ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018м. ДніпроСправа № 904/508/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Клевець К.В.

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення недобору провізної плати у сумі 282 226,08 грн.

Представники:

Від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю б/н від 26.10.2017р.

Від відповідача ОСОБА_2 - представник за довіреністю № 14-69 юр від 05.03.2018р

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення недобору провізної плати у сумі 282 226,08 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що в квітні 2017 року за накладними №№ 40376212, 40367997, 40366551, 40366577, 40366734, 40366643, 40366742, 40366460, 40366478, 40366544, 40366601, 40366635, 40378531, 40378614, 40378499, 40378580, 40344806, 40383671, 40381006, 40381204, 40381337, 40381360, 40382228, 40382293, 40382194, 40382202, 40382269, 40381378, 40381345, 40381154, 40388969, 40388944, 40388902, 40388910, 40388860, 40388886, 40388928, 40388894, 40391088, 40391104, 40391047, 40367989, 40391062, 40391070, 40452757, 40452781, 40452807, 40452732, 40452740, 40452799, 40455750, 40452765, 40452724, 40455768, 40455719, 40421711, 40444929, 40444937, 40444952, 40458887, 40458994, 40458895, 40459018, 40458960, 40458945, 40458903, 40459059, 40458911, 40458952, 40458929, 40458937, 40459034, 40459000, 40459042, 40459026, 40460305, 40460321, 40460313, 40460289, 40460297, 40460347, 40467789, 40467771, 40467755, 40467797, 40465270, 40467805, 40467763, 40465288, 40465296, 40465304, 40444911, 40444960, 40469041, 40484164, 40484222, 40484305, 40484180, 40471559, 40471542, 40471575, 40484214, 40484339, 40484362, 40484370, 40484354, 40484206, 40484347, 40346793, 40346892 на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" надходили власні вагони з додатковим обладнанням (зйомним дахом).

Станціями відправлення з платника тарифу за перевезення власних порожніх напіввагонів, обладнаних зйомним дахом, які прямували на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" по накладним, було стягнуто провізну плату розраховану по схемі 14.1 із застосуванням виняткового тарифу 2006.

На виконання розпорядження від 07.07.2017 № НЗ-1-16/236 за підписом першого заступника начальника регіональної філії "Придніпровська залізниця" проведено перевірку плати за перевезення власних вагонів із зйомним обладнанням на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг".

За результатами перевірки, засвідченої актом від 03.08.2017, виявлено, що після закінчення дії договору на перевезення на особливих умовах від 22.04.2016 № НЗ-1-18/89 залізницею за перевезення за вищевказаними накладними недоотримано тариф.

Станцією Кривий Ріг-Головний за результатами ревізії складено акт загальної форми ГУ-23 №6232 від 07.08.2017, що фіксує недоотримання належних залізниці коштів у вигляді тарифу за перевезення у сумі 282 226,08 грн.

Ухвалою від 08.02.2018 позовну заяву залишено без руху та зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

15.02.2018 на адресу суду надійшло клопотання Позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 16.02.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 05.03.2018.

Відповідач 26.02.2018 надав до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечив та зазначив, що сторони погоджують суму попереднього перерахування грошових коштів на особовий рахунок Вантажовласника за дві доби до надання транспортних послуг. У міру виконання перевезень та надані послуги Залізниця списує відповідні суми грошових коштів з особового рахунку Вантажовласника, на підставі оформлених перевізних документів.

Пункт 2.3. Договору передбачає, що Залізниця зобов'язується вести облік нарахованих і сплачених грошових коштів та надавати Вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станцію Кривий Ріг або Технологічний центр з обробки перевезень документів.

Пункт 3.4. Договору, встановив, що не рідше одного разу на місяць Вантажовласник і Залізниця проводять звірку розрахунків, результати якої оформляються актом.

26 квітня 2016 року Наказом Міністерства інфраструктури України № 161 внесені зміни до п. 24.1. Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ним послуги, а саме виключено плату за перевезення додаткового обладнання у порожніх вагонах. Розрахунок плати за вказані перевезення повинен здійснюватися як за вантаж, тобто за тарифною схемою 1 для універсального вагону Збірника тарифів.

Однак, враховуючи те що 22 квітня 2016 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір № НЗ-1-18/89 за яким сторони узгодили перевезення вантажів на особливих умовах, оплата за послуги до 31 грудня 2016 року здійснювалася на підставі Договору № НЗ-1-18/89.

