РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.05.2018Справа № 910/18999/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармен"

до Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця

про стягнення 258 512,34 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - Баштуєв А.С., за довіреністю;

від відповідача - Грош М.П., представник за довіреністю.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармен" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця про стягнення заборгованості у розмірі 258 512,34 грн., з яких: 134 610,25 грн. борг за договором на виконання робіт № ФА-04, втрати від інфляції в розмірі 110 836,25 грн. та 3% річних в розмірі 13 065,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором на виконання робіт № ФА-04 від 28.04.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2017 порушено провадження у справі № 910/18999/17. Призначено розгляд справи на 05.12.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 відкладено розгляд справи до 23.01.2018.

23.01.2018 через відділ діловодства суду відповідачем подана заява про застосування строку позовної давності до вимог позивача на підставі ч.3 ст. 267 ЦК України.

Ухвалою суду від 23.01.2018 ухвалено здійснювати розгляд справи №910/18999/17 у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі №910/18999/17 призначено на 20.02.2018.

16.02.2018 через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що ревізією окремих питань фінансово-господарської діяльності НМУ, проведеною Державною фінансовою інспекцією України, встановлено розбіжність між фактично виконаними роботами та понесеними витратами на суму 134 610,25 грн. з ПДВ. Враховуючи встановлені Державною фінансовою інспекцією України розбіжності між фактично виконаними роботами ТОВ «Фармен» та роботами, які вказані в актах приймання виконаних підрядних робіт (ф. КБ-2в), жодних прав позивача з боку відповідача порушено не було.

У відзиві на позовну заяву відповідач також просив суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача та відмовити у задоволенні позову повністю з підстав пропуску строку позовної давності.

У судовому засіданні 20.02.2018 позивач зазначив, що йому необхідно ознайомитись з відзивом відповідача та підготувати відповідь на відзив. Суд порадившись на місці ухвалив, у відповідності до ч. 5 ст. 183 ГПК України оголосити перерву в підготовчому засіданні до 01.03.2018.

У судовому засіданні 01.03.2018 суд порадившись на місці ухвалив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 10.04.2018 та продовження строку розгляду підготовчого судового засідання строком на 30 днів.

19.03.2018 через відділ діловодства суду позивачем подана відповідь на відзив відповідача, згідно якої позивач не погодився з запереченнями відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву з тих підстав, що позивач, відповідно до умов договору та технічної документації роботи виконав в повному обсязі, натомість в порушення умов договору, відповідач ухилявся від підписання актів за формою КБ-2в та КБ-3 та від здійснення остаточного розрахунку. Щодо застосування строку позовної давності заперечив, у зв'язку з тим, що на думку позивача строк позовної давності щодо вимог про оплату робіт за договором спливає лише в липні 2018 року.

06.04.2018 через відділ діловодства суду відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив.

10.04.2018 підготовче судове засідання не відбулося в зв'язку із перебуванням судді І.І. Борисенко на лікарняному.

В зв'язку з тим, що 23.04.2018 суддя Борисенко І.І. вийшов з лікарняного суд призначив підготовче засідання у справі на 22.05.2018.

В підготовчому засіданні з'ясовані всі питання визначені ст. 182 Господарського процесуального кодекс України.

Ухвалою суду від 22.05.2018 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті на 22.05.2018 о 17:35.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 22.05.2018 судом було заслухано вступне слово позивача та відповідача, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

У судовому засідання 22.05.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФАРМЕН" (надалі - Підрядник) і Національним медичним університетом ім. О.О. Богомольця (надалі - Замовник) укладено договір на виконання робіт №ФА-04 з "Аварійного капітального ремонту навчальних класів №117, №221 та №229 стоматологічного корпусу НМУ імені О.О. Богомольця за адресою: м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 1" (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4. Договору замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов'язання у 2014 році виконати роботи "Аварійного капітального ремонту навчальних класів №117, №221 та №229 Стоматологічного корпусу ЯМУ імені О. О.Богомольця за адресою: м. Київ, вул. Зоологічна, 1". Підрядник зобов'язується здійснити роботи по розробці проектно-кошторисної документації на об'єкт та відповідно до неї відремонтувати і здати Замовникові цей об'єкт, а Замовник зобов'язується надати Підряднику будівельний об'єкт (фронт робіт), підписати (затвердити) проектно-кошторисну документацію, прийняти закінчений об'єкт і оплатити вартість (здійснити фінансування) робіт по розробці проектно-кошторисної документації та аварійного капітального ремонту об'єкту на умовах цього Договору. Обсяги, види та вартість робіт, що становлять предмет Договору, визначаються сторонами в даному Договорі та проектно-кошторисній документації, яка є невід'ємною частиною цього Договору. Обсяги, види робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Організація прийняття та введення об'єкту в експлуатацію здійснюється Замовником після прийняття об'єкту від Підрядника згідно з ним Договором.

Відповідно до п. 3.1 договору, вартість робіт з аварійного капітального ремонту об'єкта визначена твердою договірною ціною і становить 1 199 808,98 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 4.1, 4.2 договору розрахунки Замовника з Підрядником проводяться в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Підрядника за фактично виконані обсяги робіт на підставі оформлених актів за формою № КБ - 2в і довідок за формою №КБ-3. Остаточний розрахунок здійснюється за фактично виконані обсяги робіт на підставі оформлених актів за формою № КБ-2в і довідок за формою № КБ-3.

