ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2018 р. Справа № 911/3041/17

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Петренко А. А.

за участю представників учасників справи:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № Др-14-0118 від 02.01.2018 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 02.01.2018 р.);

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Київоблгаз, м. Боярка, Києво-Святошинський район

до Комунального підприємства „Києво-Святошинська тепломережа Київської обласної ради, м. Боярка, Києво-Святошинський район

про стягнення 232 117, 59 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПАТ „Київоблгаз звернулось в господарський суд Київської області із позовом до КП „Києво-Святошинська тепломережа Київської обласної ради про стягнення 211 170, 70 грн основної заборгованості, 14 794, 85 грн пені, 4 323, 80 грн інфляційних збитків, 1 828, 24 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем свого обовязку щодо оплати за надані позивачем послуги з розподілу природного газу згідно з типовим договором розподілу природного газу та заяви-приєднання № 09420NG03EBT016 від 01.01.2016 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.10.2017 р. порушено провадження у справі № 911/3041/17 за позовом ПАТ „Київоблгаз до КП „Києво-Святошинська тепломережа Київської обласної ради про стягнення 232 117, 59 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 25.10.2017 р.

25.10.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 08.11.2017 р.

08.11.2017 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив № 796 від 07.11.2017 р. на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

08.11.2017 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 29.11.2017 р.

29.11.2017 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 13.12.2017 р.

13.12.2017 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 17.01.2018 р.

17.01.2018 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання № 97 від 16.10.2018 р., у якому він повідомив суд про повне погашення перед позивачем основної заборгованості за договором та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

17.01.2018 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 31.01.2018 р.

31.01.2018 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 21.02.2018 р.

16.02.2018 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від відповідача надійшли пояснення № 175 від 16.02.2018 р., що долучені судом до матеріалів справи.

21.02.2018 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 28.02.2018 р.

28.02.2018 р. судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір розподілу природного газу шляхом підписання та подання відповідачем позивачу заяви-приєднання № 09420NG03EBT016 від 01.01.2016 р. до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (типова форма), згідно з умовами пунктів 1.1., 1.3. якого цей Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до обєктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно з пунктами 2.1., 2.2. договору за цим Договором Оператор ГРМ зобов'язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Обовязковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача обєкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

Відповідно до п. 3.1. договору санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється Споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб Споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим Договором.

Наявність підтвердженого обсягу природного газу Споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома Споживача - його постачальником.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності обєкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 6.4. договору передбачено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 05 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ.

Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Споживач має право здійснювати оплату за договором розподілу природного газу через банківську платіжну систему, онлайн-переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Оператора ГРМ та в інший не заборонений законодавством спосіб.

Пунктом 12.1. договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 22.12.2014 р.) визначено строк його дії, згідно якого цей договір укладається на невизначений строк.

На виконання умов договору позивачем у період з січня по березень 2017 р. було надано відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 212 752, 40 грн, що підтверджується актом № БРВ00000064 наданих послуг з розподілу природного газу від 31.01.2017 р. на суму 92 007, 55 грн, актом наданих послуг з розподілу природного газу від 28.02.2017 р. на суму 72 933, 33 грн, актом наданих послуг з розподілу природного газу від 31.03.2017 р. на суму 47 811, 55 грн, наявними у матеріалах справи.

25.10.2017 р. між позивачем та відповідачем було підписано договір № 10 від 25.10.2017 р., згідно з умовами пунктів 1.1.-1.3. якого споживач визнає та приймає на себе заборгованість за розподіл природного газу, яка утворилася станом на 25.10.2017 р. в сумі 162 155, 35 грн.

Оператор ГРМ надає споживачу розстрочку у погашенні заборгованості, зазначеної в п. 1.1. договору, строком на два місяці за умови своєчасної сплати поточних платежів за надані послуги газопостачання.

Погашення заборгованості здійснюється споживачем згідно з наступним графіком: листопад 81 077, 68 грн, грудень - 81 077, 68 грн.

Відповідно до п. 5.1. договору № 10 цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2017 р.

За період дії договору та на його виконання станом на 16.01.2018 р. відповідачем було виконано свій обовязок по оплаті послуг за розподіл природного газу та перераховано позивачу грошові кошти у загальному розмірі 212 752, 40 грн, що підтверджується відповідними виписками з банківського рахунку позивача, договором № 10 від 25.10.2017 р., платіжним дорученням № 1053 від 12.12.2017 р. на суму 31 077, 68 грн, платіжним дорученням № 998 від 21.11.2017 р. на суму 50 000, 00 грн, платіжним дорученням № 50 від 16.01.2018 р. на суму 51 077, 68 грн, платіжним дорученням № 545 від 11.01.2018 р. на суму 30 000, 00 грн, довідкою-розрахунком станом на 19.01.2018 р., наявними у матеріалах справи.