Відповідач зазначає, що на думку Позивача починаючи з 1 січня 2017 року плата за перевезення порожніх власних (орендованих) вагонів з додатковим обладнанням мала б здійснюватися відповідно до Збірника тарифів, як за перевезення вантажу масою 10 тон.

Відповідно до позовної заяви, послуги по яким Позивач провів невірне нарахування, надані у квітні 2017 року. Свої розрахунки Позивач здійснював за допомогою програмного забезпечення АРМ ТВК.

Відповідач зазначає, що в даному випадку необхідно звернути увагу на те, що відповідно до умов Договору (п.2.3, 3.2) перевезень, обов'язок по обліку нарахованих і сплачених грошових коштів покладено на Залізницю, та їй надано інструменти для перевірки правомірності нарахування та сплати грошових коштів за послуги - проведення звірки розрахунків.

ОСОБА_2 того, відповідач зазначає, що Позивач у позовній заяві жодним чином не пояснює чому в обліку нарахування плати, що є зоною відповідальності Позивача, допущено помилку, а саме застосовано невірний коефіцієнт, та чому це не виявлено на підставі Актів звірки.

У відзиві на позов вказано, що внесення змін до Збірника тарифів відбулося 26 квітня 2016 року Наказом Міністерства інфраструктури України № 161, то Позивач був повідомлений про нові тарифи на послуги. Навіть беручи до уваги, що до 31 грудня 2016 року діяли особливі умови перевезення (відповідно до Договору № НЗ-1-18/89 від 22 квітня 2016 року), то починаючи з 1 січня 2017 року Позивач повинен був проводити нарахування плати на підставі діючих тарифів.

Відповідач зазначає, що оскільки послуги з перевезення вантажів надано у березні 2017 року, то з урахуванням п. 5 ст. 315 Господарського кодексу України та 137 Статуту Залізниць, строк позовної давності сплив якнайпізніше 30 вересня 2017 року, що свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду.

Також відповідач зазначає, що на підставі Акту ревізії, позивачем 7 серпня 2017 року було складено декілька актів загальної форми в тому числі акт загальної форми № 6232, який зазначив, що в результаті проведеної ревізії було виявлено факт недобору на суму 2 003 665,80 грн. з ПДВ. На підставі зазначеного, позивач помилково вважає, що строк позовної давності має обчислюватись з дати складення акту проведення ревізії (03.08.2017), оскільки строк позовної давності має обраховуватись окремо по кожній накладній - протягом 6 місяців з дати складення накладної.

ОСОБА_2 того, Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акту, але не менше як двома особами.

Однак, акт загальної форми № 6232 від 7 серпня 2017 року, складено не по факту виявлення недобору, а лише для фіксування результатів ревізії яка була проведена 3 серпня 2017 року, що не відповідає Правилам складання актів, оскільки особи які підписали Акт загальної форми 6232 від 7серпня 2017 року, не виявляли факт недобору і фактично не можуть засвідчити обставини, що стали підставою для складання акту.

Відповідач не визнає належним доказом і Акт ревізії. Враховуючи що в Акті ревізії не зазначено, що він є частиною будь-якого документу, а є лише посилання на наявність розрахунків до нього, то даний документ необхідно розглядати, як цілісний і повністю сформованим.

При цьому в Акті ревізії не зазначено, час перевірки, місце перевірки, що саме перевіряли (накладні, виписку по особовому рахунку, в якій формі), за який період часу здійснювалася перевірка.

ОСОБА_2 того, відповідач зазначає, що факт видання розпорядження від 07.07.2017 року №НЗ-1-16/236 на проведення перевірки нарахування плати за перевезення свідчить про те, що очевидно Позивач ще у липні 2017 року знав про допущені ним порушення у нарахуванні плати за перевезення. Зазначене є важливим, оскільки факт обізнаність Позивача у липні 2017 року про наявність порушень у нарахуванні тарифу унеможливлює подання позову після закінчення січня 2018 року, тоді як позов було подано у лютому 2018 року.

Також відповідач вказує на те, що не можливо пояснити помилку у нарахуванні Позивачем плати за перевезення протягом 8-ми місяців. Позивач намагається нівелювати власні прорахунки у нарахуванні плати і як наслідок власні втрати тим, що свої ж працівники провели перевірку і виявили порушення після спливу 8 місяців.

