Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/14/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

при секретарі: Макарчук В.І.

за участю представників сторін:

від відповідача: Климчук С.О.- дов. № 30/1 від 30.01.2018

від третьої особи: Андрійчук М.А.- водійське посвідчення № 295718 від 28.05.2003.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України

до Військової частини НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 )

за участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 28978,35 грн.

Моторне (транспортне) страхове бюро України (позивач) звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (відповідача) про стягнення сплаченого страхового відшкодування в розмірі 28978,35 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач в силу положень ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", здійснивши виплату страхового відшкодування, отримав право на звернення із регресним позовом до власника транспортного засобу, який заподіяв шкоду.

Ухвалою від 22.01.2018 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 12.02. 2018.

12.02.2018 суд ухвалою залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 та відклав підготовче засідання на 06.03.2018.

В підготовчому засіданні від 06.03.2018 оголошено перерву до 22.03.2018.

Ухвалою від 22.03.2018 суд продовжив строк підготовчого провадження по 23.04.2018. Підготовче засідання відкладено на 17.04.2018.

Ухвалою від 17.04.2017 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 17.05.2018.

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

17.05.2018 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання, згідно якого останній зазначає, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника позивача (а.с. 144).

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 94-95). Зокрема, вказує, що на момент скоєння ДТП ОСОБА_1 , який керував автомобілем Краз, знаходився на військовій службі у Збройних силах України та входив до складу військової частини НОМЕР_1 .

Разом з тим вказує, що судовим актом не встановлено вини третьої особи - ОСОБА_2 у заподіянні шкоди внаслідок ДТП, що виключає можливість стягнення з відповідача в регресному порядку відшкодованої шкоди.

Третя особа - ОСОБА_1 , в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог. Зокрема, свої заперечення ґрунтує та тому, що його вина судовим актом не встановлена. Зазначає, що на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме з 26.05.2015 по 06.01.2016, він перебував у зоні проведення АТО, що підтверджується довідкою Військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 01.02.2016 (а.с.123).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Мотивуючи позовні вимоги позивач вказує, що 17 квітня 2015 року о 07 годині 30 хвилин ОСОБА_1 в м. Житомирі, на перехресті з вулиці Бугайченка, керуючи автомобілем КРАЗ, без державного номера, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Шевроле, державний номер НОМЕР_4 , який рухався попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди наведені автомобілі отримали механічні пошкодження.

За наслідками вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди 06.08.2015 було складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 65).

Цивільно-правова відповідальність потерпілого ОСОБА_3 застрахована у ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" згідно полісу №АС/ 7259013 від 13.05.2014 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 14).

28.04.2015 потерпілий внаслідок ДТП - ОСОБА_3 звернувся до Моторного (транспортне ) страхового бюро України (далі- МТСБУ) з повідомленням про дорожньо- транспортну пригоду (а.с.12).

21.04.2015 складено висновок № 1094 експерта автотоварознавчого дослідження автомобіля Chevrolet Lacetti д.н. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_3 .

Відповідно до вказаного висновку, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Chevrolet Lacetti реєстраційний номер НОМЕР_4 , станом на 20 квітня 2015 року з ПДВ складає 34534,02 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Lacetti д.н. НОМЕР_4 станом на 20 квітня 2015 року з ПДВ складає 48423,61 грн. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля Chevrolet Lacetti д.н. НОМЕР_4 складає 34534,02 грн. (а.с. 17-22).

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП, в результаті якого було завдано шкоди автомобілю Chevrolet Lacetti д.н. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_1 знаходився на військовій службі у Збройних силах України та входив до складу військової частини НОМЕР_1 .

За даними позивача, що також не заперечується відповідачем, автомобіль, яким під час ДТП керував Андрійчук М.А. (третя особа) марки Краз, без номерного знака належить військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач вказує, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована при використанні транспортного засобу "Краз" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивачем на підставі ст. 41 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів " виплачено потерпілому страхове відшкодування в сумі 28778,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5994рв від 24.11.2015 (а.с. 29).

Крім того, позивачем згідно платіжного доручення № 11520рв від 22.10.2015 сплачено послуги аварійного комісара в сумі 200,00 грн. (а.с. 30).

