ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/31771/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О.О. Мамалуй - головуючий, Л.В. Стратієнко, І.В. Ткач

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26.03.2018р.

у складі колегії суддів: Л.Г. Сітайло - головуючий, С.А. Пашкіна, Н.Ф. Калатай

за позовом публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України"

про стягнення 810 912 471,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Встановлені судами попередніх інстанцій обставини, що передували прийняттю оскаржуваних судових рішень

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" (далі - ТОВ "ЕСУ", відповідач), з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, 671 298 284,80 грн. заборгованості за відсотковим доходом по облігаціям, 102 978 360,57 грн. - пені за прострочення зобов'язань по виплаті відсоткового доходу по облігаціям, 26 423 964,85 грн. -інфляційних втрат, 10 211 860,84 грн. - 3% річних у зв'язку з простроченням зобов'язань по облігаціям.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо виплати відсоткового доходу за Проспектом емісії облігацій.

18 грудня 2015р. порушено провадження у справі № 910/31771/15 за позовом ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.03.2016р. зупинялось провадження у справі № 910/31771/15 до вирішення справи № 910/2747/16 за позовом ТОВ "ЕСУ" до ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання недійсними пунктів 3.3 договорів купівлі-продажу цінних паперів: №455-ДД/2013 від 24.04.2013р.; №456-ДД/2013 від 24.04.2013р.; №457-ДД/2013 від 24.04.2013р.; №458-ДД/2013 від 24.04.2013р.; №459-ДД/2013 від 24.04.2013р.; №460-ДД/2013 від 24.04.2013р.; №461-ДД/2013 від 24.04.2013р.; №462-ДД/2013 від 24.04.2013р.; №463-ДД/2013 від 24.04.2013р., укладених ТОВ "ЕСУ" з ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України".

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.10.2016р. частково задоволено позов ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України". Присуджено до стягнення з ТОВ "ЕСУ" на користь ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" 671 298 284,80 грн. основного боргу, 102 978 360,57 грн. - пені, 25 860 502,26 грн. - інфляційних втрат, 10 211 860,84 грн. - 3% річних та 206 556,37 грн. - судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ТОВ "ЕСУ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити частково: стягнути з ТОВ "ЕСУ" на користь ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" 7 079 282,76 грн., з яких 6 712 491,10 грн. - заборгованість по сплаті відсоткового доходу за облігаціями, 102 319,52 грн. - 3% річних, 264 472,14 грн. - інфляційних втрат. В решті позовних вимог відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2016р. зупинялось провадження у справі № 910/31771/15 до закінчення проведення судової експертизи для встановлення дійсного розміру заборгованості ТОВ "ЕСУ".

20 березня 2018 року від ТОВ "ЕСУ" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №910/31771/15 до набрання сили судовим рішенням у справі №910/2912/18.

Обґрунтовуючи клопотання про зупинення провадження у справі відповідач зазначає, що в провадженні господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/2912/18 за позовом ТОВ "ЕСУ" до ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання недійсними п. 3.3. договорів купівлі-продажу цінних паперів: №455-ДД/2013 від 24.04.2013р.; №456-ДД/2013 від 24.04.2013р.; №457-ДД/2013 від 24.04.2013р.; №458-ДД/2013 від 24.04.2013р.; №459-ДД/2013 від 24.04.2013р.; №460-ДД/2013 від 24.04.2013р.; №461-ДД/2013 від 24.04.2013р.; №462-ДД/2013 від 24.04.2013р.; №463-ДД/2013 від 24.04.2013р., укладених між ТОВ "ЕСУ" і ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України".

Відповідач зазначає, що справа №910/2912/18 є пов'язаною з даною справою, оскільки в ній будуть встановлені обставини щодо недійсності п.3.3 договорів купівлі-продажу, на підставі яких заявлено позовну вимогу про стягнення заборгованості у справі №910/31771/15.

2. Короткий зміст ухвали апеляційного господарського суду і мотиви її прийняття

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.03.2018р. зупинено провадження у справі №910/31771/15 до вирішення справи №910/2912/18, а саме до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Ухвала мотивована обґрунтованістю клопотання відповідача, оскільки в разі задоволення судом позовних вимог у справі № 910/2912/18 будуть відсутні підстави для задоволення вимог ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" про стягнення заборгованості на підставі спірних пунктів договорів.

