РІШЕННЯ

22 травня 2018 року Справа № 913/64/18

Провадження №18/913/64/18

За позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 31.074.710,95 грн.

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання Сокрута А.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за дов. від 14.04.2017;

від відповідача: ОСОБА_2 за дов. від 26.12.2017.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 21.087.319,19 грн по оплаті вартості природного газу, поставленого відповідачу у січені 2016 року за договором купівлі-продажу природного газу від 12.01.2016 № 16-148-Б, трьох процентів річних в сумі 1.081.737,33 грн, втрат від інфляції в сумі 4.898.487,63 грн, пені в сумі 4.007.166,80 грн за прострочення платежів.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 29.03.2018 № 01-02-43/649 проти позову заперечує, посилаючись на його необґрунтованість.

Клопотанням від 12.04.2018 № 01-02-43/733 відповідач просив суд максимально зменшити суму пені в звязку із скрутним фінансовим становищем.

В судовому засіданні 05.05.2018 було оголошено перерву до 22.05.2018 (12.00).

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно договору купівлі-продажу природного газу від 12.01.2016 № 16-148-Б (з додатковою угодою № 1), укладеному між сторонами за позовом, позивач в січні 2016 року поставив відповідачу природний газ на суму 21.087.319,19 грн, що підтверджується належним чином оформленим актом приймання-передачі природного газу, який підписано повноважними представниками сторін за договором, скріплено печатками підприємств, та визнано відповідачем.

Відповідно до п. 6.1. договору відповідач зобовязався остаточно розраховуватися з позивачем за газ до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивач у позовній заяві вказав, що у порушення умов договору відповідач своєчасно та в повному обсязі не розрахувався з ним за поставлений газ. Борг відповідача складає 21.087.319,19 грн.

На підставі вказаних доводів позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 21.087.319,19 грн. по оплаті вартості природного газу, поставленого відповідачу в січні 2016 р. за договором купівлі-продажу природного газу від 12.01.2016 № 16-148-Б, трьох процентів річних в сумі 1.081.737,33 грн, втрат від інфляції в сумі 4.898.487,63 грн, пені в сумі 4.007.166,80 грн за прострочення платежів.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 29.03.2018 № 01-02-43/649 проти позову заперечує, посилаючись на його необґрунтованість, так як позивачем не дотримано вимог п. 9.1. договору не дотримано досудового порядку врегулювання спору.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Матеріалами справи підтверджено та визнано сторонами за позовом, що на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 12.01.2016 № 16-148-Б (з додатковою угодою від 01.02.2016 № 1) позивач у січені 2016 р. поставив відповідачу природний газ на суму 21.087.319,19 грн. (копія договору, акту приймання-передачі природного газу від 31.01.2016 залучені до матеріалів справи).

Відповідно до п. 6.1. договору відповідач зобовязався остаточно розраховуватися з позивачем за газ до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У порушення умов договору відповідач вартість природного газу позивачу не сплатив, його борг складає 21.087.319,19 грн., що підтверджується вищевказаними матеріалами справи.

Доводи відповідача, якими він заперечує проти позову, про те, що позивачем не дотримано досудового порядку врегулювання спору, не приймаються судом до уваги, так як право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист (рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 у справі № 1-2/2002 за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Кампус Коттон клаб» щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів)).

За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 21.087.319,19 грн. підлягають задоволенню.

Відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем, в звязку з чим, на вимогу позивача на підставі п. 7.2. договору та ст. 625 Цивільного кодексу України відповідач несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, та зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно обґрунтованому, перевіреному судом розрахунку позивача пеня за 182 дні прострочення складає 4.007.166,80 грн., втрати від інфляції за період прострочення: березень 2016 р. вересень 2017 р. складають 4.898.487,63 грн., три проценти річних за період прострочення з 16.02.2016 по 01.11.2017 складають 1.081.737,33 грн.

