ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018м. ДніпроСправа № 904/1140/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Камша Н.М. за участю секретаря судового засідання Полевичек Д.А.

за позовом ОСОБА_1, м. Жовті Води

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА", 52210, м. Жовті Води, Дніпропетровська область, провулок Капітальний, 2,

про стягнення заробітної плати та суми середнього заробітку за час затримки розрахунку

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Громадянин ОСОБА_1, м. Жовті Води (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА", 52210, м. Жовті Води, Дніпропетровська область, провулок Капітальний, 2, (далі - ТОВ "ВОСТОК-РУДА", відповідач) про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 10 471, 45 грн. та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день подачі позовної заяви - 20.03.2018р. у розмірі 160 239, 20 грн., виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 217,08 грн.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що у день звільнення не отримав остаточного розрахунку, що є порушенням ст. 116 КЗпП України.

Також позивач просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2018р. (суддя Єременко А.В.) позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату суду № 212 від 23.04.2018 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, в зв'язку із звільненням судді Єременко А.В. за власним бажанням та відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматичний розподіл справи.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справи між суддями від 23.04.2018 року, справу № 904/1140/18 передано для розгляду судді Камші Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2018р. справу №904/1140/18 прийнято до свого провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21.05.2018р. з викликом сторін.

07.05.18р. до господарського суду Дніпропетровської області від позивача (електронною поштою) надійшло клопотання № б/н від 07.05.18р., в якому він позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без його участі на підставі поданих документів.

У судове засідання 21.05.2018р. сторони не з'явились.

Відповідач вимоги ухвал господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2018р. та від 23.04.2018р. не виконав, відзив на позов не надав, явку повноважного представника до судового засідання не забезпечив, не зважаючи на ту обставину, що про час та місце судового засідання був своєчасно повідомлений на адресу, зазначену у позовній заяві (що підтверджується поштовим повідомленням підприємства зв'язку про вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 19.04.2018р.). Ухвалу від 23.04.2018р. про прийняття справи №904/1140/18 до свого провадження, призначення судового засідання для розгляду справи по суті на 21.05.2018р., поштовим повідомленням підприємства зв'язку повернуто, з посиланням на "закінченням терміну зберігання" поштового відправлення. - 15.05.2018р.

Частиною 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з ч. 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, відповідача відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи.

Відповідно до п. 9 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд може розглянути справу за наявними в ній доказами.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 21.05.2018р. прийнято судове рішення.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відносно відповідача господарським судом Дніпропетровської області 11.02.16р. порушено провадження у справі № 904/31/16 про банкрутство, на даний час провадження перебуває на стадії розпорядження майном.

Згідно з частиною четвертою статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про стягнення заробітної плати. Аналогічні положення містяться в пункті 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що останній працював у відповідача з 01.08.2013р. по 06.04.2015р.

06.04.2015 р. позивача звільнено з роботи наказом № 60 Лс на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в день звільнення, всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, якщо спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, які належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Як зазначив позивач, при звільненні з роботи з ним не було проведено остаточного розрахунку, а саме не виплачено 10 471, 45грн., вказана сума підтверджується довідкою відповідача № 41 від 14.03.2018р. і підлягає стягненню.

Стосовно стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, господарський суд зазначає наступне.

Нормами ч. 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України).

Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

До матеріалів справи долучено довідку відповідача № 41 від 14.03.2018р. за підписом ген. директора та голов. бухгалтера, з якої вбачається, що середній одноденний заробіток позивача становить - 217,08 грн.

При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та призначення пенсії.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

При розрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачем помилково зазначено невірну кількість робочих днів з 07.04.2015р. по 20.03.2018р., за які слід стягнути середній заробіток. Так, у зазначений період було 738 робочих днів, а не 740 днів, як зазначив позивач.

З огляду на матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 07.04.2015р. по 20.03.2018р. у розмірі 160 205,04 грн. (217,08 грн. х 738 дн.).

Тому в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки вони заявлені без достатніх правових підстав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1762, 00 грн. слід віднести на відповідача, стягнувши його в дохід державного бюджету України.

Враховуючи вищеозначене, керуючись ст.ст. 47, 115-117, 238 КЗпП України, ст.ст. 20, 129, 194, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, пров. Капітальний, 2, ) на користь ОСОБА_1 (52204, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість по заробітній платі в розмірі 10 471,45 (десять тисяч чотириста сімдесят одна) грн. 45 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, пров. Капітальний, 2, ) на користь ОСОБА_1 (52204, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні суму за період з 07 квітня 2015 року по 20 березня 2018 року у розмірі 160 205,04 (сто шістдесят тисяч двісті п'ять) грн. 04 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА" (52210, Дніпропетровська область, м.Жовті Води, пров. Капітальний, 2, ) на користь державного бюджету (одержувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , рахунок отримувача 0001, банк одержувача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. - судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.05.2018р.

Суддя Н.М. Камша