ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 905/1961/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючий, Катеринчук Л.Й., Пєскова В.Г.

за участю секретаря судового засідання Співака С.В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України",

представник позивача - Василенко А.О. (довіреність № 6-591 від 24.01.2018),

відповідач - Публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз",

представник відповідача - не з'явився,

розглянувши касаційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Донецької області

від 01.11.2017

у складі судді Сковородіної О.М.

та постанову Донецького апеляційного господарського суду

від 13.12.2017

у складі колегії суддів: Попков Д.О. ( головуючий), Чернота Л.Ф., Радіонова О.О.

у справі за позовом

Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України",

до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз",

про стягнення 2 292 695, 08 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про стягнення грошових коштів в сумі 2 292 695,08 грн. за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Б09 від 27.09.2011, з яких основної заборгованості - 1 921 377,73 грн., пеня - 224 577,82 грн., інфляційні втрати - 118 284,59 грн., 3% річних - 28 454,94 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 01.11.2017, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 905/1961/17, позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 2 133 255,89 грн., з яких 1 921 377,73грн. - заборгованість за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, 67 361,99 грн. - пеня, 116 064,54 грн. - інфляційні втрати та 28451,63грн. - 3% річних. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд дійшов висновку про можливість зменшення пені до 67 361,99 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Приймаючи судові рішення, господарські суди попередніх інстанцій виходили з доведеності факту несвоєчасного виконання відповідачем своїх зобов'язань з оплати вартості послуг транспортування природного газу за договором від 27.09.2011 (за зобов'язаннями з липня по грудень 2016 року та з січня по червень 2017 року), а також нарахованих на суму заборгованості пені, інфляційних втрат та 3% річних. Частковість задоволення позовних вимог зумовлена частковим задоволенням заяви відповідача про зменшення розміру пені та допущенням помилки позивачем при розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Донецької області від 01.11.2017 та постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 905/1961/17, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулось з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову апеляційного господарського суду та змінити судове рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 157 215,83 грн. пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити зазначені вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанції ст.ст. 42, 32, 34, 43 ГПК України (в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваних судових актів), які є аналогічними нормам чинних ст.ст. 7, 73, 76, 77, 86 ГПК України.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 905/1961/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Катеринчук Л.Й., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2018.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняк В.Я. - головуючий, Катеринчук Л.Й., Пєсков В.Г. від 23.03.2018 прийнято справу № 905/1961/17 господарського суду Донецької області до провадження. Відкрито касаційне провадження у справі № 905/1961/17 господарського суду Донецької області за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Донецької області від 01.11.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017. Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги відбудеться 10.05.2018. Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 26.04.2018. Доведено до відома учасників справи, що нез'явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду касаційної скарги.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просив оскаржувані судові акти залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки її зміст зводиться до переоцінки доказів та не спростовує висновків судів.

В судове засідання 10.05.2018 з'явився уповноважений представник позивача та надав пояснення у справі. Відповідач уповноваженого представника не направив, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представника позивача, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Як було встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 27.09.2011 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (газотранспортне підприємство, позивач) та Публічним акціонерним товариством "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" (замовник, відповідач) укладений договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Б09, відповідно до умов якого, газотранспортне підприємство зобов'язалось надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій (ГРС), а замовник зобов'язався сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами договору.

Відповідно до п. 5.5 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013) оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100% попередньої оплати за 10 (десять) днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з п. 7.2 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013), у разі порушення газотранспортним підприємством строків відшкодування фактичних втрат, із газотранспортним підприємством строків відшкодування фактичних втрат, передбачених цим пунктом, із газотранспортного підприємства стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 7.3 договору).

На виконання взятих на себе зобов'язань за договором, позивачем протранспортовано, а відповідачем отримано послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у період з липня по грудень 2016 року та з січня по червень 2017 року на загальну суму 1 928 735,60 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині оплати послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період з липня по грудень 2016 року та з січня по червень 2017 року, у останнього виникла заборгованість у розмірі 1 921 377,73 грн.

На суму основної заборгованості позивачем нараховано пеню у розмірі 224577,82грн., 3 % річних у розмірі 28 454,94грн. та інфляційні втрати у розмірі 118 284,59 грн.

Господарський суд першої інстанції, з яким погодилась апеляційна інстанція, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів сплати відповідачем суми основної заборгованості, дійшов висновку про її обґрунтованість та перевіривши правильність нарахування штрафних санкцій встановив, що розмір пені складає 224 539,97 грн., 3% річних - 28 451,63 грн. а інфляційні втрати - 116 064,54 грн.

Разом з тим, в ході розгляду справи в місцевому господарському суді відповідачем подана заява, в якій на підставі ст. 83 ГПК України (в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991) просив зменшити розмір пені до 1000 грн.

Згідно зі ст.ст. 230, 231 Господарського кодексу України (далі - ГК України) штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов'язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом ст. 549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій (ч. 1 ст. 233 ГК України). Схоже правило міститься в ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання закріплено в п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України (в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991).

Статтею 83 ГПК України (в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991) надано господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.

Враховуючи приписи ст. 233 ГК України, ст. 83 ГПК України (в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991), а також встановлені судами обставини справи, які базуються на доказах, наявних в матеріалах справи, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів про наявність підстав для зменшення розміру пені до 67 361,99 грн., оскільки господарські суди попередніх інстанцій прийняли до уваги обставини, що вплинули на виконання зобов'язання, поведінку винної сторони, причини неналежного виконання зобов'язання, відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження завдання позивачу збитків та те, що відповідач є соціально значущим підприємством регіону та надає виключні послуги з газопостачання населенню в контексті положень ст. 3 Конституції України та загальновідомих у розумінні ч. 2 ст. 35 ГПК України обставин проведення АТО на території ліцензійної діяльності відповідача.

Крім того, суди не залишили поза увагою і доводи позивача, оскільки ними зменшено розмір штрафних санкцій до 67 361,99 грн., а не до 1 000 грн., про що просив відповідач у відповідній заяві.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 300 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням викладеного, не приймаються та не розглядаються доводи скаржника, пов'язані з переоцінкою доказів, визнанням доведеними/недоведеними або встановленням по новому обставин справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017) за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017).

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та залишення рішення господарського суду Донецької області від 01.11.2017 та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 905/1961/17 без змін.

У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенні без змін рішення суду першої та постанови суду апеляційної інстанцій, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Донецької області від 01.11.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 905/1961/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Г. Пєсков