ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

17.05.2018 р. м. Ужгород Справа № 907/890/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатгаз Збут, м. Ужгород

до відповідача ОСОБА_1 соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області, м. Виноградів

про стягнення заборгованості у розмірі 1 489 964 грн. 97 коп.,

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

Секретар судового засідання Тягнибок К.О.

представники:

Позивача ОСОБА_2, адвокат,

довіреність № 007.2Др-13-0418 від 04.04.2018 року

Відповідача ОСОБА_3, довіреність № 01-23 від 16.01.2018 року

СУТЬ СПОРУ: Товариством з обмеженою відповідальністю Закарпатгаз Збут, м. Ужгород заявлено позов до відповідача ОСОБА_1 соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області, м. Виноградів про стягнення заборгованості у розмірі 1 489 964 грн. 97 коп.

17.05.2018 року за клопотанням сторін суд закінчивши підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті у той самий день.

Представник позивача просить суд задоволити позов в повному обсязі. Зазначає про те, що відповідачем в порушення умов Договору на фінансування пільг та субсидій населення № 3/55DZKz280-17 від 20.01.2017 року без достатніх правових підстав не підписано акти звіряння розрахунків за наданий пільговим категоріям громадян Виноградівського району природний газ у жовтні 2017 році згідно з формою 2-пільга та не здійснив відшкодування вартості наданих позивачем послуг пільговим категоріям населення в сумі 1 489 964 грн. 97 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що позивачем як постачальником природного газу постачається природний газ громадянам Виноградівського району, які включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб та яким згідно із Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справи і деяких інших осіб та їх соціальний захист, Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Про охорону дитинства, встановлено пільги з оплати їх вартості. Чинним законодавством на відповідача, як розпорядника бюджетних коштів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, покладено обовязок здійснювати розрахунки з постачальниками послуг пільговим категоріям громадян.

Вказує на те, що, на виконання вимог укладеного з відповідачем договору, позивачем належним чином надано послуги з газопостачання пільговим категоріям громадян у жовтні 2017 року, та складено відповідні рахунки та акт звіряння.

Разом з тим, в порушення вимог чинного законодавства кошти на відшкодування вартості поставленого позивачем природного газу пільговим категоріям громадян Виноградівського району у жовтні 2017 року, на рахунок позивача від відповідача не надійшли, у звязку з чим виник заявлений до стягнення борг в сумі 1 489 964 грн. 97 коп.

Відповідач відзивом на позовну заяву № 01-23 від 18.12.2017 року просить відмовити у задоволенні позову. Вказує на те, що листом Міністерства соціальної політики України від 10.10.2017 року № 19799/0/2-17/20 визначено тривалість опалювального періоду для надання пільг на оплату індивідуального опалення, з чим позивач був належним чином ознайомлений, про що свідчить лист ОСОБА_1 від 13.10.2017 року № 09-06/4545, яким останній інформував позивача, що відповідно до законодавства України пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються окремим категоріям громадян у межах соціальних нормативів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 409 Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування, у тому числі споживання природнього газу та електроенергії для опалення у розмірі відповідно 5,0 куб.м., та 51 кВт.год. на 1 кв.м. опалювальної площі на місяць в опалювальний період.

Як зазначено у листі, відповідно до Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848, розмір субсидії на опалювальний сезон для домогосподарств, які використовують природний газ або електричну енергію для індивідуального опалення, розраховується з 16 жовтня по 15 квітня включно.

З врахуванням наведеного порядку нарахування субсидій, управління соціального захисту населення як головні розпорядники бюджетних коштів, спрямованих на надання соціальних пільг, відшкодовують підприємствам витрати за надані пільги на оплату газопостачання електропостачання) на опалення, у неповні місяці опалювального періоду з рахуванням тривалості опалювального періоду з 16 жовтня по 15 квітня включно.

Відповідач стверджує про те, що порушення умов договору - не відшкодування позивачу наданих послуг пільговим категоріям громадянам населення, сталося не з вини відповідача, оскільки позивач відмовився зробити розрахунки з врахуванням вищезначеного періоду опалювального періоду.

Позивач надав суду відповідь на відзив, яким зазначив, що до відносин, які виникають між споживачем та постачальником щодо споживання природного газу застосовується законодавство, яке регулює відповідні відносини на ринку природного газу, з огляду на що, Товариством (позивачем), як субєктом відповідальним за розрахунок пільг правомірно при розрахунку пільг застосовано саме те визначення опалювального періоду, яке закріплене в Кодексі ГРС як в спеціальному нормативно-правовому акті.

