РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018Справа №910/2742/18

Господарський суд міста Києва у складі Головуючого судді Блажівської О.Є, при секретарі судового засідання Хмельовському В.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи №910/2742/18

за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО УКРАЇНА»

(01054, м.Київ, вул.Воровського, 33, )

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

(03680, м.Київ, вул.К.Малевича, 31, )

про стягнення 15 133,50грн,-

Представники сторін:

від позивача: Юфест В.О., довіреність №10 від 01.01.2018;

від відповідача: Безугла В.М., довіреність №ГН-2/2018 від 02.01.2018.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», 7 березня 2018 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», про відшкодування шкоди в розмірі 15 133,50 грн в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовані твердженнями позивача про те, що 17 липня 2017 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №650551377.17, предметом якого є страхування транспортного засобу «Лексус» державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

21 жовтня 2017 року в місті Миколаєві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Лексус» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «Вольво» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом Nooteboom osds державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5, у зв'язку з чим, позивач - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО УКРАЇНА», просить стягнути з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 15 133,50грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2018 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

23.03.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО УКРАЇНА» надійшли докази усунення недоліків позовної заяви та клопотання про витребування доказів у Моторно (транспортного) страхового бюро України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2018 відкрито провадження у справі №910/2742/18 за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 25.04.2018.

10.04.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторно (транспортного) страхового бюро України надійшла відповідь на виконання ухвали суду про відкриття провадження у справі, а саме надана інформація щодо полісу № АК/4375667.

20.04.2018 Господарським судом міста Києва по справі №910/2742/18 було направлено запит до Моторно (транспортного) страхового бюро України про надання інформації щодо страховика та страхувальника, забезпеченого транспортного засобу, ліміту відповідальності, строку дії полісу та розміру франшизи за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/4375669.

23.04.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» надійшов відзив на позовну заяву.

25.04.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2018 провадження у справі №910/2742/18 відкладено на 23.05.2018.

27.04.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва Моторно (транспортним) страховим бюро України надано інформацію щодо полісу № АК/4375669.

22.05.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» надійшла відповідь на відзив Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на позовну заяву.

У судове засідання 23.05.2018 представник відповідача з'явився, надав усне клопотання про відновлення строку для подання відзиву, представник позивача не заперечував проти клопотання відповідача.

23.05.2018 представник відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_6

Розглянувши у судовому засіданні заяву позивача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Відповідно до ст.252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Як встановлено судом, Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2018 відкрито провадження у даній справі та ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 25.04.2018.

Таким чином, з урахуванням ч.2 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті розпочався з відкриття першого судового засідання у справі №910/2742/18, тобто з 25.04.2018.

Проте, як встановлено судом, клопотання Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог було подано через відділ діловодства Господарського суду міста Києва 23.05.2018, про що свідчить штамп канцелярії суду на першому аркуші клопотання, тобто з порушення строків для подання такої заяви.

У відповідності до приписів ч.1 ст.207 Господарського процесуального кодексу України головуючий з'ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов'язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Імперативною нормою ч.2 ст.207 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

При цьому, у своєму клопотанні позивач не мотивує неможливість надання вказаного клопотання до початку розгляду справи по суті, а також будь-яке зазначення про поважність пропуску зазначеного строку, подане позивачем клопотання не містить.

Статтею 118 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене, з урахуванням положень ст.118 та ч.2 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду клопотання Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2017 року між ОСОБА_3 та Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО УКРАЇНА» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №650551377.17, предметом якого є страхування транспортного засобу «Лексус» державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

21 жовтня 2017 року в місті Миколаєві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Лексус» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «Вольво» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом Nooteboom osds державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), з якого вбачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5, що керував автомобілем «Вольво» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом Nooteboom osds державний реєстраційний номер НОМЕР_3. Відповідно до п.13 (схема пригоди, коли сталося зіткнення) Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, дорожньо-транспортна пригода трапилась саме за участі водія ОСОБА_5, що керував автомобілем «Вольво» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом Nooteboom osds державний реєстраційний номер НОМЕР_3, цивільна відповідальність якого застрахована у відповідача. Окрім цього, в п.14 Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_6 зазначає, що вину визнає.

Відповідно до абз.3 п.2.11 Правил дорожнього руху України у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов'язків, передбачених підпунктами «д» - «є» пункту 2.10 цих Правил.

Підпункт «д» п.2.10 Правил дорожнього руху України визначає, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Згідно з ст.33.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол).

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

Згідно з ст.33.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Згідно рахунку-фактури №5-00000077 від 17.10.2017 вартість відновлювального ремонту, пошкодженого при ДТП автомобіля НОМЕР_4 складає 29 025,00 грн.

Відповідно до страхового акта №1568841 від 06.11.2017, згідно якого подію визнано страховою, вирішено виплатити страхове відшкодування в загальному розмірі 15 133,50 грн.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

На виконання вимог договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №650551377.17, 16.11.2017 страховик - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», сплатив вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля у розмірі 15 133,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням №11633 від 16.11.2017.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Транспортний засіб марки «Вольво» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та причіп Nooteboom osds державний реєстраційний номер НОМЕР_3, що є учасниками дорожньо-транспортної пригоди, застраховані у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів №АК/4375667 та № АК/4375669.

Відповідно до умов договору (полісу) №АК/4375667 та договору (полісу) №АК/4375669 страховик зобов'язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Вольво» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та причепу Nooteboom osds державний реєстраційний номер НОМЕР_3.

