номер провадження справи 9/29/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2018 Справа № 908/524/18

м. Запоріжжя

За позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Мелітопольгаз (72318, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чкалова, 47А)

про стягнення 6757,27 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 14-84 від 14.04.2017;

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

27.03.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України про стягнення з Публічного акціонерного товариства Мелітопольгаз суми 6757,27 грн., з якої: сума 6142,97 грн. пеня, сума 614,30 грн. 3 % річних.

Ухвалою суду від 02.04.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/524/18, присвоєно номер провадження справи 9/29/18, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 02.05.2018. Ухвалою суду від 02.05.2018 розгляд справи № 908/524/18 відкладено на 14.05.2018.

14.05.2018 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, зазначивши, зокрема, про наступне. 15.09.2016 між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу природного газу № 16-095-ВТВ(Р). У звязку із несвоєчасною оплатою відповідачем за отриманий природний газ, позивач нарахував відповідачу пеню за неналежне виконання умов договору у розмірі 6142,97 грн. і 3% річних у розмірі 614,30 грн. Позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 11-16, 258, 525, 526, 530, 611, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 216-217, 231, 264-265 Господарського кодексу України.

Представник відповідача у судові засідання не зявлявся, про причини неявки суду не повідомляв. 18.04.2018 до господарського суду від відповідача надійшло заперечення по суті позовних вимог з якого слідує наступне. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.03.2003 порушено провадження у справі про банкрутство відповідача, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який діяв з 20.03.2003 по 12.05.2017, тобто до прийняття господарським судом Запорізької області ухвали про припинення провадження у справі № 25/55. Отже, на думку відповідача, стягнення з відповідача пені в цей період суперечить положенням Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Так, відповідно до цього Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства: не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовується інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань. У звязку з цим, вважає нараховану пеню такою, що не підлягає стягненню з відповідача.

Суд дійшов до висновку про можливість розглянути справу за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю представника відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судових засідань у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

15.09.2016 між Публічним акціонерним товариством НАК Нафтогаз України (продавець, позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством Мелітопольгаз (покупець, відповідач у справі) укладено договір № 16-095-ВТВ(Р) на купівлю-продаж природного газу, відповідно до п. 1.1. якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2016 році імпортований природний газ, (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ НАК Нафтогаз України, далі газ) для виробничо-технологічних витрат та нормативних витрат покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ в обсязі, зазначеному у п. 2.1. цього договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат покупця (п.1.2.).

Продавець передає покупцеві у вересні 2016 року газ в обсязі 307,706 тис. куб. м, використаний покупцем у період з 01 жовтня 2015 по 31 жовтня 2015 року (включно) (п.2.1.).

Згідно з пунктом 3.2. договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

У пункті 3.3. договору зазначено, що протягом 3-х днів з моменту підписання даного договору, покупець зобовязується надати продавцеві відписані та скріплені печатками покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець зобовязується підписати акти приймання-передачі природного газу і повернути покупцеві один примірник оригіналу акта підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що ціна за 1000 куб. м природного газу, який передається за договором та використаний в період з 01.10.2015 по 31.10.2015 (включно), 6600,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%;

- податок на додану вартість за ставкою 20% .

До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами 33,50 грн., крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 40,20 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу 6765,50 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 8118,60 грн.

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складає 2081784,94 грн., крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 2498141,93 грн. (п. 5.3.).

Згідно з п. 6.1 договору, оплата за газ, що передається згідно з п. 2.1. цього договору, здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на рахунок продавця протягом 10 банківських днів з дати підписання актів приймання-передачі 100% вартості природного газу відповідно до п. 5.3. договору.

Відповідно до п. 11.1 договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін і діє в частині передачі газу до 30 вересня 2016 року, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про стягнення з відповідача суми пені та 3% річних, позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати отриманого природного газу, що стало підставою для нарахування позивачем суми 6142,97 грн. пені та суми 614,30 грн. 3% річних.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов вказаного договору, позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму у розмірі 2498141,93грн., що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 15.09.2016 в обсязі 307,706 тис.куб.м., який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками обох підприємств, копія якого міститься в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач погодившись з обсягом та вартістю поставленого газу, здійснив оплату за отриманий природний газ у повному обсязі в розмірі 2498141,93 грн. (що, в свою чергу, відповідачем не заперечується), однак з порушенням строку встановленого у п. 6.1. договору.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У звязку із порушенням відповідачем строків оплати отриманого природного газу, позивачем на підставі п. 7.2. договору нараховано пеню за загальний період з 30.09.2016 по 03.10.2016 в розмірі 6 142,97 грн.

Із змісту п. 7.2. договору слідує, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 договору він зобовязується сплатити покупцю крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.08.2003 порушено провадження у справі № 25/55 про банкрутство ВАТ Мелітопольгаз, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.05.2017 провадження у справі № 25/55 про банкрутство ПАТ Мелітопольгаз припинено.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (в редакції, що діяла на час порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію) протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Отже, враховуючи, що мораторій на задоволення вимог кредиторів діяв з 20.08.2003 по 12.05.2017, суд приходить до висновку, що позивачем безпідставно нарахована пеня за період з 30.09.2016 по 02.10.2016, тобто в період дії мораторію. Таким чином вимога про стягнення з відповідача суми 6142,97 грн. пені задоволенню не підлягає.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 614,30 грн., нарахованих за період з 30.09.2016 по 02.10.2016.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок 3% річних та встановлено, що він є вірним, і тому 3% річних в розмірі 614,30 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Таким чином, в цілому позовні вимоги задовольняються частково.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Мелітопольгаз (72318, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чкалова, 47А, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м.Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) суму 614 (шістсот чотирнадцять) грн. 30 коп. 3 % річних, суму 160 (сто шістдесят) грн. 18 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Повне рішення складено та підписано 24.05.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення, у порядку встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 17.5 ч. 1 розділу ХІ Перехідні положення ГПК України.

Суддя О.С. Боєва