Наголошує на тому, що відсутність нормативного регулювання нарахування пільг не дає право відповідачу на власний розсуд трактувати нормативно-правові акти та здійснювати відшкодування пільг за аналогією з субсидіями, обмежуючи та звужуючи при цьому обсяг існуючих прав пільгових категорій споживачів на території Виноградівського району.

Крім того, зазначає, що посилання відповідача на лист Мінсоцполітики від 10.10.2017 року № 19799/0/2-17/20, як на підставу відмови у відшкодуванні пільг по газопостачанню, не може братись судом до уваги, оскільки такий лист не є нормативно-правовим актом, а носить виключно рекомендаційний характер та не може бути належним доказом правомірності дій відповідача.

Посилається на те, що підпунктом 6 п. 1 ст. 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги, позивач як виконавець має право отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг і повертати їх у разі ненадання таких послуг чи пільг. Відповідно до п. 5 Розділу І ОСОБА_4 постачання природного газу, терміни та визначення вживаються в цих ОСОБА_4 у значеннях, наведених у Законі України "Про ринок природного газу", Кодексі газорозподільних систем (надалі Кодекс ГРС), затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494. Відповідно до визначення наведеного у п. 4 глави 1 Розділу 1 Кодексу ГРС, опалювальний період - період з 01 жовтня по 30 квітня включно.

За твердження позивача, покликання на відповідача, як розпорядника коштів місцевих бюджетів, здійснення розрахунків з постачальниками послуг, надає позивачу право на компенсацію видатків за рахунок коштів державного бюджету, зокрема, і в судовому порядку.

Позивач наполягає, що відсутність чіткого нормативного регулювання та наявність відносин підпорядкування між органами державної влади не є підставою для невиконання взятих на себе договірних зобовязань, та не надає відповідачу право діяти у спосіб що не передбачено чинним законодавством.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи,

заслухавши пояснення представників сторін,

суд встановив:

20.01.2017 року між сторонами спору укладено Договір на фінансування пільг та субсидій населення № 3/55DZKz280-17, предметом якого є врегулювання відносин сторін щодо фінансування пільг та субсидій, повязаних зі споживанням побутовими споживачами (населенням) природного газу.

Згідно п. 1.2. договору, постачальник (позивач) взяв на себе зобовязання здійснювати постачання природного газу побутовим споживачам (населенню), а платник (відповідач) взяв на себе зобовязання здійснити фінансування пільг та субсидій, повязаних із споживанням природного газу побутовими споживачами (населенням), що мають право на пільги і субсидії. Розрахунки між сторонами проводяться згідно актів звіряння розрахунків (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 2.1.3. Договору, сторони визначили, що постачальник зобовязується щомісячно до 25 числа надавати платнику розрахунки щодо вартості послуг наданих пільговикам у минулому місяці згідно з формою « 2-пільга» разом з актами звіряння розрахунків по пільгам. Два оригінальні примірники вказаних актів звіряння розрахунків, платник зобовязується до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем споживання побутовими споживачами (населенням) природного газу повертати постачальнику (п. 2.2.5. Договору).

Згідно пункту 2.2.2. Договору, платник зобовязується здійснювати перерахування коштів, передбачених на фінансування пільг та субсидій, згідно Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік, які відповідають витратам постачальника, повязаним з реалізацією газу побутовим споживачам (населенню), які мають відповідні пільги та субсидії.

У відповідності до п. 8.1. Договору, вказаний договір набирає чинності з 01.01.2017 року та діє в частині реалізації газу до 31.12.2017 року, а в частині проведення розрахунків за газ щодо фінансування пільг та субсидій для населення - до їх повного виконання.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг звязку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Товариство з обмеженою відповідальністю Закарпатгаз Збут з 01.07.2015 року здійснює ліцензовану господарську діяльність з постачання природного газу на території Закарпатської області відповідно до Закону України Про ринок природного газу та постанови НКРЕКП від 28.05.2015 року № 1643.

Закон України Про житлово-комунальні послуги регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Зокрема, комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством (абзац 11 частини першої статті 1 Закону).

Відповідно до підпункту 6 п. 1 ст. 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги, виконавець має право отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг і повертати їх у разі ненадання таких послуг чи пільг.

