РІШЕННЯ

15 травня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/107/18
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

при секретарі судового засідання Коляска І.І.

розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Газпостач" Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз", вул. Митрополита Шептицького, 20, м. Тернопіль, 46008

про стягнення коштів в загальній сумі 23 006, 80 грн

За участі представників:

Позивача: ОСОБА_2 - уповноваженого

Відповідача: ОСОБА_3 - уповноваженої

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України надалі ГПК України), здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", надалі - позивач, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 підприємства "Газпостач" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", надалі - відповідач, про стягнення 23 006 грн 80 коп., з яких: 10 293,73 грн пеня, 2 976,81 грн три проценти річних та 9 736,26 грн -інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором купівлі-продажу природного газу № 17-249-РО від 06.04.2017 в частині здійснення своєчасної оплати вартості поставленого протягом квітня-вересня 2017 року природного газу, внаслідок чого у позивача виникло право на звернення до суду із даним позовом.

В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено: Договір купівлі-продажу природного газу № 17-249-РО від 06.04.2017, акти приймання-передачі природного газу від 30.04.2017, від 31.05.2017, від 30.06.2017, від 31.07.2017, від 31.08.2017 та від 30.09.2017, розрахунок штрафних санкцій, інфляційних нарахувань та 3% річних, а також інші документи, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 30.03.2018 позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 921/107/18; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 14:00 год. 23.04.2018; клопотання Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про його участь у призначеному на 14:00 год. 23.04.2018 судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено; доручено забезпечення проведення відеоконференції Господарському суду Київської області (вул. Комінтерну (ОСОБА_4), 16, м. Київ - 32, 01032). Ухвалою суду від 23.04.2017, в порядку ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті було відкладено на 14:00 год. 15.05.2018 з підстав, викладених у відповідній ухвалі суду.

Поряд з цим, до початку розгляду справи по суті судом встановлено, що 20.02.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено інформацію про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи - ОСОБА_1 підприємства "Газпостач" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", зокрема, щодо зміни повного та скороченого найменування - Дочірнє підприємство "Газпостач" Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз". З огляду на наведене, в судовому засіданні 15.05.2018 суд постановив, що правильним найменуванням відповідача у даній справі є Дочірнє підприємство "Газпостач" Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" (Статут підприємства, затверджений рішенням Наглядової ради ПрАТ "Тернопільміськгаз" від 07.02.2018, та сформований судом спеціальний витяг з ЄДРЮОФОП та ГФ за № від 15.05.2018 в матеріалах справи).

В судове засідання 15.05.2018 повноважний представник відповідача прибув. Зазначив, що правильність проведених позивачем нарахувань підприємством під сумнів не ставиться. Поряд із цим, згідно відзиву на позов за №1023 від 16.04.2018 (вх. №9530 від 16.04.2018) просить суд у відповідності до п. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір пені до 10% від нарахованої. Просить суд врахувати, що станом на день звернення позивача до суду з даним позовом відповідач в повному обсязі розрахувався за Договором купівлі-продажу природного газу № 17-249-РО від 06.04.2017. Зауважує, що підприємство не є фактичним споживачем придбаного у позивача природного газу. Пріоритетною, соціально-орієнтованою сферою господарської діяльності підприємства є забезпечення постачання природного газу мешканцям міста Тернопіль та Тернопільського району. Щодо цієї категорії споживачів на відповідача відповідно до ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" покладено виконання спеціальних обовязків в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультації із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства, для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу. Поряд із цим, підприємство являється гарантованим постачальником природного газу іншим категоріям споживачів (бюджетні установи, організації, субєкти господарювання), які не сплачують вчасно за спожитий природний газ. Наведене зумовило виникнення значної дебіторської заборгованості. Так, станом на 01.01.2016 заборгованість за спожитий природний газ споживачами-юридичними особами (бюджет, промисловість, компобут) склала 4 540 089,73 грн, побутовими споживачами (населенням) 50 415 500,00 грн; станом на 01.01.2017 заборгованість за спожитий природний газ споживачами-юридичним особами 23 811 025,02 грн, побутовими споживачами 109 555 202,66 грн; станом на 01.01.2018 заборгованість за спожитий природний газ споживачами юридичними особами 22 891 263,85 грн, побутовими споживачами 214 735 804,28 грн. З метою зменшення дебіторської заборгованості підприємство веде відповідну претензійно-позовну роботу.

