ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/11870/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О.О. Мамалуй - головуючий, Л.В. Стратієнко, І.В. Ткач

за участю секретаря судового засідання - Н.С. Руденко

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, правонаступником якого є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м. Києві

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2017р.

у складі колегії суддів: С.А. Гончаров - головуючий, І.М. Скрипка, В.В. Куксов

та на рішення господарського суду міста Києва від 18.10.2016р.

суддя: І.І. Борисенко

за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м. Києві

до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов'язання внести зміни до реєстру вимог кредиторів

за участю представників учасників:

позивача: не з'явилися

відповідача: не з'явилися

третьої особи: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Київське міське відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" (далі - відповідач); Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про зобов'язання внести зміни до реєстру вимог кредиторів ПАТ "КБ "Надра" в частині збільшення кредиторських вимог Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на суму 49 220,50 грн. та подати його Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на затвердження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку з порушенням ПАТ "КБ "Надра" встановлених строків виконання доручення клієнта за період з 28.01.2015р. по 05.02.2015р. включно, позивачем відповідно до п. 32.2 ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" на суми прострочених платежів була нарахована пеня на загальну суму 49 220,50 грн. При цьому, Фондом гарантування вкладів безпідставно не визнано кредиторські вимоги в розмірі нарахованої пені на суму 49 220,50 грн.

2. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.10.2016р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2017р. у справі № 910/11870/16, у задоволенні позову Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відмовлено.

Судові рішення мотивовані відсутністю рішення суду стосовно зобов'язання ПАТ "КБ "Надра" сплатити позивачеві пеню за прострочення виконання переказу, що свідчить про відсутність документального підтвердження такої вимоги.

Суди вказують на те, що за відсутності підтверджуючих документів у частині вимоги, що становить суму пені, зокрема, і на момент розгляду та відповідно і на момент відхилення кредиторської вимоги позивача, відповідач діяв у межах чинного законодавства.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

Київське міське відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, звернулось з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 18.10.2016р., постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2017р. у справі № 910/11870/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Скарга мотивована тим, що Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не передбачено доведення кредиторами кредиторських вимог рішенням суду.

4. Позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" просить залишити без змін судові рішення, а касаційну скаргу - без задоволення.

Уповноважена особа зазначає про відсутність підтверджуючих документів у частині вимоги, що становлять суму пені.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у відзиві на касаційну скаргу просить залишити без задоволення касаційну скаргу, а судові рішення - без змін.

Фонд посилається на норми ч. 4 ст. 49 та пп.3 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до яких будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

На виконання постанови правління Фонду соціального страхування тимчасової втрати працездатності від 14.09.2011р. № 45 "Про відбір банку для обслуговування коштів Фонду" та Наказу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 20.10.2011р. №370-ос "Про переведення коштів Фонду на обслуговування в ПАТ КБ "Надра", виконавчою дирекцією Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та міжрайонними виконавчими дирекціями, які відповідно до п. 1 Положення про Київське міське відділення від 11.09.2001р. №2-3 є робочими органами Київського міського відділення без статусу юридичної особи, в 2011 році були укладені наступні договори банківських рахунків (далі - Договори) з ПАТ КБ "Надра": - Виконавча дирекція відділення: №16235 від 25.10.2011р. та № 16235/1 в 25.10.2011р.; - Лівобережна міжрайонна виконавча дирекція: № 14854 від 26.10.2011р.; - Святошинська міжрайонна виконавча дирекція: №14852 від 26.10.2011р.; - Подільська міжрайонна виконавча дирекція: №14853 від 26.10.2011р.; - Центральна міжрайонна виконавча дирекція: №14849 від 26.10.2011р.; - Голосіївська міжрайонна виконавча дирекція: №14851 від 26.10.2011р.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, з 28 січня 2015 року, в порушення умов укладених договорів, з рахунків Виконавчої дирекції Київського міського відділення та рахунків міжрайонних виконавчих дирекцій кошти ПАТ "КБ "Надра" списувалися, але не перераховувались на рахунки отримувачів.

06 лютого 2015 року кошти повернуті на рахунки виконавчої дирекції відділення та рахунки міжрайонних виконавчих дирекцій, відкритих у ПАТ "КБ "Надра". Загальна сума заблокованих ПАТ "КБ "Надра" коштів склала 7 354 754,74 грн.

