ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2018 р.Справа № 922/349/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А., м. Київ

до 1. Фізичної особи - підприємця Куліної Вікторії Володимирівни, м. Харків,

2. Фізичної особи - підприємця Мохової Лесі Анатоліївни, м. Харків

про визнання недійсним договору суборенди

за участю представників:

позивача - Гонча М.С. (дов. № 86 від 15.03.2018 р.)

першого відповідача - не з'явився

другого відповідача - не з'явився

Участь представника позивача у судовому засіданні була забезпечена в режимі відеоконференції, забезпечення проведення якої було доручено Київському апеляційному адміністративному суду.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів, ФОП Куліної Вікторії Володимирівни та ФОП Мохової Лесі Анатоліївни про визнання договору суборенди нежитлових приміщень № КУ.ВВ-03/2016 від 20 вересня 2016 року, укладеного між Фізичною особою - підприємцем Куліною Вікторією Володимирівною та Фізичною особою - підприємцем Мохової Лесі Анатоліївни недійсним з дати підписання. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує на безпідставність розпорядження ФОП Куліною В.В. частиною нерухомого майна загальною площею 54,5 кв.м., розташованого у будівлі літ. "А-1" у м. Харкові вул. Гвардійців Широнінців, 86, оскільки право власності 3 24.07.2014 року на нежитлову будівлю літ. "А-1", розташовану за вказаною адресою, перейшло до позивача, про що зроблено відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Як на правову підставу своїх вимог, позивач посилається на норми ст.ст. 203, 207, 215, 328, 334, 761, 774 ЦК України, ст. 35, 37 ЗУ "Про іпотеку".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19 лютого 2018 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/349/18, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, у справі розпочате підготовче провадження, яке триває з 19.02.2018.

У підготовчому засіданні 27.03.2018 р. судом було постановлено ухвалу, в порядку ч. 3 ст. 177 ГПК України, про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів до 20.05.2018 р. та в порядку п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на "24" квітня 2018 р. о 12:00.

У підготовчому засіданні 24.04.2018 р. судом було постановлено ухвалу про задоволення клопотання представника позивача та про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 14:00 "02" травня 2018 р.

У строк визначений судом для подання заяв чи клопотань, пов'язаних з розглядом справи, жодних документів від відповідачів не надходило.

Відповідачі у підготовчі засідання явку своїх повноважних представників не забезпечили, відзив на позов не надали, про день, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином за адресами зазначеними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.05.2018, після вчинення всіх можливих дій для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи, передбачених ст. 182 ГПК України, вирішено закрити підготовче провадження у справі № 922/349/18 та призначити справу до судового розгляду по суті на 15.05.2018 о 14:00.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд задовольнити їх.

Відповідачі у судове засідання своїх повноважних представників не направив, відзив на позов у строк встановлений судом для подачі відзиву не надали; про наявність заперечень проти вимог позивача не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що відповідачі були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи по суті, відзив на позовну заяву не подали, при цьому явка відповідачів не була визнана судом обов'язковою, у зв'язку з чим суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами, в порядку ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши у судовому засіданні справу, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промову представника позивача у судових дебатах, суд встановив наступне.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 № 63, розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22.02.2016 № 213 строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та повноваження ліквідатора ПАТ "ВіЕйБі Банк" продовжено на два роки до 19.03.2018 включно.

Згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.09.2014 року № 27118497, 24.07.2014 року до ПАТ "ВіЕйБі Банк" перейшло право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 802,2 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, 86.

Як вказує позивач у позовній заяві, у червні 2017 року ПАТ "ВіЕйБі Банк" дізналося про те, що Фізичною особою-підприємцем Куліною В.В. (перший відповідач), як орендарем, відповідно до договору суборенди нежитлових приміщень № КУ.ВВ-03/2016 від 20.09.2016 року надано Фізичній особі-підприємцю Моховій Л.А. (другий відповідач), як суборендарю, частину належної позивачу нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 54,5 кв.м у тимчасове відшкодувальне користування.

Такі дії відповідачів, як вказує позивач, порушують права позивача, як законного власника вищенаведеного нерухомого майна, про цьому, враховуючи безпідставність надання ФОП Куліною В.В. в суборенду нежитлової будівлі літ. «А-1», договір суборенди нежитлових приміщень № КУ.ВВ-03/2016 від 20.09.2016 року, укладений між ФОП Куліна В.В. та ФОП Мохова Л.А. вчинений із порушенням вимог законодавства та є недійсним, у зв'язку з чим порушені права власника нерухомого майна, які підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання договору суборенди, укладеного між відповідачами недійсним.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно приписів ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. (ч.2 ст. 386 ЦК України).