Пільгові умови надання житлово комунальних послуг, визначені Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справи і деяких інших осіб та їх соціальний захист, Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Про охорону дитинства.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (зі змінами) чинної на час виникнення спірних відносин між учасниками взаєморозрахунків, розрахунки по витратах позивача за надані на пільговій основі послуги постачання природного газу здійснювались на підставі актів звіряння і спільних протокольних рішень.

Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг на оплату природного газу за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено відповідним Порядком, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256.

Як вбачається із матеріалів справи, правовідносини щодо надання послуг постачання природного газу окремим категоріям споживачів на пільговій основі, між сторонами спору виникли та існують на підставі договору та в силу вимог закону.

Отже, спірні правовідносини підпадають під правове регулювання як Бюджетного кодексу України, який визначає безпосередню процедуру сплати грошових коштів, так і регулюються нормами цивільного законодавства: Цивільного кодексу України та відповідними законами України, які визначають правову підставу, в даному випадку для надавача послуг, надавати послугу на пільговій умові певним категоріям осіб, та нормами, що регулюють відносини між споживачем та постачальником послуг Кодекс газорозподільних мереж, правилами надання послуг газопостачання.

Пунктом 2 частини третьої статті 16 Закону України Про житлово комунальні послуги встановлено, що комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами.

Відповідно до п. 3 ОСОБА_4 надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини третьої статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". ОСОБА_4 регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (п. 1 ОСОБА_4).

В даному випадку позивач здійснює ліцензовану господарську діяльність з постачання природного газу. ОСОБА_4 постачання природного газу, затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496, які регулюють відносини щодо постачання природного газу, не містять такої бланкетної норми, яка закріплена в ОСОБА_4 № 630. Так як до відносин, які виникають між споживачем та постачальником щодо споживання природного газу застосовується законодавство, яке регулює відповідні відносини на ринку природного газу, то позивачем, як субєктом, відповідальним за розрахунок пільг, застосовується саме те визначення опалювального періоду, яке закріплене у відповідному законодавстві, а саме, Кодексі газорозподільчих систем, затвердженому постановою від 30.09.2015 року № 2494 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Кодекс ГРС), як в спеціальному нормативно-правовому акті.

Згідно з п. 3 Глави 1 Розділу 1 Кодексу ГРС, дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), обєкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

У розумінні п. 4 глави 1 Розділу 1 Кодексу ГРС, опалювальний період охоплює період з 01 жовтня по 30 квітня включно.

Оскільки, Кабінетом Міністрів України (на момент виникнення спірних правовідносин) не визначено порядку визначення опалювального періоду для проведення нарахування пільг, нормативним документом, який встановлює дату початку та закінчення опалювального періоду для пільгових категорій споживачів, які використовують природній газ для індивідуального опалення, є Кодекс газорозподільних систем.

Отже, в розрахунках вартості послуг з врахуванням пільг до спірних правовідносин застосовується поняття та строк опалювального періоду встановлені саме Кодексом газорозподільних систем як спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини на ринку природного газу, а саме, з 01 жовтня по 30 квітня включно.

Позивач, на виконання умов укладеного з відповідачем договору та вимог вищенаведених законів, якими передбачено пільги, протягом жовтня 2017 року надав послуги з газопостачання пільговій категорії громадян Виноградівського району, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширюються положення вищевказаних нормативно-правових актів, на загальну суму 1 489 964 грн. 97 коп.

На підтвердження наданих позивачем послуг з газопостачання пільговим категоріям громадян на підставі наданих пільгових документів та у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 256, Постанови Кабінету Міністрів України № 117, ТОВ Закарпатгаз Збут як надавачем послуг, на підставі наданих пільговиками документів та у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 409 Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування здійснено розрахунок вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян Виноградівського району у жовтні 2017 року (згідно з затвердженою звітністю пільга-2) та надано ОСОБА_1 соціального захисту населення Виноградівської РДА супровідним листом №ZKz09-ЛВ-7855-1217 від 05.12.2017 року акт звіряння розрахунків за пільги, надані на спожитий природний газ (згідно форми 3-пільга).

Однак, відповідач, всупереч взятих на себе договірних зобовязань, на вказане належним чином не відреагував, витрати, понесені позивачем внаслідок надання послуг на пільгових умовах за спірний період не відшкодував.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

В силу ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно правового акту, що регулює господарську діяльність.