Зазначає, що позивач і відповідач не є рівними учасниками на ринку постачання природного газу. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів встановлюються окремими рішеннями Кабінету Міністрів України. Встановлення роздрібних цін, що регулюються державою не забезпечує мінімальної рентабельності послуги, на яку вони поширюються. Держава не надає підтримки газопостачальним підприємствам у вигляді дотації, лише встановлює середньозважений тариф на постачання газу. При цьому, джерела оплати штрафних санкцій не закладено в ціну газу для постачальника. Після різкого зростання ціни на природний газ, близько 70% населення сплачують за послуги відповідача не "живими грошима", а наданими державою субсидіями та пільгами. Проте розрахунки відповідача з контрагентами, у т.ч. з Позивачем, здійснюються "живими грошима". Постановою Кабінету Міністрів України №792 від 10.10.2015 визначено механізм проведення розрахунків за спожитий газ з постачальниками природного газу, на яких покладено спеціальні обовязки з постачання природного газу для виконання спеціальних завдань. Норматив перерахування коштів, відповідно до Постанови, встановлюється щомісячно відповідними постановами НКРЕКП. При цьому, норматив перерахування між учасниками розрахунків згідно алгоритму встановлено так, що значна частина коштів перераховується на рахунки інших учасників ринку, в першу чергу оптового продавця ПАТ "НАК "Нафтогаз України" з метою зменшення дефіциту Компанії відповідно до Меморандуму про економічну та фінансову політику. Встановлений для відповідача, як гарантованого постачальника, норматив є значно занижений, що підриває фінансову стабільність та спричиняє збитки підприємству. Несанкціоноване втручання в механізм проведення розрахунків може бути підставами для застосування НКРЕКП штрафних санкцій. У відповідача відсутня реальна можливість впливати на своєчасність розрахунків з контрагентами, оскільки порядок розрахунків між учасниками ринку є законодавчо врегульованим.

Відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи (постанова НКРЕКП від 30.09.2015 №2493) для отримання послуги з транспортування природного газу, замовник (постачальник) надає оператору газотранспортної системи (ПАТ "Укртрансгаз") фінансове забезпечення. Розмір фінансового забезпечення замовника послуг транспортування щодо послуг балансування системи має бути не меншим 20% вартості природного газу, який планується до транспортування у певному місяці на підставі планових обсягів транспортування природного газу, та розрахункової вартості базової ціни газу, що визначається відповідно до умов цього Кодексу. Вимога закону про надання оператору ГТС фінансових гарантій призводить до надмірно високих фінансових витрат відповідача, як гарантованого постачальника.

Також, просить врахувати, що джерелом сплати сум штрафних санкцій має бути дохід підприємства. Однак згідно звіту про фінансові результати ДП "Газпостач" ПАТ "Тернопільміськгаз" підприємство перебуває у вкрай важкому становищі і є збитковим. Згідно балансу (звіту про фінансовий стан) на 31.12.2016 у підприємства відсутній чистий прибуток, а нерозподілений прибуток (непокритий збиток) становив 1 692 000 грн; згідно звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за 2016 рік збиток за звітний період склав 967 000 грн; згідно балансу (звіту про фінансовий стан) на 31.12.2017 у підприємства відсутній чистий прибуток, а нерозподілений прибуток (непокритий збиток) становив 189 000,00 грн. Примусове стягнення вказаної суми призведе до арешту рахунків відповідача і погіршення його стану. Зазначає, що позивач застосував до відповідача таку міру відповідальності як стягнення 3% річних та інфляційні нарахування, дані кошти в певній мірі компенсують знецінення сплачених відповідачем із затримкою коштів і позивач не понесе значних негативних наслідків у своєму фінансовому становищі.