Оскільки позивачем здійснено страхове відшкодування позивачу, в порядку п. 38.2 ст. 38 38.2 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", він звернувся з позовом до відповідача про стягнення в порядку регресу сплаченого страхового відшкодування в розмірі 28778,35грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача вартість послуг аварійного комісара в розмірі 200,00 грн.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, надавши правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку

Згідно ч.1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору є матеріально-правова вимога позивача про стягнення виплаченого потерпілій особі шкоди, завданої внаслідок ДТП, тобто шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки .

Статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно положень статті 29 вказаного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством.

Відповідно до пунктів 34.1, 34.2. статті 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Цивільно-правова відповідальність потерпілого ОСОБА_3 застрахована у ПАТ "Українська пожежна-страхова компанія" згідно договору №АС/7259013 від 12.05.2014 (а.с. 14).

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП застрахована не була.

Приписами пп. а) ч.1 п 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Як досліджено вище, позивач на підставі п 41.1 ст. 41 вищезазначеного закону здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі у сумі 28778,35 грн. і в порядку п. 38.2 ст. 38 зазначеного закону звернувся зі зворотною вимогою до відповідача, як власника джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди майну застрахованої особи.

Згідно з підпунктом 38.2.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Враховуючи норми вищезазначених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідальність за шкоду, заподіяну транспортному засобу, а саме автомобілю Chevrolet Lacetti д.н. НОМЕР_4 , має нести відповідач, як юридична особа, якій належить транспортний засіб, за кермом якого перебувала особа, яка знаходилась з відповідачем у службових відносинах.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе особа, яка її завдала. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відповідальність покладається на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, навіть якщо ця особа безпосередньо не здійснювала експлуатації цього джерела.

За приписами ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

При цьому вина такої особи у вчиненні ДТП та, відповідно, пошкодженні застрахованого майна, має бути належним чином підтверджена, зокрема, рішенням суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення або кримінального провадження у разі наявності складу злочину.

На підтвердження доказів наявності вини ОСОБА_1 у заподіянні шкоди, внаслідок ДТП, позивачем до матеріалів справи долучено копію постанови Житомирського районного суду Житомирської області у справі № 278/2622/15-п від 28.08.2015, якою провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с.11).

Господарський суд враховує, що встановлення вини особи у вчиненні такого адміністративного правопорушення, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів (стаття 124 КУпАП), має здійснюватися місцевим судом загальної юрисдикції, оскільки розгляд таких справ не віднесено до підвідомчості господарських судів, й відповідно встановлення фактів дотримання учасником дорожнього руху на момент дорожньо-транспортної пригоди Правил дорожнього руху згідно з положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення перебуває поза межами компетенції господарського суду.

Зі змісту зазначеної постанови слідує, що судом не досліджувалось питання щодо винуватості чи невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Однак, згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16, у випадку, якщо провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо особи було закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, суд має виходити з того, що з правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

З огляду на викладене позивач має право на отримання відшкодування в порядку регресу здійсненого страхового відшкодування.

На підставі викладеного, суд зазначає, що відповідальність за шкоду, заподіяну автомобілю Chevrolet Lacetti д.н. НОМЕР_4 , має нести відповідач як власник джерела підвищеної небезпеки, з винних неправомірних дій водія, який знаходився в службових відносинах з відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 28778,35 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Щодо стягнення з відповідача 200,00 грн. вартості послуг аварійного комісара, то суд зазначає про наступне.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

В силу наведених положень законодавства, вартість послуг аварійного комісара не є складовою страхового відшкодування, відтак вимоги позивача в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст.13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 28778,35 грн. виплаченого страхового відшкодування.

В частині стягнення з відповідача 200,00 грн. вартості послуг аварійного комісара суд відмовляє в задоволені позову.

Щодо заперечень третьої особи відносно того, що протокол про адмінінстративне правопорушення було складено у період його перебування в зоні дії АТО, то суд зазначає, що зазначені обставини не спростовують факту вчинення останнім ДТП, внаслідок якої було завдано шкоди потерпілій особі та не доводить невинність третьої особи у скоєнні ДТП.

На підставі ст. 129 ГПК України, витрати, пов`язані з оплатою судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру обґрунтовано задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 )

на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України (02000, м.Київ-2, бульвар Русанівський, а/с 272, )

- 28778,35 грн. виплаченого страхового відшкодування;

- 1589,62 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 24.05.18

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:
1- в справу
2,3- сторонам (рек. з повід)
4,5- третій особі Андрійчук М.А. ( АДРЕСА_2 .) ( рек. з пов.)
( АДРЕСА_3 ) ( рек. з пов.)