ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2018м. ДніпроСправа № 904/675/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П. за участю секретаря судового засідання

за позовом Приватного підприємства фірма "ОКТАН", 49112, м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, буд. 6Д.

до Фізичної особи-підприємця Синиціна Андрія Анатолійовича, 49000, АДРЕСА_1

про стягнення суми боргу, а також сум нарахованих штрафних санкцій

Представники:

від позивача: Заславець С.О. - представник, дов. від 01.03.2018р. №7/18;

від відповіда: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство фірма "ОКТАН" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Синиціна Андрія Анатолійовича про стягнення основного боргу у розмірі 10443,64 грн., пені у розмірі 744,67 грн., інфляційні втрати у сумі 232,04 грн., 3% річних у розмірі 75,67 грн., судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення №16/02-1 від 15.02.2016 року в частині своєчасного розрахунку за оренду майнового комплексу, що розташоване в м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова 6Д, площею 84 м.кв.

Відповідач мотивований відзив на позовну заяву не надав, в судові засідання 14.03.2018 року, 19.04.2018 року, 15.05.2018 та 18.05.2018 року не з'явився.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У відповідності до вимог ст. 233 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Між Приватним підприємством фірмою "Октан" і Фізичною особою підприємцем Синиціним Андрієм Анатолійовичем було укладено договір оренди нежилого приміщення № 16/02-1 від 15.02.2016р.

Відповідно до п.1.1 договору орендодавець передає а орендар приймає в тимчасове користування за оплату нежитлове приміщення в будівлі « 3-1», площею 84 м.кв., розташованого за адресою: АДРЕСА_2

Згідно до п. 1.2. Договору, розмір щомісячної орендної плати становив: 4203,36 грн. з урахування ПДВ, щомісячно. Окрім цього орендар компенсує орендодавцю на підставі рахунків та актів виконаних робіт комунальні і експлуатаційні витрати.

Орендар сплачує орендну плату, передбачену п.1.2. договору а також компенсує комунальні і експлуатаційні витрати до 15 числа місяця наступного за місяцем в якому надаються послуги на підставі виставлених рахунків і актів виконаних робіт (п.3.1. договору).

Відповідно до п. 3.3 договору кошти, що надійшли від Орендаря, зараховуються в якості передоплати, а у випадку наявності заборгованості направляються на погашення такої, незалежно від призначення

У вартість орендної плати включена плата за землю. В орендну плату не включені і компенсуються Орендарем додатково: електрична енергію, за фактичними показниками приладу обліку, вартість опалення в опалювальний сезон, який розраховується від фактичної площі займаного приміщення, а також компенсація за використання води. (п. 3.4. договору)

Орендар компенсує понесені Орендодавцем витрати, на підстав актів виконаних робіт і виставленого йому рахунку. Сума компенсації за електроенергію воду і сума основної орендної плати можуть включатися в один рахунок. а також вказуватися в акті виконаних робіт (п. 3.4.1 договору)

Як вбачається з акту приймання передачі нежитлового приміщення від 15.02.2016 року Приватне підприємство фірма "ОКТАН" передало Фізичній особі-підприємцю Синиціну Андрію Анатолійовичу нежитлове приміщення в будівлі « 3-1», площею 84 м.кв., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.17).

22.02.2016 року між Позивачем та Відповідачем укладено додаткову угоду № 1 якою передбачалось зменшення розміру орендної плати з 01 березня 2016 року і встановлення її на рівні 2772,00 грн.

10.03.2016 року Відповідач відповідно до додаткової угоди № 2 до Договору оренди, з 01 квітня 2016 року, повернув Позивачу з оренди частину приміщення площею 40 м.кв.

Як вбачається з акту приймання передачі нежитлового приміщення від 01.04.2016 року Фізична особа-підприємець Синицін Андрій Анатолійович повернув з оренди Приватному підприємству фірма "ОКТАН" частину нежитлового приміщення в будівлі « 3-1», площею 40 м.кв., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.20).