Вимоги про стягнення вказаних втрат від інфляції та трьох процентів річних є законними та обґрунтованими і тому, підлягають задоволенню.

Клопотанням від 12.04.2018 № 01-02-43/733 відповідач просив суд максимально зменшити суму пені в звязку із скрутним фінансовим становищем.

В обґрунтування свого клопотання відповідач вказав наступне.

Починаючи з квітня 2014 року, здійснення господарської діяльності у Луганської області стало неможливим у зв'язку з загальновідомим фактом: проведення антитерористичної операції (АТО) на території Донецької та Луганської областей.

Відповідно до інформації, що розміщується на офіційному сайті Ради безпеки та оборони України та повідомляється офіційними ЗМІ, станом на дату надання цього позову, значна територія Луганської області контролюються терористами.

Внаслідок дії негативних факторів та обставин, на які ПАТ «Луганськгаз» не може вплинути, має місце неспроможність підприємства здійснювати господарську діяльність та отримувати прибуток з квітня 2014 року, виконувати поточні (договірні) та інші вже існуючі зобов'язання.

Всі негативні фактори і обставини, що виникли на території Луганської області, за окреслений період - проведення антитерористичної операції, створення самопроголошеної Луганської Народної Республіки, захоплення будівель, офіційних державних органів і установ, адміністративних і виробничих комплексів підприємств, припинення роботи державних реєстрів, припинення транспортного сполучення, припинення банківськими та небанківськими установами здійснення фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою, зупинення приймання та пересилання поштових відправлень, та ряд інших.

Такі обставини унеможливлюють отримання плати від споживачів за надані послуги, що впливає на роботу Товариства та спроможність розрахунків по зобов'язанням з контрагентами.

Через дію незаконних озброєних воєнізованих формувань та угрупувань на території, не підконтрольній владі України у межах Луганської області Товариство фактично позбавлено права володіння та користування майном, яке перебуває у власності та господарському віданні ПАТ «Луганськгаз» і його відокремлених структурних підрозділів, зокрема: адміністративна будівля за адресою по вул. Шевченка, 102, м. Луганськ, 91055, Луганська дільниця Товариства по вул. Совєтській, 82, м. Луганськ, Алчевське МРУЕГГ - філія ПАТ «Луганськгаз», Антрацитівське МРУЕГГ - філія ПАТ «Луганськгаз», Краснодонське МРУЕГГ - філія ПАТ «Луганськгаз», Краснолуцьке МРУЕГГ - філія ПАТ «Луганськгаз», Стахановське МРУЕГГ - філія ПАТ «Луганськгаз», Свердловське МРУЕГГ - філія ПАТ «Луганськгаз».

Крім зазначених будівель ПАТ «Луганськгаз» фактично втратило все майно, що перебувало на тимчасово окупованій території Луганської області, на час її захоплення та було позбавлене можливості здійснювати виробничо-господарську діяльність на відповідних територіях.

Зазначені обставини підтверджуються Протоколом № 13 від 31.12.2014 р. засідання Правління ПАТ «Луганськгаз» та Протоколом засідання постійно діючої комісії з питань інвентаризації та списання щодо результатів інвентаризації, проведеної згідно наказу від 29.09.2014 №128 станом на 1 жовтня 2014 року.

Загальна сума втрачених основних засобів (за залишковою вартістю) складає 311.807.340,60 грн.

Відповідно до Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2017 рік збиток підприємства ПАТ «Луганськгаз» за 2017 рік склав 115599 тис. грн.

Відсутність підтримки, з боку Держави, монополіста в сфері розподілу природного газу, на території Луганської області, несе в собі резонансні соціально-політичні та гуманітарні наслідки, оскільки ПАТ «Луганськгаз» не зможе вести господарсько-фінансову діяльність на території Луганської області, вести ремонтно-відновлювальні роботи на лінії зіткнення (де в результаті бойових дій, щодня доводиться терміново відновлювати та ремонтувати газопроводи), і в подальшому не зможе забезпечити постачання та розподіл природного газу по всій території Луганської області.