Зокрема, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну визначено в розмірі 100.000,00 грн., розмір франшизи встановлено - 1.000,00 грн.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право регресу до винної у ДТП особи, оскільки відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Вольво» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та причепу Nooteboom osds державний реєстраційний номер НОМЕР_3 застрахована у відповідача, то відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП вищевказаним водієм транспортного засобу «Вольво» з причепом власнику пошкодженого автотранспортного засобу покладається на відповідача, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 15 133,50 грн.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з'єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що причіп - це транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем.

Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями) також передбачено, що причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з'єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски.

Виходячи з вищезазначеного, що оскільки причіп Nooteboom osds державний реєстраційний номер НОМЕР_3 є транспортним засобом без власного джерела енергії і здійснював рух лише за допомогою тягача, а саме автомобіля «Вольво» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та причепу, тому і виплата страхового відшкодування повинна здійснюватися Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО», як страховиком, який уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо зазначеного автомобіля.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як встановлено судом, в матеріалах справи наявна заява №09075 від 29.11.2017 на виплату страхового відшкодування, в якій позивач просив відповідача перерахувати на його рахунок відшкодування в сумі 15 133,50 грн.

24.01.2018 позивачу надійшла відповідь від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», в якій останній зазначає, що вина ОСОБА_7 (водія забезпеченого транспортного засобу «Вольво», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом Nooteboom osds державний реєстраційний номер НОМЕР_3, за полісами № АК/4375667 та № АК/4375669, укладеними в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО») у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14.10.2017 року о 17:10, не встановлена, оскільки учасники дорожньо-транспортної пригоди не дійшли згоди щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди. У зв'язку з викладеним, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» зазначає, що факт настання страхового випадку та обов'язок сплати страхового відшкодування у останнього за полісом №АК/4375667 від 12.05.2017 року не виникає, тому Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» у зазначеній відповіді повідомляє про відмову у виплаті страхового відшкодування в порядку регресу на вищевказаній події.

Окрім цього, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву зазначає, що на момент складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), водії транспортних засобів не дійшли згоди щодо обставин скоєння ДТП. При цьому, на схемі пригоди повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду не вказано напрямок руху, місце зіткнення. З пояснень страхувальника було встановлено реальну картину події, а також факт того, що ОСОБА_6 не визнає провину у скоєнні ДТП, таким чином, як вважає відповідач, вина ОСОБА_6 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14.10.2017 року, не встановлена.

Проте суд не погоджується із зазначеним твердженням відповідача з огляду на наступне.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву від 19.04.2018 на підтвердження своїх заперечень на позовну заяву додано ксерокопію пояснення, яке не завірене у встановленому законом порядку, оригінал зазначеного клопотання в судове засідання 23.05.2018 не надано, а отже, останнє не може вважатись належним та допустимим доказом.

Окрім цього, як вбачається із Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, ОСОБА_5 в п.11 зазначено, що останнім вину визнано, що є підтвердженням досягнення згоди між учасниками дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до відомостей з офіційного сайту Моторно (транспортного) страхового бюро України європротокол - спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим.

Європротоколом можна скористатися при умовах, коли:

- відсутні травмовані (загиблі) люди,

- водії-учасники ДТП мають поліси автоцивільної відповідальності,

- наявна згода водіїв транспортних засобів - учасників ДТП щодо її обставин,

- у водіїв відсутні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Враховуючи викладене, оскільки учасники даної дорожньо-транспортної пригоди дійшли згоди щодо її обставин, вина ОСОБА_6 встановлена Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом), одночасно складання Європротоколу не передбачає будь-яких додаткових пояснень сторін.

Розглядаючи спір по суті, суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Підпунктом 37.1.3. пункту 37.1. статті 37 Закону встановлено, що невиконання передбачених Законом обов'язків з боку потерпілого дає страховику право для відмови у виплаті тільки у випадку, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно ст.12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Оскільки полісом №АК/4375669 встановлено розмір франшизи - 1000,00 грн., страхове відшкодування при зверненні з позовом до суду підлягає зменшенню пропорційно на вищезазначену суму, а отже позовні вимоги позивача про стягнення 15 133,50 грн підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 14 133,50 грн (15 133,50 - 1 000,00 грн (франшиза).

Враховуючи те, що відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу «Лексус» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди зазначеного автомобіля, та беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується виходячи із вартості виплаченого відшкодування за вирахуванням суми франшизи, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають задоволенню частково в розмірі 14 133,50 грн.

Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО УКРАЇНА» обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО УКРАЇНА» (01054, м.Київ, вул.Воровського, 33, ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03680, м.Київ, вул.К.Малевича, 31, ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03680, м.Київ, вул.К.Малевича, 31, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО УКРАЇНА» (01054, м.Київ, вул.Воровського, 33, ) 14 133 (чотирнадцять тисяч сто тридцять три) грн. 50 коп страхового відшкодування.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03680, м.Київ, вул.К.Малевича, 31, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО УКРАЇНА» (01054, м.Київ, вул.Воровського, 33, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 645 (одна тисяча шістсот сорок п'ять) грн 56 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано: 29.05.2018

Суддя О.Є. Блажівська

Учасники процесу мають можливість отримувати процесуальні документи в електронному вигляді паралельно з документами у паперовому вигляді.

Для отримання процесуальних документів в електронному вигляді потрібно:

1. Зареєструватися в системі обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу (завести поштову скриньку електронного суду), розміщеній на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою: mail.gov.ua.

2. Подати до суду заявку про отримання процесуальних документів в електронному вигляді, яку необхідно роздрукувати на офіційному веб-порталі судової влади України у вищевказаному розділі. Процесуальні документи у відповідній справі, що видані після дати подання вказаної Заявки до суду, будуть надходити в електронному вигляді на зареєстровану електронну адресу учасника судового процесу в домені mail.gov.ua, зазначену в Заявці.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://ki.arbitr.gov.ua/sud5011/gromadyanam/csz/