В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено: інформацію щодо претензійно-позовної роботи ДП "Газпостач" ПАТ "Тернопільміськгаз" за підписом заступника директора з постачання та обліку газу, звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2016 рік, Статут ДП "Газпостач" ПрАТ "Тернопільміськгаз" тощо.

Повноважний представник позивача в судове засідання 15.05.2018 прибув. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та посилаючись на долучені до матеріалів справи документи. В задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені просить відмовити у зв'язку із його необґрунтованістю. Вказує, що отримані Компанією внаслідок стягнення штрафних санкцій та передбачених ст. 625 ЦК України нарахувань кошти спрямовуються на погашення іноземних інвестиційних кредитних договорів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні доводи та пояснення повноважних представників позивача та відповідача, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні у справі письмові докази, суд встановив:

06.04.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", надалі продавець/позивач, з однієї сторони, та Дочірнім підприємством "Газпостач" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" (зміна найменування Дочірнє підприємство "Газпостач" Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз"), надалі покупець/відповідач, з іншої сторони, укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 17-249-РО (надалі Договір), за умовами якого продавець зобовязується передати у 2017 році природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити його на умовах цього Договору (п.1.1 р.1 Договору).

Згідно п. п. 1.2- 1.3 р.1 Договору природний газ, що передається за цим Договором, використовується покупцем виключно для постачання релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності). За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України.

Відповідно до п. 2.1 р. 2 Договору продавець передає покупцеві у період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 49,000 тис. куб. м, у тому числі за місяцями: квітень - 25,000 тис. куб. м, травень 8,000 тис. куб. м, червень 4,500 тис. куб. м, липень 3,000 тис. куб. м, серпень 4,500 тис. куб. м, вересень 4,000 куб. м. Обсяги природного газу, що планується передати згідно з цим Договором, можуть змінюватись сторонами протягом місяця поставки в установленому порядку (п. 2.2 р. 2 Договору).

Пунктами 3.2-3.6 р. 3 Договору встановлено, що приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці купівлі-продажу, оформлюється актом приймання-передачі. Покупець зобовязується подати не пізніше 08 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця (за її наявності) два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги переданого природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його ціна та фактична вартість. Продавець до 12 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу, після подачі покупцем документів визначених пунктом 3.3, повертає покупцеві один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою (за її наявності). У разі не підписання подавцем акта приймання-передачі природного газу продавець у той же строк письмово повідомляє покупцеві про причини такого не підписання акта та надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. У разі порушення сторонами умов передачі природного газу, визначених пунктами 3.3 та 3.4 цього Договору, акт приймання-передачі природного газу вважається підписаним сторонами з обсягами приймання-передачі, встановленими оператором газотранспортної системи за процедурою алокації відповідно до вимог розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 №2493. Коригування обсягів природного газу, які плануються передати згідно з цим договором, оформлюється покупцем у вигляді заявки.

Розділом 11 Договору визначено, що останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 квітня 2017 року, і діє в частині продажу природного газу до 30 вересня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору позивач за період з квітня місяця 2017 року по вересень місяць 2017 року (включно) передав, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 57,000 тис. куб. м на загальну суму 169 016,39 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями підписаних повноважними представниками сторін актів приймання-передачі природного газу від 30.04.2017 на суму 82 963,33 грн, від 31.05.2017 на суму 39 792,98 грн, від 30.06.2017 на суму 15 623,64 грн, від 31.07.2017 на суму 10 914,90 грн, від 31.08.2017 на суму 7 718,41 грн та від 30.09.2017 на суму 12 003,13 грн.

Відповідач у відзиві на позов за №1023 від 16.04.2018, підтриманому його повноважним представником в судовому засіданні 15.05.2018, підтвердив факт отримання ДП "Газпостач" ПАТ "Тернопільміськгаз" протягом 2017 року природного газу в наведених позивачем обсягах.