Таким чином згідно до додаткової угоди № 2 від 10.03.2016 року з 01 квітня 2016 року за Відповідачем залишилась в тимчасовому користуванні частина нежитлового приміщення в будівлі « 3-1», площею 44 м.кв. з орендною платою у розмірі 1452,00 грн., з врахуванням ПДВ та без врахування комунальних і експлуатаційних послуг, що відшкодовувались окремо.

Нежитлове приміщення в будівлі « 3-1», площею 84 м.кв., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 належить Приватному підприємству фірма "ОКТАН" на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 30.08.2011 року (а.с.89).

Відповідачу за серпень було виставлено рахунок фактури від 31 серпня 2017 на суму 1970,58грн. (а.с.24), який було частково сплачено, що підтверджується випискою з банку (а.с.26), сума боргу склала 831,70грн., з них оренда - 313,12грн., відшкодування - 518,58грн., електроенергія - 399,75грн., водокористування - 399,75грн., водокористування - 118,83грн. (згідно виписки банківську від 05.12.2017р.) (а.с. 26), за вересень рахунок фактури від 30 вересня 2017р. №ОКТ3009-12 (а.с27) на суму 2 173,50грн. не був сплачений, з яких 1 452,00 - оренди, 721,50грн. - відшкодування (до них входить електроенергія - 721,50грн.), за жовтень 2017р. виставлено рахунок - фактура від 31.10.2017р. на суму 2 283,60грн. (а.с. 29), який не сплачено, з яких - 1 452,00 - оренди, відшкодування електроенергії - 831,60грн., за листопад 2017р. виставлено рахунок - фактуру (а.с.31) від 30 листопада 2017р. на суму 2 592,72грн., з яких не сплачено та по якому сума відшкодування 1 140,72грн., до яких ввійшли електроенергія - 886,50грн., водоспоживання - 71, 18грн., опалення приміщення - 183,04грн.; за грудень 2017р. було виставлено рахунок (а.с. 33), на суму 2 562,12грн., який не було сплачено, з них оренда плата 1452,00, відшкодування - 1110,12грн., електроенергія - 894,96грн., опалення 215,16грн.

Враховуючи вищевикладене відповідачем в супереч умовам Договору не було сплачено орендну плату за період з серпня 2017 року по грудень 2017 року в загальному розмірі 10443,64 грн., оскільки доказів належної оплати заборгованості суду не надано, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості у сумі 10443,64 грн., підтверджується матеріалами справи та підлягає до стягнення.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів статей 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно п.4.3. договору за невиконання зобов'язань зі сплати орендної плати, відповідач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період існування заборгованості від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У статті 549 ЦК України зазначається, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг з врахуванням встановлених індексів інфляції, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Як роз'яснено у п. 4.1. Постанови Пленуму № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 1 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань " платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У разі порушення термінів по оплаті орендної плати або її частини, а також не компенсації витрат Орендодавця згідно п.п.1.2 .. З.4., 3.4.1., Орендар, сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період існування заборгованості від суми заборгованості, за кожен день прострочення платежу (відповідно до п. 4.3.1 договору).

Перерахувавши у пошуковій системі "Законодавство" заявлені до стягнення позивачем суму пені за загальний період з 15.09.2017 року по 15.02.2018 року в загальному розмірі 744,67 грн., інфляційних витрат за період з жовтня 2017 року по січень 2018 року в розмірі 232,04 грн. та розмір 3% річних за період з 15.09.2017 року по 15.02.2018 року в сумі 75,67 грн. суд вирішив їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції» звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Ст.13 ГПК України зазначає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод»,ст.,ст.55,.124,129 Конституції України, 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути Фізичної особи-підприємця Синиціна Андрія Анатолійовича (49000, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства фірма "ОКТАН" (49112, м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, буд. 6Д, ) основну заборгованість в сумі 10 443,64 грн., 3% річних в сумі 75,67 грн., інфляційні збитки в розмірі 232,04 грн., пеню в сумі 744,67 грн., судовий збір в розмірі 1762,00 грн., про що видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 24.05.2018

Суддя С.П. Панна