Відповідач звертає увагу суду на те, що не надано жодного доказу того, що Позивач був позбавлений можливості виявити такі порушення раніше ніж було проведено ревізію.

В даному випадку строк позовної давності необхідно рахувати з дати надання послуг (дата накладної), тому, що обов'язок по веденню обліку нарахованих і сплачених грошових коштів покладено саме на Позивача. І саме Позивач, повинен бути обізнаний які тарифи діють в період надання послуг, та як вони нараховуються і сплачуються контрагентами.

Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги є регульованим тарифом і не потребує додаткового погодження сторонами. Тому Позивач був обізнаний з діючими тарифами та нарахуваннями які проводилися для Відповідача.

В судовому засіданні відповідач проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позов, заявив клопотання про застосування строку позовної давності, просив суд застосувати до спірних правовідносин положення чинного законодавства про наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 19.03.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 16.05.18 та відкладено підготовче засідання на 23.04.2018.

27.03.2018 Позивач надав відповідь на відзив в якій зазначив, що посилання Відповідача на укладений між сторонами Договір про організацію перевезень і проведення розрахунків за перевезення на надані залізницею послуги, як на єдину підставу виникнення прав та обов`язків є безпідставним. Спірне питання даної справи виникло не по причині невірного застосування залізницею коефіцієнту для визначення тарифу за перевезення, а по причині зміни порядку нарахування спірного тарифу за перевезення.

02.04.2018 Відповідач надав заперечення в якому вказує наступне:

- до відносин сторін має застосуватися спеціальний строк позовної давності - 6 місяців;

- позивач допускає вільне трактування початку перебігу строку позовної давності, та помилково відраховує строк позовної давності;

- позивач знав про необхідність ведення позовної роботи зі стягнення недобору ще у травні - червні 2017 року;

- позивач помилково вважає рішення ВС по справі №904/7036/17 аналогічним, то помилково трактує положення п.2.7 Правил розрахунків за перевезення вантажів;

- відповідачем не було порушено право на отримання Позивачем сум недобору;

- позивачем не доведено того, що він не міг не знати про порушення свого права та наявність підстав для подання позову раніше проведення ревізії.

Позивач 13.04.2018 надав відповідь на заперечення, в якій вказав, що строк позовної давності з урахуванням вимог ч.2 ст. 530 ЦК України має обраховуватися, починаючи з дати виставлення вимоги про погодження сплати коштів, яка виставлена, в свою чергу, у відповідності до акту, із якого залізниці стали відомі суми недорахованого тарифу.

У підготовчому засіданні 23.04.2018 оголошено перерву до 15.05.2018.

Позивач у судовому засіданні 15.05.2018 підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив.

У судовому засіданні 15.05.2018 сторони надали заяву в якій проти переходу до розгляду справи по суті не заперечують.

Ухвалою суду від 15.05.2018 закрито підготовче провадження та суд перейшов до розгляду справи по суті.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 15.05.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02 січня 2018 року між Державним підприємством "Придніпровська залізниця", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі залізниця, позивач) та Відкритим акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі вантажовласник, відповідач) укладено договір № ПР/ДН-2-07/138/1808/НЮп про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги (далі договір).

Предметом цього договору є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1 договору).

Договір укладено строком на один рік і вступає в дію з моменту підписання його обома сторонами. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір продовжує діяти до надходження такої пропозиції зі здійсненням всіх розрахунків за виконані залізничні перевезення та надані додаткові послуги. Кожна сторона вправі розірвати цей договір до закінчення терміну його дії з попереднім повідомленням іншої сторони не менше ніж за десять діб (п. 8.4 договору).

Згідно умов пункту 2.1 вантажовласник зобов'язується пред'являти залізниці у визначені терміни місячні плани перевезень в електронному вигляді, при цьому оригінали заявок, оформлені на бланках ГУ-12 (ГУ-12К) та заявки на подачу вагонів (контейнерів) надавати згідно Правил перевезень вантажів. Здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляється ним або прибувають на його адресу.

Залізниця зобов'язується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати від навантаження вагони (контейнери), згідно із затвердженими планами і заявками та надавати вантажовласнику додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, в тому числі за вільними тарифами, перелік яких зазначається в додатку до цього договору (п. 2.2 договору).