Відповідно до п. 6.1 р. 6 Договору оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

П. 6.2 р. 6 Договору сторони визначили, що оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП. За наявності заборгованості за попередні періоди покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця. У платіжних дорученнях покупець повинен обовязково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу. Кошти, які надійшли від покупця, зараховуються як попередня оплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором. За наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного покупцем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, повязані з одержанням виконання; 2) у другу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу погашається основна сума заборгованості (п. п. 6.3-6.4 р. 6 Договору).

Як стверджує позивач та вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства свої зобов'язання по оплаті вартості отриманого природного газу протягом квітня вересня місяця 2017 року (включно) виконував неналежним чином та з порушенням передбаченого умовами Договору терміну розрахунків. Зокрема, вартість отриманого протягом вказаного періоду природного газу відповідачем оплачена 31.01.2018 (сальдова відомість та операції по підприємству "Газпостач ДП" в матеріалах справи).

Наведені позивачем дані (дати та суми) щодо проведення відповідачем розрахунків за отриманий згідно Договору природний газ, несвоєчасне проведення вказаних оплат підтвердив у судовому засіданні 15.05.2018 і повноважний представник відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором позивач звернувся з позовом про стягнення на свою користь пені в розмірі 10 293,73 грн, нарахованої на підставі п. 7.2 р. 7 Договору, трьох процентів річних в розмірі 2 976,81 грн та інфляційних втрат в розмірі 9 736,26 грн, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України).

В силу приписів ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (надалі ГК України) в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору купівлі-продажу природного газу № 17-249-РО від 06.04.2017.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до ДП "Газпостач" ПрАТ "Тернопільміськгаз" про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних за неналежне виконання вказаного вище Договору.

Ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

В силу ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, та однією з підстав виникнення зобовязань.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Ст. 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свій обов'язок щодо передачі у власність відповідачу природного газу згідно Договору № 17-249-РО від 06.04.2017 в повному обсязі. Проте відповідач свої зобов'язання з оплати вартості отриманого протягом квітня-вересня місяця 2017 року (включно) природного газу виконав з порушенням встановленого Договором строку.

Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а такожтри проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленого природного газу, позивачем помісячно, з врахуванням сум поставок та передбачених умовами Договору термінів здійснення розрахунків, проведених відповідачем оплат, нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в загальній сумі 2 976 грн 81 коп. та інфляційні нарахування в загальній сумі 9 736 грн 26 коп.

З наданого позивачем розрахунку 3% річних вбачається, що останні нараховані за період з 26.05.2017 по 30.01.2018, зокрема: за газ переданий у квітні місяці 2017 р. згідно акту приймання - передачі від 30.04.2017 - за період з 26.05.2017 по 30.01.2018 в сумі 1 704,73 грн; за газ переданий у травні місяці 2017 р. згідно акту приймання - передачі від 31.05.2017 - за період з 27.06.2017 по 30.01.2018 в сумі 711,91 грн; за газ переданий у червні місяці 2017 р. згідно акту приймання - передачі від 30.06.2017 - за період з 26.07.2017 по 30.01.2018 в сумі 242,37 грн; за газ переданий у липні місяці 2017 р. згідно акту приймання - передачі від 31.07.2017 - за період з 26.08.2017 по 30.01.2018 в сумі 141,60 грн; за газ переданий у серпні місяці 2017 р. згідно акту приймання - передачі від 31.08.2017 - за період з 26.09.2017 по 30.01.2018 в сумі 80,51 грн; за газ переданий у вересні місяці 2017 р. згідно акту приймання - передачі від 30.09.2017 - за період з 26.10.2017 по 30.01.2018 в сумі 95,69 грн.

Суд розглянув наданий позивачем розрахунок 3% річних та за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", з врахуванням вартості переданого позивачем та отриманого відповідачем згідно наведених вище актів приймання-передачі природного газу, передбаченого умовами Договору терміну здійснення розрахунків та проведених відповідачем оплат, провів перерахунок заявленої до стягнення суми 3% річних.

