РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.05.2018Справа № 910/3147/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово»

про стягнення 3278,24 грн.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» про стягнення 3278,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 20.09.2017 в місті Києві, на вул. Сверстюка, 15 внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з.НОМЕР_4, ОСОБА_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2

Позивач, відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник), договору добровільного страхування транспортного засобу №УБ1122392 від 20.10.2016, виплатив власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_2, страхове відшкодування в розмірі 4278,24 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП - ОСОБА_1, було застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Здорово», позивач, на підставі положень ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 4278,24 грн. (вих.№09-06-08/10170 від 19.12.2017), проте відповідач залишив вказану претензію без відповіді та задоволення.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 3278,24 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.03.2018 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 28.03.2018, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 09.04.2018 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 20.04.2018. Позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 16.04.2018.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 12.03.2018 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 86-Н.

Станом на дату розгляду справи на адресу господарського суду міста Києва повернулось повідомлення про вручення поштового відправлення №910 з відміткою про вручення конверту представнику відповідача за довіреністю 30.03.2018.

В силу положення пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Частиною 7 вказаної статті Кодексу визначено, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.10.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (страховик), ОСОБА_2 (страхувальник) та ОСОБА_3 (власник, вигодонабувач) укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу №УБ1122392, за умовами якого застраховано, автомобіль НОМЕР_1, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

З матеріалів справи вбачається, що 20.09.2017 на вул. Сверстюка 15 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з.НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого пошкоджено зазначені автомобілі. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п.п.2.3 «б», 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Зазначені обставини, зокрема, підтверджуються наявною в матеріалах справи постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 10.11.2017 у справі №755/14815/17.

Вказаною постановою Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_1, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Позивач, на виконання умов Договору добровільного страхування транспортного засобу №УБ1122392 від 20.10.2016, на підставі страхового акту №СТО-17-9682/1 від 01.11.2017, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок вигодонабувача за договором ОСОБА_3 в розмірі 4278,24 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Реєстру безготівкових термінових переказів №183 від 06.11.2017.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі ремонтної калькуляції №9682 від 06.10.2017, складеної на основі комп'ютерної програми Audatex, вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 6025,51 грн.

Дані, ремонтної калькуляції №9682 від 06.10.2017, складеної на основі комп'ютерної програми «Audatex», відповідають встановленим в п.4.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року.

Визначення розміру збитків на підставі ремонтної калькуляції, складеній на основі комп'ютерної програми «Audatex», не суперечить умовам чинного законодавства про оціночну діяльність, оскільки калькуляція складалась на основі комп'ютерної програми Audatex, яка рекомендована п.59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Крім того, на позивачем було проведено автотоварознавче дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1, пошкодженого внаслідок розглядуваної ДТП, за результатами проведення якого було складено висновок від 06.10.2017, відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 4372,78 грн.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з.НОМЕР_4, застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1145202 у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Здорово», чинного на момент скоєння ДТП (20.09.2017). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 100000 грн., розмір франшизи - 1000 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля НОМЕР_1, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором добровільного страхування транспортного засобу №УБ1122392 від 20.10.2016, перейшло право вимоги, яке ОСОБА_3, мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із заявою вих.№09-06-08/10170 від 19.12.2017 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 4278,24 грн. Проте відповідачем вказана претензія залишена без відповіді та задоволення.

Пунктом 32.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Таким чином, з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог п.п.36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягає стягненню виплачена сума страхового відшкодування, з урахуванням франшизи відповідача, в розмірі 3278,24 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 86-Н; ідентифікаційний код 33637321) на користь Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) страхове відшкодування в сумі 3278 (три тисячi двісті сімдесят вісім) грн. 24 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 23.05.2018

Суддя Я.В. Маринченко