РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018Справа № 910/1549/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продсільпром" Черкаської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" м. Києва

про стягнення боргу, ціна позову 4275000 грн.

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Хахуда О.В.

Представники:

від позивача: Нікітюк А.М.,

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ :

у лютому 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Продсільпром" звернулося в суд з позовом про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів на підставі ст. 1212 ЦК України.

У процесі розгляду справи позивач заявою від 12 березня 2018 р. змінив підстави позову, просив стягнути з відповідача на свою користь заявлені грошові кошти як суму попередньої оплати на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України.

Позивач зазначав, що на підставі усного правочину відповідач зобов'язався продати йому 450 т аміаку рідкого технічного.

У зв'язку з цим 29 та 30 червня 2016 р. він оплатив виставлений відповідачем рахунок № № СФ-0001469 від 29 червня 2016 р., перерахувавши тому 100% попередньої оплати у розмірі відповідно 3800000 грн. та 475000 грн., а всього 4275000 грн.

Посилаючись на те, що товар на суму проведеної оплати відповідач йому не передав, одержані кошти не повернув, позивач просив стягнути з останнього на свою користь 84577,92 грн. боргу, а також понесені ним по справі судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений в установленому порядку. У відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог. Зазначав, що поставку товару за договором було передбачено здійснити двома альтернативними способами, зокрема, EXW ПАТ "АЗОТ", 18014, м. Черкаси, вул. Першотравнева, 72 або FCA станція Черкаси, Одеська залізниця. Вказував, що ним було повідомлено позивача про те, що той може одержати товар на умовах EXW (самовивіз) ПАТ "АЗОТ", м. Черкаси. Проте, позивач не виконав обов'язку щодо надання йому транспортних засобів до місця поставки товару, станції Черкаси, не повідомив його про час прибуття перевізника для завантаження товару та не надав йому інформацію для заповнення перевізних документів (накладних). Таким чином, посилався на відсутність з його боку прострочення у зв'язку з простроченням самого позивача.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 202 ГПК України у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 29 червня 2016 р. відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру № СФ-0001469 від 29 червня 2016 р. на сплату 4275000 грн. за 450 т аміаку рідкого технічного.

Указаний рахунок був оплачений позивачем 29 червня 2016 р. у розмірі 3800000 грн. та 30 червня 2018 р. у розмірі 475000 грн., а всього на суму 4275000 грн.

Зазначені обставини підтверджуються поясненнями позивача, наявними у матеріалах справи копіями рахунку, платіжних доручень №№ 845 від 29 червня 2016 р. та 261 від 30 червня 2016 р.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 5 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Таким чином, між сторонами по справі виникли відносини з договору поставки, укладеного в усній формі, врегульовані гл. 54 ЦК України, за яким відповідач зобов'язався передати позивачу у власність 450 т аміаку рідкого технічного, а позивач - прийняти указаний товар та сплатити за нього встановлену ціну.

Згідно з вимогами ч. 2. ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із характеру відносин сторін.

Заявлені позивачем вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем обов'язку передати товар.

У відповідності до вимог ст.ст. 662, 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Строк передачі товару за договором встановлений не був.

З пояснень сторін та змісту рахунку слідує, що поставку товару за договором передбачено здійснити на умовах EXW ПАТ "АЗОТ", 18014, м. Черкаси, вул. Першотравнева, 72 або FCA станція Черкаси, Одеська залізниця.

Тобто, зобов'язання відповідача з передачі товару за договором є альтернативнивним.

Відповідно до вимог ст. 539 ЦК України альтернативним є зобов'язання, в якому боржник зобов'язаний вчинити одну з двох або кількох дій. Боржник має право вибору предмета зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Листами №№ 48 та 49 від 12 березня 2018 р. позивач просив відповідача повідомити його до 16 березня 2018 року про можливість передачі йому на умовах EXW (самовивіз) товару за договором, а також проінформувати його про час і місце отримання оплаченого товару.

Доказів передачі товару за договором на суму попередньої оплати суду не надано.

Згідно вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Листом № 54 від 3 квітня 2018 р. позивач пред'явив відповідачу вимогу про повернення суми попередньої оплати.

Доказів належного повернення відповідачем попередньої оплати суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що позивач заявив про повернення йому суми попередньої оплати, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України підлягає стягненню 4275000 грн. боргу.

Посилання відповідача на порушення зобов'язання з прийняття товару покупцем (позивачем), що звільняє його від відповідальності за виконання обов'язку з передачі товару, є безпідставними, оскільки ним не надано доказів про забезпечення наявності належного для передачі позивачу товару у будь-якому з визначених договором місці (ПАТ "АЗОТ", 18014, м. Черкаси, вул. Першотравнева, 72 або станція Черкаси, Одеської залізниці).

Решта доводів також не спростовують правомірність заявлених вимог, тому є безпідставними.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Продсільпром" Черкаської області задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 2, код 37883328) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Продсільпром" (19825, Черкаська область, с. Остапівка, вул. Шевченка, 83, код 31412 грн. боргу, 64125 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 21 травня 2018 року.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар