суму простроченого платежу за кожен день прострочення оплати.

Згідно з розрахунком позивача, він просить стягнути з відповідача за весь період прострочення оплати 733,56 грн. пені.

Відповідач надав відзив на позов, в якому позовні вимоги заперечував, зазначив, що ним в повному обсязі оплачені послуги охорони у відповідності до умов Договору. Зокрема, сплачено 34120,00 грн. за надання послуг охорони за 304 години, тобто за 19 днів по 8 годин на день, як передбачено дислокацією (умовами Договору), за двох охоронців, при цьому вартість послуг складає 33440,00 грн., тому 680,00 грн. є надміру сплаченими.

Відповідно до п. 2.1. Договору Сторони погодили кількість годин охорони та узгодили ціну за годину охорони, про що підписали відповідно Додаток 3 та Додаток 2 до Договору. Відповідно до цих додатків охорона здійснюється щодня протягом 8 годин двома працівниками поліції, вартість години охорони, що здійснюється одним працівником поліції складає 110,00 грн.

Відповідно до п. 14.11 Договору та ОСОБА_4 про виставлення службового наряду Охорони Договір набув чинності з 01.10.2017 року. Послуги охорони фактично надавались до 19.10.2017 року включно, тобто протягом 19 днів, що підтверджується актом прийому-здачі наданих послуг № 000001249 від 19.10.2017 року.

При цьому, відповідач заперечував нарахування плати за послуги понад визначені Договором години, оскільки факт надання відповідних послуг не підтверджено. У звязку з чим, відповідач заперечує факт надання послуг охорони протягом 392 годин, як зазначено в надісланому позивачем акті прийому-здачі наданих послуг № 000001249 від 19.10.2017 року.

Позивач надав пояснення на відзив відповідача, в яких зауважив, що з огляду на п. 3.1. Договору, період виконання заходів охорони Особи розпочинається з моменту отримання службовим нарядом Охорони зброї та спорядження у підрозділі і завершується з прибуттям наряду в підрозділ.

Відповідно до Додатку № 2 до Договору «Протокол узгодження договірної ціни за здійснення заходів охорони» остаточний розрахунок у разі перевищення робочого часу працівників Охорони понад передбачений Договором проводиться протягом 05 (п'яти) банківських днів від дня підписання Сторонами акту виконаних робіт з розрахунку 110,00 грн. за годину охорони.

Позивач зазначає, що кількість годин визначена в акті № 000001249 прийому-здачі наданих послуг, який надсилався відповідачу для підписання, однак не був підписаний.

Відповідач вважає акт № 000001249 прийому-здачі наданих послуг не обґрунтованим, оскільки такий акт не містить жодних розрахунків і з акту не можливо визначити правомірність нарахування 392 годин охорони. Позивач не зазначив жодного доказу надання ним вказаного в Акті обсягу послуг охорони з перевищенням робочого часу працівників. В обсягах, визначених Договором послуги оплачені в повному обсязі, решта нарахувань не підтверджені і безпідставні, про що відповідач наголошував у відповіді на претензію позивача.

У звязку з чим, позивач пояснив, що кількість фактично відпрацьованих годин охорони визначена ним у відповідності до п.3.1 Договору за даними Табелів отримання службовим нарядом Охорони зброї та спорядження у підрозділі та прибуття наряду в підрозділ і відображена в акті надання послуг, який підлягає оплаті у відповідності до Додатку № 2 до Договору протягом 05 банківських днів від дня підписання сторонами акту виконаних робіт, який вважається підписаним згідно з п. 2.11 Розділу 2 Договору.

Також, позивач стверджує, що відповідно до умов Договору позивач не був зобовязаний надавати відповідачу деталізовані розрахунки оплати за фактично відпрацьовані години, оскільки оплата таких витрат здійснюється Замовником лише на підставі акту виконаних робіт, дані Табелів не підлягають розголошенню.

Відповідач в запереченнях на відповідь на відзив зазначив про безпідставність тверджень позивача щодо відсутності обовязку надавати детальні розрахунки до акту, оскільки з огляду на умови Договору для визначення обґрунтованості нарахованих в акті годин, мав бути деталізований кожний випадок перевищення погодженого в Договорі часу охорони.

Крім того, відповідач після ознайомлення з матеріалами справи надав зауваження щодо правомірності визначення позивачем часу охорони за даними Табелів. Зокрема,відповідачем виявлено, що протягом семи днів, а саме 01.10.2018 року, 06.10.2018 року, 07.10.2018 року, 08.10.2018 року, 13.10.2018 року, 14.10.2018 року, 15.10.2018 року охоронювана особа взагалі не приймалась під охорону, зброю наряд не отримував, 14.10.2018 року закріплений за охорошованою особою працівник охорони був вихідний. Тому, виходячи з логіки позивача, відповідні дні не мають враховуватись в розрахунку.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази та пояснення, судом встановлено, що факт надання послуг за Договором протягом 19 днів з за діянням двох охоронців сторонами не заперечується.

З огляду на визначений умовами Договору порядок надання послуг та їх оплати, згідно з п. 2.1. Договру ціна послуг охорони є договірною і визначається на підставі: протоколу узгодження договірної ціни за годину згідно з додатком 2 до Договору (що складає 110 грн.); кількість годин охорони згідно з дислокацією обєктв охорони, якою передбачено час охорони в день 8 годин двома працівниками поліції. У разі фактичного перевищення робочого часу працівників Охорони понад передачений Договором, оплата здійснюється за фактично відпрацьовані години.

При цьому, з огляду на п. 2.1. Договру договірний час охорони в день визначається за дислокацією і чітко встановлений, визначення часу охорони на підставі п. 3.1. Договору не передбачено.

Відповідний п.3.1. Договору міститься в розділі 3 Договору, який визначає умови заходів безпеки щодо особи, тобто деталізує погоджені Договором послуги і жодним чином не стосується визначення часу охорони і не може суперечити п. 2.1. Договору.

З огляду на п.п. 2.1. та 3.1. Договру в їх сукупності, наведені в розділі 3 Договору умови мають забезпечуватись в межах погодженої в п. 2.1. Договору кількості годин охорони.

Визначення кількості годин охорони за даними Табелів отримання службовим нарядом Охорони зброї та спорядження у підрозділі та прибуття наряду в підрозділ умовами Договору не передбачено.

Також, розділ 3 Договору окремо визначає період виконання заходів охорони, який включає час на прибуття наряду, та період виконання заходів безпеки, який обмежується моментом прийняття особи під охорону та доставки до місця мешкання. В той же час, дислокацією визначено 8 годин саме охорони, а не заходів безпеки.

Таким чином, в разі відсутності необхідності в перевищенні часу охорони, за загальним правилом час охорони триває 8 годин в день.

Пунктом 2.9. Договору передбачено, що здійснення заходів охорони Особи поза визначеного Договором періоду оплачується замовником у повному обсязі за кожну годину надання послуг охорони понад встановлений договором час.

У разі суттєвого збільшення вартості Договору внаслідок прийняття Охороною рішення щодо зміни маршруту пересування особи, інших обґрунтованих змін у здійсненні безпеки, що викликало додаткові витрати через збільшення строку виконання обовязків за Договором, Сторони на підставі вмотивованого подання Охорони розглядають питання про розмір відшкодування цих витрат за взаємною згодою.

Пунктом 2.10. Договору визначено, що оплата витрат, вказаних в п.п. 2.8., 2.9. Договору здійснюється Замовником на підставі акту виконаних робіт, який підписується сторонами в кінці кожного календарного місяця по закінченню дії Договору.

Також, слід звернути увагу, що складення акту виконаних робіт на погоджені договором обсяги надання послуг не передбачено, відповідна оплата здійснюється на умовах передплати виходичи з розрахунку погоджених дислокацією годин охорони. Відповідно, складення акту виконаних робіт передбачено для послуг охорони, наданих поза узгоджений в Договорі час.

Крім того, з огляду на п. 2.9. Договору суд не приймає заперечення позивача щодо відсутності необхідності надавати обґрунтований детальний розрахунок до акту виконаних робіт, оскільки згідно з умовою відповідного п. 2.9. Договору розмір відшкодування за перевищення часу охорони погоджується сторонами саме на підставі вмотивованого подання Охорони.

Враховуючи, що вразі надання послуг охорони понад визначений Договором період відповідний факт повинен бути підтверджений належними і допустими доказами, які мають містити достатньо інформації для визначення обґрунтованості в необхідності перевищення та фактичного часу перевищення послуг охорони, кожний випадок перевищення має бути окремо відображений в акті виконаних робіт.

Також, п. 7.3. Договору визначено право Замовника звертатися до Охорони з письмовим поданням про необхідність здійснення разових заходів охорони у обсягах і часі, більших ніж передбачено умовами Договору з оплатою відповідного перевищення.

Однак, суду не надано ні доказів звернення позивача до відповідач з вмотивованим поданням, ні звернення відповідача з письмовим поданням про необхідність перевищення періоду надання послуг, понад встановлений Договором. Таким чином, не можливо встановити ні фактів, ні обґрунтованості перевищення часу послуг охорони понад встановлені Договором.

Судом встановлено, що позивач 14.11.2017 року надсилав відповідачу акт прийому-здачі наданих послуг від 19.10.2017 року за 392 години послуг охорони без будь-яких обґрунтувань. У звязку з чим, відповідний акт не є належним доказом узгодження сторонами часу перевищення послуг охорони.

Також не є належним і допустими доказом фактичного часу здійснення охорони Табель отримання службовим нарядом Охорони зброї та спорядження у підрозділі та прибуття наряду в підрозділ, який є внутрішнім одностороннім документом позивача і відображені в ньому відомості не узгоджувались з відповідачем, крім того, з врахуванням наведених відповідачем зауважень щодо даних Табелю, розрахунок наведеного в позові часу охорони за даними Табелів не обґрунтований і суперечливий.

Як визначено ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наявні у справі докази, враховуючи відсутність жодного обґрунтованого і погодженого сторонами доказу, який засвідчує факт надання послуг охорони понад визначений Договором час, послуги охорони підлягають оплаті в розмірі, визначеному Договором, що позивачем здійснено в повному обсязі.

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт передплати відповідачем 25000 грн. та доплати 21.11.2017 року 9120 грн. свідчить про часткове визнання і виконання відповідачем акту наданих послуг в обсязі погодженому умовами Договору. Про що таткож відповідач зазначив у відповіді на претензію. Решта послуг охорони, заборгованість з оплати за які заявлено до стягнення в позові, позивачем не обґрунтована та не доведена, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості. Відсутність заборгованості виключає підстави для відповідальності за прострочення її сплати, тому позовна вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені та не обґрунтовані, відповідачем заперечені та спростовані, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено:04.05.2018 р.

Суддя Т.П. Карпечкін