У зв'язку з порушенням ПАТ "КБ "Надра", встановлених строків виконання доручення клієнта за період з 28.01.2015р. по 05.02.2015р. включно, позивачем відповідно до п. 32.2 ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" на суми прострочених платежів була нарахована пеня на загальну суму 49 220,50 грн.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015р. № 83 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015р. № 26 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Надра", згідно з яким з 06.02.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Надра".

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.06.2015р. №113 на підставі постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015р. №356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" розпочато ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" та призначено Стрюкову Ірину Олександрівну уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку строком на 1 рік з 05.06.2015р. до 04.06.2016р. включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.04.2016р. №616 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ "КБ "Надра" та продовжено повноваження ліквідатора ПАТ "КБ "Надра" Стрюкової І.О. на два роки по 04.06.2018р.

Кредиторські вимоги Київського міського відділення в особі його робочих органів уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнано в розмірі 7 354 754,74 грн. та включено до 7 черги.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не були визнані кредиторські вимоги на суму 49 220,50 грн., що стало підставою для даного позову.

6. Норми права та мотиви, з яких виходить суд касаційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність". Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку: 1) відповідно до плану врегулювання; 2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання; 3) в інших випадках, передбачених цим Законом. Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п'яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення. Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку. Ліквідація банку має бути завершена не пізніше двох років з дня початку процедури ліквідації банку. Фонд має право прийняти рішення про продовження ліквідації банку на строк до двох років з можливістю повторного продовження на строк до одного року;

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 45 Закону Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

П. 3 ч. 1 ст. 48 Закону встановлено, що Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до п. 54 ч. 1 ст. 2 Закону кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань.

Частинами 1 - 3 ст. 49 Закону передбачено, що Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Суди, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, вказують на відсутність рішення суду щодо зобов'язання ПАТ "КБ "Надра" сплатити позивачеві пеню за прострочення виконання переказу, що свідчить про відсутність документального підтвердження такої вимоги.

Суди попередніх інстанцій зазначають, що відхиляючи кредиторську вимогу позивача в частині суми нарахованої позивачем пені, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб діяла у межах наданих їй Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" повноважень, у зв'язку з відсутністю документів, якими підтверджено наявність зазначеної заборгованості (пені) ПАТ "КБ "Надра".

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду не погоджується з такими висновками, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Приписами ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України і ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих кодексів, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

П. 1.24 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що переказ коштів це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

У ст. 611 ЦК України зазначено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ч. 4 ст. 49 Закону встановлено, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Позивач, не погоджуючись з відмовою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно включення кредиторських вимог в частині пені, звернувся до суду з даним позовом.

Тобто, в даному випадку, відсутні підстави для звернення з окремим позовом про стягнення з Банку штрафних санкцій (пені).

Відповідно до пп. 3 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Ч. 3 ст. 46 Закону визначає, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Суди попередніх інстанцій при розгляді даного позову не позбавлені були можливості визначити правильність та обґрунтованість нарахованих штрафних санкцій, оскільки підставою для їх нарахування стало саме порушення ПАТ "КБ "Надра" договірних зобов'язань за вищевказаними договорами, кредиторські вимоги, за якими акцептовані уповноваженою особою та включено до 7 черги.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, щодо відмови позивачеві у задоволенні позовних вимог є передчасними.

Верховний Суд вважає необхідним зазначити, що позивач оскаржує дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не як суб'єкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та грошових коштів, тому такий спір не є публічно-правовим.

Отже, зважаючи на предметну юрисдикцію та характер правовідносин, де повноваження органів управління та контролю банку здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб під час процедури виведення такого банку з ринку або його ліквідації, у тому числі в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вказана справа відноситься до юрисдикції господарських судів.

7. Висновки суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги та дії, які повинен виконати суд першої інстанції при новому розгляді

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, залишене без змін постановою апеляційного господарського суду, вказаним вимогам не відповідає.

Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з'ясувати дійсні обставини справи перешкоджає ухвалити нове рішення, а тому справу слід передати на новий розгляд суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін, зокрема, встановити правильність визначення, обґрунтованість та період нарахування пені, і, в залежності від встановленого та відповідно з чинним законодавством, прийняти відповідне рішення.

8. Судові витрати

З огляду на те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а справа має бути направлена на нових розгляд, згідно зі ст. 129 ГПК України, розподіл судових витрат, у тому числі і сум судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг, має здійснити господарський суд, який прийматиме рішення по суті спору, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 18.10.2016р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2017р. у справі №910/11870/16 скасувати.

Справу №910/11870/16 направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя Л. В. Стратієнко

Суддя І. В. Ткач