Зі змісту підпункту "б" пункту 4 частини 1 ст. 89 та ч. 5 ст. 102 Бюджетного кодексу України вбачається, що до видатків місцевих бюджетів належать, в тому числі видатки на відшкодування вартості послуг звязку наданих пільговим категоріям громадян, що проводяться за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до пунктів 10-11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року № 117, підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25-го числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою 2-пільга. Уповноважений орган, у свою чергу, щомісяця має звірити інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадити розрахунки, до уточнення цієї інформації.

Отже, чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги пільговим категоріям громадян, при цьому, зобовязання сторін по даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Положення ст. 612 Цивільного кодексу України встановлюють, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною другою статті 218 Господарського кодексу України та статтею 617 Цивільного кодексу України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

При цьому, Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007).

Зокрема, у рішенні від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2.).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

В порядку ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідні правові позиції узгоджуються із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини. Так, і рішеннях ЄСПЛ справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 року, у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 року зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. У справі Кечко проти України (заява № 63134/00), Європейський Суд зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Аналогічна позиція міститься і Постановах ОСОБА_5 Верховного суду від 10.04.2018 року у справі № 927/291/17 (провадження № 12-46гс18), від 17.04.2018 року у справі № 911/4249/16 (провадження № 12-70гс18).

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України встановлено, що зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1 4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

З вищенаведених обґрунтувань вбачається, що ОСОБА_1 соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації відповідає за зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону, щодо відшкодування витрат з надання послуг з постачання природного газу категорії громадян, які проживають на території Виноградівського району. Така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Стосовно доводів відповідача щодо нарахування пільг за аналогією субсидій, суд зазначає наступне.

Приписами ст. 5 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії Державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї від 04.06.2015 року № 389 п. 2 визначено, що положення вказаного порядку поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, у відповідності до переліку законодавчих актів.

Пунктом 4 Положення Про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива № 848 від 21.10.1995 року визначено, що житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, внеску/платежу обєднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обовязкового відсотка платежу, визначеного в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі призначення субсидії пільги з оплати житлово-комунальних послуг та придбання твердого палива і скрапленого газу особам, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні (будинку), у період її отримання не нараховуються. Інформація про зазначених осіб подається підприємствам - виробникам/виконавцям житлово-комунальних послуг та вноситься до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

Виходячи з вищенаведених положень та різного нормативно-правового регулювання, суд констатує, що пільги та субсидії є різними поняттями, порядок їх призначення є також відмінним, хоча і мають один соціальний напрямок на захист населення.

Отже, Постанова Кабінету Міністрів України № 848 регулює відносини виключно щодо призначення, розрахунку та фінансування субсидій, а не пільг, відтак вказаний нормативно-правовий акт не підлягає застосуванню до спірних правовідносин сторін.

Крім того, покликання відповідача на лист Мінсоцполітики від 10.10.2017 року №19799/0/2-17/20 Про тривалість опалювального періоду для надання пільг на оплату індивідуального опалення, судом до уваги не приймається, оскільки такий не є нормативно-правовим актом, який має обовязковий характер, з огляду на що інформація викладена в ньому, має інформаційний (рекомендаційний) зміст та не спростовує позицію позивача у спірних правовідносинах.

Разом з тим, листом № 06-7/256 від 17.11.2017 року Міністерство соціальної політики України вказало, що на даний час опрацьовується питання встановлення єдиного терміну початку та завершення опалювального періоду для домогосподарств з індивідуальним опаленням при наданні пільг та субсидій.

За таких обставин, судом встановлено, що єдиним нормативним документом, який встановлює дату початку та закінчення опалювального періоду для пільгових категорій споживачів, які використовують природній газ для індивідуального опалення є Кодекс газорозподільних систем, яким визначено, що опалювальний період охоплює період з 01 жовтня по 30 квітня включно.

З врахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку про задоволення позову повністю.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач належних та допустимих доказів на підтвердження виконання належним чином та в повному обсязі зобовязань по відшкодуванню витрат, понесених позивачем у жовтні 2017 року внаслідок надання послуг на постачання природного газу на пільгових умовах, суду не надав.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у розмірі 22 349 грн. 47 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області, м. Виноградів, вул. Миру, 54 (код 03192903) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатгаз Збут, м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2 () суму 1 489 964 (Один мільйон чотириста вісімдесят девять тисяч девятсот шістдесят чотири гривні) грн. 97 коп. заборгованості, а також суму 22 349 (Двадцять дві тисячі триста сорок девять гривень) грн. 47 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

4. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено 29.05.2018 року

Суддя Пригара Л.І.