Протягом квітня 2017 року на адресу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" надходили власні вагони з додатковим обладнанням (знімним дахом). Вказані перевезення оформлені залізничними накладними: №№ 40376212, 40367997, 40366551, 40366577, 40366734, 40366643, 40366742, 40366460, 40366478, 40366544, 40366601, 40366635, 40378531, 40378614, 40378499, 40378580, 40344806, 40383671, 40381006, 40381204, 40381337, 40381360, 40382228, 40382293, 40382194, 40382202, 40382269, 40381378, 40381345, 40381154, 40388969, 40388944, 40388902, 40388910, 40388860, 40388886, 40388928, 40388894, 40391088, 40391104, 40391047, 40367989, 40391062, 40391070, 40452757, 40452781, 40452807, 40452732, 40452740, 40452799, 40455750, 40452765, 40452724, 40455768, 40455719, 40421711, 40444929, 40444937, 40444952, 40458887, 40458994, 40458895, 40459018, 40458960, 40458945, 40458903, 40459059, 40458911, 40458952, 40458929, 40458937, 40459034, 40459000, 40459042, 40459026, 40460305, 40460321, 40460313, 40460289, 40460297, 40460347, 40467789, 40467771, 40467755, 40467797, 40465270, 40467805, 40467763, 40465288, 40465296, 40465304, 40444911, 40444960, 40469041, 40484164, 40484222, 40484305, 40484180, 40471559, 40471542, 40471575, 40484214, 40484339, 40484362, 40484370, 40484354, 40484206, 40484347, 40346793, 40346892, які наявні в матеріалах справи. Дати приймання вантажу до залізничних накладних та вагонів, код платника, коди станцій відправлення та призначення, суми стягненої при відправленні провізної плати зазначено у Додатку № 1 до позовної заяви (а.с. 43-45).

Відповідно до пункту 3.1 договору розмір попередньої оплати та періодичність її внесення визначається вантажовласником, виходячи із очікуваного обсягу перевезень, додаткових послуг на підставі діючих тарифів, з урахуванням корегуючих коефіцієнтів, оголошених Укрзалізницею, та послуг за вільними тарифами.

Сторони погоджують суму попереднього перерахування грошових коштів на особовий рахунок вантажовласника за дві доби до надання транспортних послуг.

Розмір плати за додаткові послуги, для яких відсутні тарифні ставки, визначається за домовленістю сторін та зазначається в додатку до договору.

При відправленні станціями з платників тарифу за перевезення стягнуто провізну плату розраховану відповідно до п. 24.1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, в редакції до 26.04.2016, "При перевезенні порожніх власних (орендованих) вагонів з додатковим обладнанням, яке не входить до тари вагона, крім нарахованої за тарифною схемою 14 плати за перевезення власного (орендованого) вагона, стягується додаткова плата, яка нараховується за тарифною схемою 1 множенням ставки за 1 тонну (ставка понад 72,5 тонни) на розрахункову масу обладнання. Якщо додаткове обладнання негабаритне, то плата за нього збільшується на 20%."

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 26.04.2016 № 161 внесено зміни до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги.

При перевезенні порожніх вагонів перевізника з додатковим обладнанням (перевізним пристосуванням), маса якого не включена до маси тари вагона, крім нарахованої за тарифною схемою 14 плати за перевезення вагона, стягується додаткова плата, яка нараховується за тарифною схемою 1 множенням ставки за 1 тонну (ставка понад 72,5 тонни) на розрахункову масу обладнання (перевізного пристосування). Якщо додаткове обладнання негабаритне, то плата за нього збільшується на 20 % (пункт 24.1 Збірника, в редакції, що діє з 26.04.2016).

Разом з тим, за договором перевезення на особливих умовах № НЗ-1-18/89, укладеного сторонами 22.04.2016 перевезення здійснювалось по коду СТСНВ-421034 як за порожній рейковий рухомий склад. Строк дії вказаного договору закінчився 31.12.2016.

Згідно статті 62 Статуту залізниць України остаточні розрахунки між залізницями та одержувачами за перевезення вантажів здійснюються на станціях призначення.

Недобір провізної плати виявлено під час ревізії, що проводилась ревізорами відділу комерційної роботи та маркетингу Криворізької дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», про що складено відповідний акт від 03.08.2017.