Як встановлено судом, підрядником виконано роботи за договором на суму 166 955,02 грн., про що свідчать підписані та скріплені печатками сторін довідка про вартість виконаних робіт за жовтень 2014 форми №КБ-3 та акт приймання виконаних будівельних робіт №КБ-2в від 13.10.2014 року.

Таким чином, позивачем виконанні роботи в повному обсязі, відповідно до умов договору.

Позивач вказує, що станом на дату складання позовної заяви борг замовника перед підрядником за договором складає 134 610,25 грн.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач посилався на те, що всупереч п. 4.1, 4.2 договору відповідач свої зобов'язання щодо оплати виконаних робіт у розмірі 134 610,25 грн. не виконав, у зв'язку із чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення 134 610,25 грн. основного боргу, 110 836,25 грн. втрат від інфляції та 13 065,84 грн. 3% річних.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною першою статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Отже, укладений учасниками процесу Договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено належне виконання позивачем зобов'язань за договором №ФА-04 від 28.04.2014, про що свідчать акт за формою №КБ - 2в і довідка за формою №КБ-3 за жовтень 2014 року.

Доказів належної оплати виконаних робіт за договором суду не надано.

Посилання відповідача на проведену Державною фінансовою інспекцією України ревізію, згідно якої встановлено розбіжність між фактично виконаними роботами та понесеними витратами, як на підставу для не оплати виконаних робіт за договором, судом не беруться до уваги, оскільки не звільняють відповідача від обов'язку оплати виконаних позивачем робіт за договором.

Разом з тим судом установлено, що відповідно до п. 4.2 договору, остаточний розрахунок здійснюється за фактично виконані обсяги робіт на підставі оформлених актів за формою № КБ -2 в і довідок за формою № КБ-3, зокрема від 13 жовтня 2014 року.

Так, згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до абзацу другого частини 5 статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» (із змінами та доповненнями), за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання (абз.2 ч.5 ст. 261 ЦК України).

Положенням ст. 257 ЦК встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з того, що роботи прийняті за договором прийняті 13.10.2014, право пред'явити вимогу на оплату виконаних робіт у Позивача виникло з 14.10.2014.

Таким чином, прострочення виконання зобов'язання за Договором, а отже і строк позовної давності, починає відлік з 14.10.2014. В той же час, позовна заява була подана до Господарського суду міста Києва лише 30.10.2017.

Отже, загальний строк позовної давності у 3три роки щодо вимоги про оплату робіт за Договором сплив.

Таким чином, Позивач, звернувшись із позовною заявою 30.10.2017 пропустив трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Твердження позивача про те, що саме від вимоги вих. №01/07/15-1 від 01.07.2015 слід рахувати початок строку позовної давності судом визнається необґрунтованим, в силу наступного.

Так, позивач вказує на те, що відповідно до приписів ч.2 ст. 530 ЦК України позивачем була направлена вимога на адресу відповідача 02.07.2015 (вимога про сплату 134 610,25 грн. боргу згідно договору № ФА-04 №0l/07/15-1 від 01 липня 2015 року), враховуючи вищевказане та з урахуванням вищевказаної вимоги, строк позовної давності - 3 роки щодо вимоги про оплату за Договором спливає у липні 2018 року.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази направлення або вручення вказаної вимоги від 01.07.2015.

Згідно довідки від 06.04.2018 відповідач повідомив суд, що згідно журналу вхідної кореспонденції Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, вимога про сплату 134 610,25 боргу згідно договору № ФА-04 від 01.07.2015 № 01/07/15-1 не надходила на адресу відповідача.

Відтак, твердження Позивача про те, що останній направляв вимогу позивачу 01.07.2015, а також про те, що лише після отримання цієї вимоги Відповідач підписав акт №КБ-2в і довідку за формою №КБ-3, датованих 13.10.2014 є недоведеними суду, адже жодних доказів на підтвердження відправлення цієї вимоги та отримання її відповідачем до Господарського суду міста Києва Позивачем не надано, як і доказів того, що акт №КБ-2в і довідка за формою №КБ-3, підписані відповідачем лише після отримання вимоги.

Позаяк, як було зазначено раніше, відповідно до абзацу другого частини 5 статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Виходячи з того, що роботи прийняті 13.10.2014, право пред'явити вимогу на оплату виконаних робіт у Позивача виникло з 14.10.2014.

За таких обставин враховуючи, що відповідач заявив про застосування строку позовної давності, у задоволенні позову відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України суд відмовляє з цих підстав.

У зв'язку з відмовою в позові в частині стягнення основної суми боргу зі спливом строку позовної давності суд також відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 13 065,84 грн. та інфляційних втрат в розмірі 110 836,25 грн., оскільки 3% річних та інфляційні втрати є складовою частиною боргу.

Оскільки у позові відмовлено, сплачений судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України суд покладає на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України

Повне рішення складено: 25.05.2018

Суддя І.І.Борисенко