Згідно проведеного судом перерахунку в межах визначених позивачем періодів правомірним є нарахування 3% річних в загальній сумі 2 978 грн 44 коп. Поряд із цим, враховуючи принцип диспозитивності судового процесу, а також те, що суд позбавлений права вийти за межі позовних вимог, до стягнення за вказаний період підлягає сума 3% річних визначена позивачем 2 976 грн. 26 коп. (проведений судом перерахунок в матеріалах справи).

З наданого позивачем розрахунку інфляційних нарахувань на загальну суму 9 736,26 грн вбачається, що останні нараховані за період з червня по грудень місяць 2017 року. Зокрема, за зобовязаннями квітня місяця 2017 року інфляцію нараховано за період червень грудень 2017 року в сумі 5 794,43 грн; за зобовязаннями травня місяця 2017 року інфляцію нараховано за період липень грудень 2017 року в сумі 2 108,84 грн; за зобовязаннями червня місяця 2017 року інфляцію нараховано за період серпень грудень 2017 року в сумі 795,14 грн; за зобовязаннями липня місяця 2017 року інфляцію нараховано за період вересень грудень 2017 року в сумі 566,98 грн; за зобовязаннями серпня місяця 2017 року інфляцію нараховано за період жовтень грудень 2017 року в сумі 241,73 грн; за зобовязаннями вересня місяця 2017 року інфляцію нараховано за період листопад грудень 2017 року в сумі 229,14 грн.

Судом розглянуто наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань та за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", в межах визначених позивачем періодів, проведених відповідачем оплат, з урахуванням того, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць, який визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому проводиться сплата, викладених у листі Верховного Суду України "Рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" (№62-97р. від 03.04.1997р.), проведено перерахунок заявленої то стягнення суми інфляційних нарахувань.

Згідно проведеного судом перерахунку вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в загальній сумі 9 736 грн 26 коп. є правомірними та такими, що підлягають до задоволення в заявленій до стягнення сумі (проведений судом розрахунок в матеріалах справи).

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду від 31 січня 2018 у справі № 915/14/17).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ст. 209 ЦК України встановлено, що особа, яка не виконала зобовязання або виконала його неналежним чином несе майнову відповідальність на умовах, передбачених законом або договором.

Ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно вимог ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється в письмовій формі.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. ст. 546-551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України, в силу якої у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що пеня нараховується в розмірі, встановленому умовами договору, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який стягується пеня.

Окрім того, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 7.2 р. 7 Договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 цього Договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення.

На підставі наведених норм законодавства та умов Договору, враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленого природного газу, позивачем помісячно, з врахуванням сум поставок та передбачених умовами Договору термінів здійснення розрахунків, проведених відповідачем оплат, за період з 26.05.2017 по 30.01.2018 нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 10 293 грн 73 коп. Зокрема: за газ переданий у квітні місяці 2017 р. згідно акту приймання - передачі від 30.04.2017 - за період з 26.05.2017 по 24.11.2017 в сумі 5 265,33 грн; за газ переданий у травні місяці 2017 р. згідно акту приймання - передачі від 31.05.2017 - за період з 27.06.2017 по 24.12.2017 в сумі 2 541,84 грн; за газ переданий у червні місяці 2017 р. згідно акту приймання - передачі від 30.06.2017 - за період з 26.07.2017 по 24.01.2018 в сумі 1 035,22 грн; за газ переданий у липні місяці 2017 р. згідно акту приймання - передачі від 31.07.2017 - за період з 26.08.2017 по 30.01.2018 в сумі 635,59 грн; за газ переданий у серпні місяці 2017 р. згідно акту приймання - передачі від 31.08.2017 - за період з 26.09.2017 по 30.01.2018 в сумі 367,52 грн та за газ переданий у вересні місяці 2017 р. згідно акту приймання - передачі від 30.09.2017 - за період з 26.10.2017 по 30.01.2018 в сумі 448,23 грн.

Суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", в межах визначених позивачем періодів, з врахуванням вартості переданого позивачем та отриманого відповідачем згідно наведених вище актів приймання-передачі природного газу, передбаченого умовами Договору терміну здійснення розрахунків та проведених відповідачем оплат, провів перерахунок заявленої до стягнення суми пені, згідно якого нарахування останньої в заявленій позивачем сумі 10 293 грн 73 коп. є правомірним (проведений судом перерахунок - в матеріалах справи).