На підставі акту ревізії складено акт загальної форми № 6232 від 07.08.2017, здійснено розрахунок суми недобору провізної плати.

15.11.2017 позивачем на адресу відповідача направлено лист, яким останньому запропоновано надати дозвіл на списання зазначеної суми недобору з його особового рахунку, проте станом на момент подачі позовної заяви позивачем відповіді не отримано.

Позивач вважає, що у зв'язку зі змінами у Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, провізна плата за перевезення за залізничними накладними підлягає донарахуванню за рахунок одержувача в сумі 282 226,08 грн., що і є причиною виникнення спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову на підставі наступного.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань (ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України).

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, вантажобагажу визначає Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 №457.

Частиною 1 статті 57 Статуту визначено, що тарифи на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом (за винятком приміських пасажирських перевезень) встановлюються у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно статті 62 Статуту порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше непередбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць. Остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення.

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 26.04.2016 № 161 внесено зміни до Збірника тарифі на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, у т.ч. у пункт 24.1, який викладено в наступній редакції: "При перевезенні порожніх вагонів перевізника з додатковим обладнанням (перевізним пристосуванням), маса якого не включена до маси тари вагона, крім нарахованої за тарифною схемою 14 плати за перевезення вагона, стягується додаткова плата, яка нараховується за тарифною схемою 1 множенням ставки за 1 тонну (ставка понад 72,5 тонни) на розрахункову масу обладнання (перевізного пристосування)."

Проте, за договором перевезення на особливих умовах між позивачем та відповідачем від 22.04.2016 № НЗ-1-18/89 перевезення здійснювалось, як за порожні вагони із знімним обладнанням (знімним дахом). Строк дії вказаного договору скінчився 31.12.2016.

Згідно п. 6 Статуту залізниць України накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь одержувача.

Належним чином оформлена залізнична накладна є угодою на перевезення вантажів залізничним транспортом, і на надання послуг по її візуванню укладення окремого договору не потрібно.

Згідно залізничних накладних, які містяться в матеріалах справи, залізницею прийнято до перевезення вантаж з зазначенням у графі 23 "код вантажу" коду "421034".

Відповідно Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів (ЄТСНВ) в період після закінчення строку дії договору мав застосовуватися код вантажу - "693176" який застосовується до знімного обладнання (турникети, стійки, касети, призми, хлібні щити, стяжки, стропи, та ін.).

Відповідно до п. 3.3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що Застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги при виявленні на станції призначення, що найменування вантажу не відповідає фактичному, неповне або неясне (неточне), то уточнення з метою перевірки правильності нарахування тарифу здійснюється до видачі вантажу з ініціативи станції (перевізника) або на вимогу одержувача шляхом унесення до перевізних документів у графі "Найменування вантажу" ("Наименование груза") під попереднім неточним найменуванням уточненого найменування. Унесене до перевізних документів уточнене найменування завіряється підписами працівників станції (перевізника) та одержувача.

Таким чином, для добору тарифу за перевезення вантажів у випадку виявлення неправильно зазначеного коду необхідні обов'язкові умови: виявлення такого факту та відповідно внесення уточнюючих даних до перевізного документу.

Недодержання процедури в частині внесення відповідних змін фактично виключає можливість в подальшому заявляти вимоги про стягнення донарахованої провізної плати, оскільки порушений порядок визначення та нарахування таких платежів.

Оскільки зміни провізної сплати у встановленому порядку позивачем до залізничної накладної не вносилися, суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення недобору провізної плати. Відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

ОСОБА_2 того, відповідач заявляє про пропуск позовної давності.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

В ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України передбачено, що для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Відповідно до п.137 Статуту залізниць позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється:

а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п'ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу;

б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Подія, що стала підставою для звернення з позовом настала з моменту надання послуги з перевезення вантажів, а саме у квітні 2017 року, у звязку з чим строк позовної давності сплив у жовтні 2017 року.

Разом з цим, позивач звернувся з позовом до суду у лютому 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Але, за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Тому позовна давність не підлягає застосуванню у звязку з необґрунтованістю позову.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення недобору провізної плати через невнесення змін щодо розміру провізної плати до перевізних документів, а отже встановлено відсутність порушеного права позивача, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення недобору провізної плати у розмірі 282 226,08 грн. відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.05.2018

Суддя ОСОБА_3