Крім того, подібна ситуація впливає на можливості підприємства своєчасно виплачувати заробітну плату працівникам.

Суттєво впливає на фінансовий стан підприємства зростання заборгованості населення за спожитий природний газ, що викликане зростанням ціни (тарифу) на газ. Платіжна дисципліна споживачів природного газу знаходиться у вкрай незадовільному стані.

Крім того, на сьогоднішній день та протягом попередніх років діяв економічно необґрунтований тариф на транспортування природного газу газорозподільними мережами.

Протягом 2014-2015 років, і у 2016 році НКРЕ КП для ПАТ «Луганськгаз» затверджувались значно занижені тарифи на розподіл природного газу, які є економічно не обґрунтованими.

Аж до 01.01.2016 року, діяв тариф на транспортування природного газу - 344,80 грн, за 1000 куб.м., встановлений постановою НКРЕ № 597 30.04.2014 р., постановою НКРЕ КП від 24.09.2015 р.

З 01.01.2016 р. було встановлено тариф - 536,80 гри, за 1000 куб.м., що також є невиправданим та збитковим.

У своїх зверненнях до НКРЕ КП та інших органів державної влади, ПАТ «Луганськгаз» зазначало, що може здійснювати ліцензований вид діяльності з транспортування (розподілу) природного газу та вести свою господарську діяльність, в разі встановлення тарифу на транспортування природного газу газорозподільними мережами до рівня 970,57 грн., за 1000 куб.м.

Відповідна зміна тарифу гостро необхідна з огляду скорочення території обслуговування, в результаті захоплення значної частини території незаконними озброєними формуваннями.

Документи для перегляду тарифу направлялися на адресу НКРЕ КП неодноразово з економічно обґрунтованими розрахунками тарифу 28.05.2015 р. №01-02-46/950, 04.12.2014 р. № 01-02-46/3233/1., № 1418/01-02-64 від 20.08.2015 р., №01-02-46/375-1 від 02.03.2016 р., №01- 02-46/644 від 13.04.2016 р., №01-02-46/1083 від 17.06.2016 р.; 22.02.2017 № 01-02-37/396; 09.06.2017 № 01-02-37/1129; 15.08.2017 р. № 01-02-37/1539; 22.08.2017 р. № 01-02-37/1584.

На зазначені звернення підприємство не отримало жодної відповіді.

Тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами, для інших облгазів на території України, НКРЕ КП збільшувався неодноразово. Незмінним тариф залишався тільки для Луганської та Донецької областей.

Встановлення економічно необґрунтованого, значно нижчого тарифу для ПАТ «Луганськгаз», порівняно з тим, який було розраховано Товариством у відповідності до вимог діючого законодавства, який не передбачає компенсації витрат у поточному та у попередніх роках, не надає можливість Товариству вести, принаймні, хоч би не збиткову господарську діяльність, у тому числі здійснювати вчасне погашення заборгованості по укладеним договорам з НАК «Нафтогаз України».

Згідно ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд приймає до уваги, вищевказані доводи відповідача і вважає можливим зменшити розмір пені на 10 відсотків до суми 3.606.450,12 грн (4007166,80 х 10 % = 400716,68; 4007166,80 - 400716,68 = 3606450,12).

Відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України витрати позивача на судовий збір в сумі 466121 грн. підлягають відшкодуванню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Гагаріна, 87, ідентифікаційний код 05451150, на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720, борг в сумі 21.087.319,19 грн., пеню в сумі 3.606.450,12 грн., втрати від інфляції в сумі 4.898.487,63 грн., три проценти річних в сумі 1.081.737,33 грн., витрати на судовий збір в сумі 466121 грн.; наказ видати.

3. В решті позову (про стягнення пені в сумі 400716,68 грн.) відмовити.

22 травня 2018 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 31 травня 2018 р. і може бути оскаржене протягом 20 днів з цієї дати шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя В.В. Корнієнко