РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.05.2018Справа № 910/2611/18

Господарський суд міста Києва у складі: судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Коваленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи № 910/2611/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлогістика»

про стягнення 100000,00 грн.

Представники учасників справи:

від позивача- не з'явилися;

від відповідача - Капалкіна О.С. довіреність б/н від 14.06.2017.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлогістика» (далі - відповідач) про стягнення 100000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по сплаті орендної плати за договором користування холодильною камерою та надання вантажних послуг №25/12/14-1 від 25.12.2014, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрлогістика". При цьому, позивач зазначає про укладення між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" договору про відступлення права вимоги б/н від 26.07.2016, за яким до позивача від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" перейшло право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрлогістика" по оплаті орендної плати на суму 1465303,45 грн. за договором користування холодильною камерою та надання вантажних послуг №25/12/14-1 від 25.12.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/2611/18, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 24.04.2018.

17.04.2018 відповідач, через відділ діловодства суду, подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив в повному обсязі з підстав того, що ним повністю виконано зобов'язання перед кредитором шляхом сплати грошових коштів у загальній сумі 1465303,45 грн. на визначені позивачем реквізити.

В судовому засіданні 24.04.2018, у відповідності до ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 07.05.2018.

07.05.2018 через відділ діловодства суду надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у справі №910/2611/18 Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика».

В судовому засіданні 07.05.2018, у відповідності до ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 18.05.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2018 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача відмовлено.

18.05.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика», через відділ діловодства суду, подало клопотання про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

Втім, суд не вбачає підстав для задоволення поданого клопотання, оскільки воно подано не учасником даної справи, враховуючи, що ухвалою суду у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача відмовлено.

Позивач в судове засідання 18.05.2018 не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи по суті був повідомлений належним чином, про що свідчить протокол судового засідання від 07.05.2018.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відтак, враховуючи, що позивач був належним чином повідомлений про судове засідання для розгляду справи по суті і не повідомив суду про причини неявки, суд на місці постановив розгляд справи по суті проводити за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання 18.05.2018 з'явився, надав свої пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 18.05.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

26.07.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» (далі - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» (далі - позивач, новий кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги б/н (далі - Договір), відповідно до умов якого первісний кредитор відступає новому кредиторові, а новий кредитор набуває право вимоги до боржника.

Відповідно до п. п. 1.2, 1.3 Договору під терміном «боржник» сторони визначили Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрлогістика» (далі - відповідач). Під «Правом вимоги до боржника» у п. 1.1 цього Договору і надалі за його текстом визначили права грошових вимог первісного кредитора до боржника з оплати орендної плати на суму сукупно 1465303,45 грн. (далі - зобов'язання) відповідно до Договору користування холодильною камерою та надання вантажних послуг № 25/12/14-1 від 25.12.2014 та всіх додаткових угод до нього, укладених між первісним кредитором та боржником.

Пунктами 2.1, 2.3 Договору визначено, що з моменту укладення цього Договору новий кредитор вважається таким, що набув права вимоги до боржника у повному обсязі на умовах, чинних станом на момент укладення цього Договору. Сторони даним засвідчили факт передання первісним кредитором на користь нового кредитора всіх належних доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

У зв'язку з цим, листом б/н від 26.07.2016 позивач, як новий кредитор, повідомив відповідача (боржника), що внаслідок укладення вищевказаного Договору, позивач став новим кредитором за договором користування холодильною камерою та надання вантажних послуг №25/12/14-1 від 25.12.2014 по відношенню до відповідача та зазначив реквізити для сплати заборгованості.

Втім, як зазначає позивач, станом на дату звернення до суду із даним позовом (06.03.2018) відповідачем зобов'язання по сплаті на користь нового кредитора коштів за договором користування холодильною камерою та надання вантажних послуг № 25/12/14-1 від 25.12.2014 в повному обсязі не виконані, у зв'язку з чим виник борг в сумі 100000,00 грн.

В свою чергу, відповідач у своєму письмовому відзиві проти задоволення позову заперечив, зазначаючи про те, що ним було повністю виконано зобов'язання перед новим кредитором шляхом сплати грошових коштів у загальній сумі 1465303,45 грн. на визначені позивачем реквізити.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

При цьому, приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Як вбачається з матеріалів справи і не спростовано сторонами, позивачеві, на підставі договору про відступлення права вимоги від 26.07.2016, передано право вимоги до відповідача у даній справі на суму сукупно 1465303,45 грн. по сплаті орендної плати за договором користування холодильною камерою та надання вантажних послуг № 25/12/14-1 від 25.12.2014 та всіх додаткових угод до нього, укладених між первісним кредитором та боржником.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

При цьому, за приписами ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідачем долучено до матеріалів справи належним чином засвідчені копії платіжних доручень на загальну суму 1465303,45 грн. про перерахування позивачу на визначений ним в листі б/н від 26.07.2016 поточний рахунок зазначених коштів, а саме: №3679 від 03.08.2016 на суму 800000,00 грн., № 3680 від 03.08.2016 на суму 200000,00 грн., № 3704 від 04.08.2016 на суму 300000,00 грн., № 3711 від 04.08.2016 на суму 100000,00 грн. та № 3979 від 15.08.2016 на суму 65303,45 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 532 ЦК України виконання за грошовим зобов'язанням провадиться за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов'язання.

При виконанні грошового зобов'язання у безготівковій формі місцем виконання слід вважати банк, який відкрив кредитору розрахунковий рахунок, на який за умовами зобов'язання повинен бути здійснений переказ грошових коштів.

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки (п. 30.2 ст. 30 Закону).

Відтак, враховуючи положення наведених вище норм закону, перерахування відповідачем 1465303,45 грн., як оплату за договором користування холодильною камерою та надання вантажних послуг № 25/12/14-1 від 25.12.2014, на поточний рахунок позивача, який був вказаний у договорі про відступлення права вимоги від 26.07.2016 та листі б/н від 26.07.2016, вважається належним виконанням встановленого договором зобов'язання.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про обов'язок відповідача перерахувати на користь позивача заявлену до стягнення суму коштів суду не надано.

Отже, зобов'язання відповідача щодо перерахування позивачу 1465303,45 грн., як новому кредитору за договором користування холодильною камерою та надання вантажних послуг № 25/12/14-1 від 25.12.2014, заборгованості з орендної плати припинено в 2016 році виконанням, проведеним належним чином у розумінні ст. 599 ЦК України, тобто до подання даного позову.

В той час, як частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Тобто, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, господарський суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати наявність чи відсутність факту порушення або оспорення відповідного права чи охоронюваного законом інтересу.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що відповідачем заборгованість з орендної плати в сумі 1465303,45 грн. за договором користування холодильною камерою та надання вантажних послуг № 25/12/14-1 від 25.12.2014 відповідачу, як новому кредитору, сплачена у повному обсязі до звернення позивача з позовом до суду, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, оскільки позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором та прав позивача на момент подання даного позову, суд, за результатом оцінки поданих доказів, досліджених в судовому засіданні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача в порядку ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "НАГВАЛЬ-ФІШ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрлогістика" про стягнення 100 000,00 грн. відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п.17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 23.05.2018.

Суддя Т.В. Васильченко