УХВАЛА

29 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/2500/15

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Сухового В.Г.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Приватного підприємства "Контейнерний термінал Іллічівськ" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 (головуючий суддя Мишкіна М.А., Будішевська Л.О., Богатир К.В.) та додаткову постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 (головуючий суддя Мишкіна М.А., Будішевська Л.О., Богатир К.В.) у справі № 916/2500/15

за позовом Приватного підприємства "Контейнерний термінал Іллічівськ"

до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ"

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

02.05.2018 через Одеський апеляційний господарський суд Приватне підприємство "Контейнерний термінал Іллічівськ" подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 та додаткову постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 у справі №916/2500/15 з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, що підтверджується штампом поштового відділення на поштовому конверті.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Касаційна скарга Приватного підприємства "Контейнерний термінал Іллічівськ" зазначеним вимогам не відповідає. В касаційній скарзі хоча й вміщено посилання на окремі норми матеріального та процесуального права, проте не зазначено, порушення або неправильного застосування яких конкретно норм матеріального та/або процесуального права припустився, на думку скаржника, суд апеляційної інстанції у прийнятті оскаржуваної постанови, у чому саме полягало таке порушення або неправильне застосування і яким чином це вплинуло на прийняття зазначеного судового рішення. Саме лише посилання на те, що скаржник вважає оскаржувану постанову такою, що прийнята в результаті неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, не є належним виконанням зазначено вище положення Господарського процесуального кодексу України, чинного на момент звернення з касаційною скаргою у цій справі.

Відповідно до частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи скаржника в касаційній скарзі стосуються встановлення фактичних обставин справи та оцінки доказів у ній, між тим як відповідно до частини другої статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Щодо належного обґрунтування вимог скарги, то Суд зазначає, що процесуальний закон покладає на скаржника обов'язок вказати про порушення або неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Зазначення суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права полягає в тому, що скаржник повинен у касаційній скарзі вказати, які саме норми порушено чи застосовано неправильно, і в чому саме полягає це порушення або неправильне застосування.

Тобто, в касаційній скарзі має бути чітко викладено зміст порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права з обґрунтуванням порушених норм законодавчими актами та вказуватися конкретні їх пункти та статті.

Всупереч наведеному, вимоги вказаної норми процесуального закону скаржником дотримано не було.

Враховуючи викладене, касаційна скарга Приватного підприємства "Контейнерний термінал Іллічівськ" залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України для надання скаржнику можливості належно обґрунтувати неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (навести окремо статті, частини, пункти нормативно-правових актів) судом апеляційної інстанції під час прийняття постанови, що оскаржується.

Керуючись статтями 234, 290, 292, 301 Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Контейнерний термінал Іллічівськ" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 та додаткову постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 у справі № 916/2500/15 залишити без руху.

2. Надати скаржнику строк, тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків скарги.

3. Довести до відома скаржника, що поштову кореспонденцію слід надсилати за адресою Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О.Копиленка, 6.

4. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.Г. Суховий