ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
17.05.18 Справа№ 914/2587/17
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверс», м. Дрогобич Львівської обл.,
до відповідача 1: Прокуратури Львівської області, м. Львів,
до відповідача 2: Самбірської місцевої прокуратури, м. Самбір Львівської обл.,
до відповідача 3: Головного управління Національної поліції у Львівській області,
про: звільнення майна з-під арешту шляхом зняття заборони на нерухоме майно.
Головуючий Суддя Козак І.Б.
Суддя Березяк Н.Є.
Суддя Запотічняк О.Д.
при секретарі Гелеш Г.М.
За участю представників:
від позивача: Сисин С.В.- представник (за ордером серія ЛВ №085358 від 15.01.2018р.);
від відповідача 1: Леонтьєва Н.Т. - представник (за довіреністю №02/2-29/18 від 10.01.2018р.);
від відповідача 2: не з'явився,
від відповідача 3: не з'явився.
На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніверс» подано позов до Прокуратури Львівської області, до Самбірської місцевої прокуратури, до Головного управління Національної поліції у Львівській області про звільнення майна з-під арешту шляхом зняття заборони на нерухоме майно.
Під час розгляду справи судом було встановлено, що позивач набув право власності на нерухоме майно з прилюдних торгів, що підтверджується свідоцтвом №1778 від 22.06.2000 р. про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданого приватним нотаріусом Ілик Г.М.. Попередньо, дане майно належало ТзОВ «Каштан». Відтак, у власності товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверс» знаходиться майновий комплекс, що розташований за адресою м. Дрогобич, вул. Раневицька, 19а, та земельна ділянка площею 0,6000 га, право власності на яку набуто згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №208191 від 18.04.2005 р.
Згідно інформаційної довідки №92275321 від 19.07.2017 р., наданої позивачем, Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою у 2009 р. була зареєстрована заборона на вищезазначене нерухоме майно ТзОВ «Юніверс» на підставі постанови Самбірської міжрайонної прокуратури від 03.12.2008 р. у кримінальній справі №151-0127. Проте жодних документів, що підтверджували б накладення арешту на майно, позивачем отримано не було.
Старшим слідчим Самбірської міжрайонної прокуратури Львівської області було винесено постанову від 03.12.2008 р. про забезпечення відшкодування завданих збитків, зокрема, зупинено відчуження об'єктів нерухомості з прилеглою територією за адресою М. Дрогобич, вул. Раневицька, 19а, до вирішення кримінальної справи.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 08.11.2017 р. у справі №461/6798/17 відмовлено у задоволенні клопотання ТзОВ «Юніверс» про скасування арешту вказаного майна.
У відповідь на адвокатський запит від 02.01.2018 р. Дрогобицьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області підтверджено, що станом на 04.01.2018 р. будь-яких виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих документів, стороною боржника у якому є ТзОВ «Юніверс», на виконанні у відділ не перебуває.
Вислухавши представників сторін та проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів зробила висновок про необхідність постановлення окремої ухвали, враховуючи таке.
Відповідно до статті 1291 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. До основних засад судочинства належить обов'язковість судового рішення.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (п. 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004, п. 37 рішення у справі "Деркач та Палек проти України" від 21.12.2004).
Відповідно до частин 1, 3, 6 статті 246 Господарського процесуального кодексу України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких входить притягнення вказаних осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність у діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення. Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню.
Керуючись ст.ст. 234, 246 ГПК України, колегія суддів
3. Про результати розгляду окремої ухвали повідомити Господарський суд Львівської області в строк до 01.08.2018 р.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та підлягає оскарженню окремо від рішення суду в порядку передбаченому ч. 1, 2 статті 255 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 29.05.2018.

Головуючий суддя Козак І.Б.

Суддя Березяк Н.Є.

Суддя Запотічняк О.Д.