Судом апеляційної інстанції не прийнято до уваги посилання позивача на рішення господарського суду міста Києва від 11.03.2016р. у справі №910/2747/16, яким відмовлено в задоволенні позову ТОВ "ЕСУ" до ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання недійсним п. 3.3 договорів купівлі-продажу цінних паперів, з огляду на різні підстави позовів по справах №910/2912/18 та №910/2747/16.

Суд вказує на те, що обґрунтовуючи позовні вимоги у справі №910/2747/16, ТОВ "ЕСУ" зазначив, що положення п. 3.3 договорів купівлі-продажу цінних паперів від 24.04.2013р. суперечать п. 3 ст. 1 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" та Проспекту емісії облігацій ТОВ "ЕСУ", оскільки передбачають умови, які можуть надати ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" додаткові можливості у порівнянні з правами інших власників облігацій, а саме право на стягнення пені у випадку несплати, неповної або несвоєчасної сплати продавцем покупцю відсоткового доходу за цінні папери та/або непогашення, неповного або несвоєчасного погашення номінальної вартості цінних паперів відповідно до умов Проспекту емісії облігацій ТОВ "ЕСУ" та рішення Загальних зборів учасників ТОВ "ЕСУ" про закрите (приватне) розміщення облігацій ТОВ "ЕСУ" від 29.03.2013р., протокол №63. Крім того, чинним законодавством, а також Проспектом емісії облігацій ТОВ "ЕСУ", не передбачено право власника цінних паперів на стягнення пені у разі порушення емітентом зобов'язань за Проспектом емісії облігацій щодо виплати відсоткового доходу та погашення номінальної вартості цінних паперів.

В той же час, підставою позову у справі №910/2912/18 є обмеження у повноваженнях директора та відсутність відповідного рішення вищого органу управління позивача на укладення договорів щодо забезпечення зобов'язань, у вигляді п. 3.3. договорів купівлі-продажу.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", не погоджуючись із вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції, звернулось з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26.03.2018р. та направити справу до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги.

Скарга мотивована невідповідністю оскаржуваної ухвали вимогам чинного законодавства.

Позивач вказує на те, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зупинення провадження у даній справі лише сприятиме затягуванню вирішення справи по суті.

Позивач наголошує на тому, що судом першої інстанції вже зупинялося провадження у даній справі до розгляду справи № 910/2747/16 за позовом ТОВ "ЕСУ" про визнання недійсним п. 3.3 договорів та судом апеляційної інстанції - у зв'язку з призначенням експертизи.

4. Позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "ЕСУ" просить залишити без задоволення касаційну скаргу та залишити без змін ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26.03.2018р. про зупинення провадження у справі №910/31771/15.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить суд касаційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Сама по собі взаємопов'язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

При цьому, вищевказана процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Ст. 234 ГПК України передбачено, що в ухвалі зазначаються мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості за відсотковим доходом по облігаціям, пені, інфляційних та 3% річних за договорами купівлі-продажу цінних паперів, укладених між ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ТОВ "ЕСУ".

Розглядаючи вимогу про стягнення заборгованості за договорами купівлі-продажу цінних паперів, суд у будь-якому випадку зобов'язаний дослідити питання щодо належного виконання сторонами умов договору та наявності у позивача права вимоги до відповідача, тобто, встановлення таких обставин входить до предмета доказування у межах вирішення спору у даній справі.

Крім того, у ст. 204 ЦК України проголошується презумпція правомірності правочину.

Ухвала про зупинення провадження у справі не містить аргументованих та переконливих мотивів доцільності зупинення провадження у справі, як щодо об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення господарської справи №910/2912/18, так і стосовно того, що зібрані по справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, що суперечить вимогам п. 5 ч.1 ст. 227 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно з ч. 6 ст. 310 ГПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Ч. 4 ст. 304 ГПК України передбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанції, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд суду першої або апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, ухвала Київського апеляційного господарського суду від 26.03.2018р. у справі №910/31771/15 підлягає скасуванню, а касаційна скарга - задоволенню.

6. Висновки суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм права, ухвала апеляційної інстанції підлягає скасуванню, справа - направленню для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

7. Судові витрати

Оскільки в даному випадку справа направляється для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26.03.2018р. у справі №910/31771/15 скасувати.

Справу №910/31771/15 направити для продовження розгляду до Київського апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя Л. В. Стратієнко

Суддя І. В. Ткач