Як було зазначено вище, однією із позовних вимог позивача є його вимога до відповідача про стягнення з відповідача на свою користь 211 170, 70 грн основної заборгованості за розподіл природного газу згідно з типовим договором розподілу природного газу та заяви-приєднання № 09420NG03EBT016 від 01.01.2016 р.

З приводу вказаної позовної вимоги позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 2) ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Із наданих у процесі розгляду справи позивачем та відповідачем документів вбачається, що після звернення позивачем із даним позовом до відповідача в господарський суд і після порушення судом провадження у даній справі за таким позовом та станом на 16.01.2018 р. відповідач виконав свій обовязок по оплаті послуг за розподіл природного газу та перерахував позивачу грошові кошти у розмірі 212 752, 40 грн, що підтверджується відповідними виписками з банківського рахунку позивача, договором № 10 від 25.10.2017 р., платіжним дорученням № 1053 від 12.12.2017 р. на суму 31 077, 68 грн, платіжним дорученням № 998 від 21.11.2017 р. на суму 50 000, 00 грн, платіжним дорученням № 50 від 16.01.2018 р. на суму 51 077, 68 грн, платіжним дорученням № 545 від 11.01.2018 р. на суму 30 000, 00 грн, довідкою-розрахунком станом на 19.01.2018 р., наявними у матеріалах справи, тобто станом на час розгляду справи відповідачем була погашена основна заборгованість перед позивачем по оплаті послуг за розподіл природного газу, що є предметом спору, у повному обсязі.

Отже, провадження у справі в частині позовної вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Київоблгаз до Комунального підприємства „Києво-Святошинська тепломережа Київської обласної ради про стягнення 211 170, 70 грн основної заборгованості за договором на підставі п. 2) ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача пеню, передбачену типовим договором розподілу природного газу, за періоди прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті наданих послуг з розподілу природного газу з 10.03.2017 р. по 22.09.2017 р. всього на загальну суму 14 794, 85 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку, а також позивач просить стягнути із відповідача інфляційні збитки та 3 % річних від суми основної заборгованості за періоди прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті наданих послуг з розподілу природного газу з квітня по серпень 2017 р. всього на загальну суму 4 323, 80 грн та з 10.03.2017 р. по 22.09.2017 р. всього на загальну суму 1 828, 24 грн відповідно у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 цього ж кодексу якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 8.2. договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 598 цього ж кодексу передбачено, що зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 604 цього ж кодексу зобов'язання припиняється за домовленістю сторін.

2. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

3. Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом.

4. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Отже, враховуючи вищевикладене та вищевказані положення Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, типового договору розподілу природного газу та заяви-приєднання № 09420NG03EBT016 від 01.01.2016 р. до нього, договору № 10 від 25.10.2017 р., суд вважає, що уклавши договір № 10 від 25.10.2017 р. сторони (позивач та відповідач) тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за розподіл природного газу, встановлених умовами типового договору розподілу природного газу та заяви-приєднання № 09420NG03EBT016 від 01.01.2016 р. до нього.

Таким чином, для застосування санкцій, передбачених типовим договором розподілу природного газу та наслідків за порушення грошового зобовязання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата за розподіл природного газу була здійснена поза межами, порядку і строків, встановлених договором № 10 від 25.10.2017 р., який діяв на момент розгляду справи.

Оскільки, як було зазначено вище і встановлено судом у процесі розгляду справи, уклавши договір № 10 від 25.10.2017 р. сторони (позивач та відповідач) тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за розподіл природного газу, встановлених умовами типового договору розподілу природного газу та заяви-приєднання № 09420NG03EBT016 від 01.01.2016 р. до нього, і для застосування санкцій, передбачених типовим договором розподілу природного газу та наслідків за порушення грошового зобовязання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата за розподіл природного газу була здійснена поза межами, порядку і строків, встановлених договором № 10 від 25.10.2017 р., який діяв на момент розгляду справи, а тому відсутні правові підстави для застосування положень п. 8.2. типового договору та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України у спірних відносинах за періоди прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті наданих послуг з розподілу природного газу до моменту укладення договору № 10 від 25.10.2017 р., і відповідно позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 14 794, 85 грн пені, 4 323, 80 грн інфляційних збитків, 1 828, 24 грн 3 % річних від суми основної заборгованості за договором у заявлені періоди, є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, провадження у справі в частині позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача 211 170, 70 основної заборгованості за розподіл природного газу за договором підлягає закриттю, а його позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, інфляційних збитків та 3 % річних від суми основної заборгованості за договором є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 231, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині позовної вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Київоблгаз до Комунального підприємства „Києво-Святошинська тепломережа Київської обласної ради про стягнення 211 170, 70 грн основної заборгованості.

2. Відмовити в задоволенні інших позовних вимог.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

27 квітня 2018 р.