Поряд з цим, як вже зазначалось вище, відповідач у відзиві на позов №1023 від 16.04.2018, підтриманому його повноважним представником у судовому засіданні 15.05.2018, просив суд на підставі ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України зменшити розмір нарахованої позивачем пені до 10%.

Ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора.

Проте ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положеннями п. 1 ст. 233 ГК України також встановлено право суду на зменшення розміру санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку обставин, які мають істотне значення господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та/або штрафу.

Поряд із цим, зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки також в залежність і від співвідношення її розміру і збитків.

Слід зазначити, що поняття "значно" та "надмірно", при застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. Правила ч. 3 ст. 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" також визначено, що: "вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо".

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що:

- ДП "Газпостач" ПрАТ "Тернопільміськгаз" займається пріоритетною, соціально - орієнтованою сферою господарської діяльності, спрямованою на забезпечення транспортування природного газу мешканцям міста Тернопіль та Тернопільського району;

- відповідно до умов згаданого правочину ДП "Газпостач" ПАТ "Тернопільміськгаз" отримувало природний газ від позивача для подальшої реалізації релігійним організаціям;

- у відповідача відсутня реальна можливість впливати на своєчасність розрахунків з контрагентами, оскільки порядок розрахунків між учасниками ринку є законодавчо врегульованим;

- станом на день звернення позивача з даним позовом до суду відповідачем оплата за переданий позивачем згідно Договору №17-249-РО від 06.04.2017 природний газ здійснена в повному обсязі. Заборгованість Покупця за Договором відсутня;

- предметом судового розгляду є стягнення штрафних санкцій та передбачених ст. 625 ЦК України нарахувань, що, в свою чергу, не є основним доходом ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" і не може впливати на його господарську діяльність;

- позивач застосував до відповідача також таку міру відповідальності як стягнення 3% річних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, та інфляційних нарахувань, які за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, що не передбачено умовами Договору, однак передбачено нормами чинного законодавства;

- наявні в матеріалах справи баланс та звіт про фінансові результати ДП ПАТ "Тернопільміськгаз" свідчать про збиткову діяльність останнього.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України).

Беручи до уваги наведене, дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін, зважаючи на те, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є стратегічним підприємством державного сектора економіки, 100% акцій якого належить державі, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення сум штрафних санкцій, оцінивши надані сторонами докази, зважаючи на те, що пеня - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов'язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення, суд прийшов до висновку про винятковість даного випадку та вважає за доцільне скористатися повноваженнями, наданими йому чинним законодавством, а саме: ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, та зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій (пені) до 50 % від правомірно нарахованої та стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Газпостач" Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" 5 146 грн 86 коп. пені (50% від 10 293,73 грн) за неналежне виконання умов Договору купівлі - продажу природного газу № 17-249-РО від 06.04.2017.

Судом враховано, що аналогічну правову позицію викладено, зокрема, і у постанові Верховного Суду № 911/3165/16 від 25.01.2018.

Ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктом 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

У відповідності до вимог ст. ст. 123, 129 ч. 1 п. 2 ГПК України витрати по сплаті судового збору (без врахування зменшеної судом в порядку ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України суми пені) в сумі 1 762 грн 00 коп. покладаються судом на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 73-75, 86, 91, 123, 129, 236, 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Газпостач" Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз", вул. Митрополита Шептицького, 20, м. Тернопіль, Тернопільська область, ідентифікаційний код 39456152, на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, ідентифікаційний код 20077720:

- 5 146 грн 86 коп. пені;

- 2 976 грн 81 коп. - 3% річних;

- 9 736 грн 26 коп. - інфляційних нарахувань;

- 1 762 грн 00 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору.

3. В задоволенні решти частини позову - відмовити.

4. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обовязки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 22.05.2018.

Суддя І.М. Гирила