З урахуванням ст. 13 та ст. 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторони; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень) суд приходить до висновку про те, що умовою визнання обґрунтованими позовних вимог позивача про визнання недійсним договору є доведення ним факту укладення такого договору та недодержання в момент укладення такого договору стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Проте цей тягар доказування позивачем не витриманий.

В обґрунтування своїх вимог та на підтвердження факту укладення між сторонами спірного договору суборенди, позивачем надано копію договору суборенди нежитлових приміщень № КУ.ВВ-03/2016 від 20.09.2016 року та копію акту прийому-передачі нежитлових приміщень, проте ці докази не можуть бути прийняті судом в якості належних та допустимих доказів вчинення між сторонами будь-якого правочину, оскільки не містять підписів сторін.

Згідно ч.1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Положеннями ч.1 ст.638 ЦК України, ч.2 ст.180 ГК України, встановлено, що господарський договір є укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

За змістом наведених правових норм, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Враховуючи вищевикладені правові норми, надана позивачем копія договору суборенди, не може бути визнана судом належним та допустимим доказом укладення між відповідачами відповідного правочину, оскільки не містить підпису однієї із сторін договору, що виключає можливість встановлення досягнення згоди за всіма істотними умовами договору.

Частиною 2 ст.640 ЦК України встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Спеціальною нормою, що регулює спірні правовідносини, є стаття 795 ЦК України, яка визначає, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Положення названої статті свідчать про те, що за способом укладення договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) є реальним правочином, для укладення якого, поряд зі згодою сторін, необхідне вчинення фактичних дій.

Отже, вирішуючи даний спір по суті заявлених вимог, суд враховує, що момент вчинення договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) відповідно до статей 640 та 795 ЦК України пов'язується з передачею майна у найм шляхом підписання сторонами відповідного документу (акту), тобто саме підписання сторонами акта приймання-передачі є підтвердженням того, що орендар прийняв нерухоме майно в фактичне користування у стані, що повністю його задовольняє на момент передачі та саме з цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

В процесі розгляду справи, сторонами до суду не надано доказів підписання між відповідачами будь-якого акту приймання-передачі спірного майна, а відтак і підтвердження факту того, що орендар прийняв нерухоме майно в фактичне користування.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Натомість, позивачем, в порушення приписів статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними доказами не доведено в установленому законом порядку з поданням відповідних доказів, обґрунтованості та правомірності заявлених вимог.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними, не обґрунтованими та такими, які не підтвердженні документально, у зв'язку з чим вони не підлягають задоволенню.

Крім того, в частині вимог до другого відповідача, суд вважає зазначити наступне.

Як вбачається з позовної заяви, другим відповідачем, тобто особою, якій пред'явлено вимогу, позивачем вказано фізичну особу-підприємця Мохову Лесю Анатоліївну (61183, АДРЕСА_1).

Судом, відповідно до ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" здійснено електронний запит з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.04.2018 року за № станом на 24.04.2018 року вбачається, що фізична особа-підприємець Мохова Леся Анатоліївна припинив підприємницьку діяльність; відповідні реєстраційні дії вчинені 05.01.2017 року. Доказів протилежного позивачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Із відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що відповідач - Фізична особа-підприємець Мохова Леся Анатоліївна припинила свою діяльність за власним рішенням, про що 05.01.2017 року внесено відповідний запис: 1152285.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Таким чином, оскільки другий відповідач станом на час розгляду справи втратив статус підприємця, суд вважає за необхідне закрити провадження у даній справі в частині вимог до другого відповідача.

За таких обставин господарський суд вважає, що в задоволенні позову до першого відповідача слід відмовити, а в частині вимог до другого відповідача закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.124 Конституції України, ст. ст. 86, 129, 236- 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В частині позовних вимог до першого відповідача (ФОП Куліної Вікторії Володимирівни) у позові відмовити.

2. Закрити провадження у справі в частині вимог до другого відповідача (ФОП Мохової Лесі Анатоліївни).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 24.05.2018 р.

Суддя М.І. Шатерніков