РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.05.2018Справа № 910/2198/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС"

про стягнення 1 342 527,50 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Тараненко Г.Ю. - представник (довіреність № 354 від 03.01.2018),

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" (далі - ТОВ "Український лізинговий фонд", позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС" (далі - ТОВ "Логістик МТС", відповідач) про стягнення 1 342 527,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його грошових зобов'язань за договором фінансового лізингу № 3398/11/14-В від 10.11.2014.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з відповідача борг у розмірі 1 342 527,50 грн. за період з липня 2015 року по липень 2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.02.2018 відкрито провадження у справі № 910/2198/18 та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.03.2018.

16.03.2018 відділом автоматизованого діловодства суду були зареєстровані подані позивачем пояснення щодо порядку нарахування лізингових платежів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.03.2018 відкладено підготовче засідання на 19.04.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.04.2018 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання на 14.05.2018 для розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 14.05.2018 представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в жодне судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 14.05.2018 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

10.11.2014 між ТОВ "Український лізинговий фонд" (лізингодавець) та ТОВ "Логістик МТС" (лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу № 3398/11/14-В (далі - договір), згідно з умовами якого лізингодавець зобов'язався набути у власність майно у відповідності до встановленої лізингоодержувачем специфікації та передати вказане майно у платне володіння та користування на умовах фінансового лізингу лізингоодержувачу для його господарських цілей на визначений строк за умови сплати останнім лізингових платежів.

Відповідно до специфікації предметом лізингу є автомобіль-самоскид МАЗ 6501А8-325 виробництва ВАТ «Мінський автомобільний завод» (Республіка Білорусь) 2013 року випуску у кількості 1 шт.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що загальна вартість предмета лізингу на момент укладення договору складає без ПДВ 651 179,70 грн., окрім того ПДВ 20% - 130 235,94 грн., а всього з ПДВ 781415,64 грн.

Згідно з п. 4.3 договору приймання лізингоодержувачем предмета лізингу у лізинг оформлюється шляхом підписання акта приймання-передачі предмета лізингу. При цьому, лізингоодержувачу передаються приналежності, реєстраційна і технічна документація, а також оформлюється весь необхідний для цілей бухгалтерського та податкового звіту комплект документів (видаткова накладна, податкова накладна та інше).

Строк користування предметом лізингу лізингоодержувачем складає 84 місяці з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі предмету лізингу у відповідності до п. 4.3 даного договору за умові належного користування предметом лізингу та належної сплати лізингових платежів за даним договором (п. 2.1 договору).

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування предмет лізингу, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі від 14.11.2014.

Положеннями п. 3.8 договору на лізингоодержувача покладений обов'язок сплачувати лізингові платежі незалежно від виставлення та отримання рахунків лізингодавця, а також незалежно від фактичного користування предметом лізингу.

Згідно з п. 3.1 договору лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі у відповідності до Графіку внесення лізингових платежів, викладеному в додатку № 1 до договору, та норм ст. 3 даного договору.

Лізингові платежі включають: винагороду (комісію) лізингодавця та платежі на сплату (компенсацію) вартості предмета лізингу (п. 3.2 договору).

Відповідно до Графіку сплати лізингових платежів (в редакції додаткової угоди № 4 від 11.01.2017) лізингоодержувач повинен був сплатити останній лізинговий платіж 14.07.2017.

05.02.2018 сторонами була укладена угода про розірвання договору фінансового лізингу № 3398/11/14-В від 10.11.2014 (далі - угода про розірвання договору), згідно з умовами якої вказаний договір розірваний сторонами за взаємною згодою.

У п. 6 угоди про розірвання договору вказано, що лізингоодержувач визнає, що на момент підписання даної угоди у нього наявна прострочена заборгованість за договором по сплаті лізингових та інших платежів перед ТОВ "Український лізинговий фонд" в сумі 1 344 227,50 грн., та зобов'язується її погасити в строк не пізніше 10 днів з дати підписання цієї угоди, шляхом її перерахування на рахунок ТОВ "Український лізинговий фонд".

В порушення досягнутої сторонами домовленості відповідач свого грошового обов'язку перед позивачем не виконав. Наявність у відповідача заборгованості перед позивачем в розмірі 1 344 227,50 грн. також підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків станом на 19.02.2018, підписаним представниками обох сторін. Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом ТОВ "Український лізинговий фонд" просило стягнути з відповідача заборгованість у меншому розмірі, а саме - 1 342 527,50 грн., що не суперечить вимогам чинного законодавства України та є правом позивача.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувача на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України).

Відповідач доказів, які б підтверджували виконання ним обов'язку по сплаті лізингових платежів у повному обсязі або спростовували доводи позивача, суду не надав.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по лізинговим платежам в розмірі 1 342 527,50 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 231, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС" (93113, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Першотравнева, буд. 201А, кабінет 5, ідентифікаційний код 39209821) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" (04205, м. Київ, проспект Оболонський, буд. 35-А, офіс 301, ідентифікаційний код 37859096) основний борг в розмірі 1 342 527,50 грн. (один мільйон триста сорок дві тисячі п'ятсот двадцять сім грн. 50 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 20 137,91 грн. (двадцять тисяч сто тридцять сім грн. 91 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.05.2018.

Суддя О.Г. Удалова