ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.05.2018р. Справа № 905/1923/17

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів: Тарапати С.С., Паляниці Ю.О., при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Оскар», м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапром», м. Селидове, Донецька область

про стягнення 102 543 грн. 84 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю № 010218 від 01.02.2018р.;

від відповідача: представник не зявився.

Розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 222 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 17.05.2018р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Оскар», м. Запоріжжя, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапром», м. Селидове, Донецька область про стягнення 102 543 грн. 84 коп., з яких: 84 936,00 грн. сума основного боргу; 10 049,89 грн. пеня; 1 812,82 грн. 3% річних; 5 745,13 грн. інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором поставки №ДП-2601 від 26.01.2017р. щодо оплати вартості поставленого товару, внаслідок чого, на думку позивача, наявні підстави для стягнення суми основного боргу та нарахованих на неї суми пені, 3% річних та інфляційних втрат. Нормативно позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 193, 265 Господарського кодексу України.

Ухвалою від 17.08.2017р. господарським судом Донецької області порушено провадження по справі №905/1923/17.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

13.09.2017р. від позивача до суду надійшла заява за вих.№1109/107 від 11.09.2017р. на виконання вимог ухвали суду від 17.08.2017р., у яких позивач, зокрема зазначає, що передбачені п.3.2 договору документи були належним чином передані відповідачу, що підтверджується відсутністю відповідних записів на видатковій накладній відповідно до п.5.4. договору.

19.09.2017р. до суду від відповідача надійшов супровідний лист за вих.№121-юр від 15.09.2017р. з додатками, зокрема, відзивом за вих.№111-юр від 23.08.2017р. Так, за змістом відзиву на позовну заяву, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на наступне:

- укладений між сторонами договір поставки №ДП-2601 від 26.01.2017р. є неукладеним та відповідно не породжує права та обовязку сторін, оскільки відповідно до п.1.1. договору, ціна, кількість, найменування і асортимент, терміни і умови поставки товару вказуються сторонами в специфікаціях, що є невідємною частиною цього договору. При цьому, відповідач зазначає, що будь-які специфікації до договору сторонами не підписувались, а отже сторонами не було погоджено предмет договору та ціну товару, який підлягає поставці;

- директор ТОВ «Мегапром» не надавав ОСОБА_2 повноваження, в т.ч. у формі довіреності, на узгодження предмету договору поставки №ДП-2601 від 26.01.2017р., на приймання будь-якого товару за цим договором, а тому надані позивачем в якості доказів поставки товару видаткові накладні №РН-99 від 08.02.2017р. та №РН-106 від 10.02.2017р. є неналежними доказами;

- окрім того, жодним чином не відбулось і наступного схвалення відповідачем договору поставки;

- у звязку з відсутністю будь-якого боргу перед ТОВ «Компанія «Оскар», відповідач також заперечує проти вимог щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

04.10.2017р. від позивача до суду надійшли письмові пояснення за вих.№0310/17 від 03.10.2017р. на відзив відповідача, у яких ТОВ «Компанія «Оскар», зокрема, зазначає, що за наслідками здійснення поставки товару позивачем складено відповідні податкові накладні та зареєстровані у відповідності до діючого законодавства, про що свідчить квитанція про реєстрацію накладних. Відповідачем, в свою чергу, зазначені податкові накладні були прийняті, про що свідчить відмітка на податкових накладних у програмному засобі «MEDOC» «ДОКУМЕНТ ПРИЙНЯТО КОНТРАГЕНТОМ».

Разом з тим, у зазначених письмових поясненнях, позивач просив суд витребувати у Селідівського відділення Покровської ОППІ Головного управління ДФС у Донецькій області (85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Європейська, буд. 1) відомості щодо декларування відповідачем податкового кредиту за податковою накладною № 34 від 08.02.2017р. та податковою накладною № 41 від 10.02.2017р., що були задекларовані Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Оскар» у складі податкової декларації з ПДВ за лютий 2017р.

Ухвалою від 05.10.2017р. господарським судом Донецької області, у звязку з задоволенням відповідного клопотання позивача, продовжено строк розгляду спору на 15 днів; витребувано у Селідівського відділення Покровської ОППІ Головного управління ДФС у Донецькій області (85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Європейська, буд. 1) відомості щодо декларування відповідачем податкового кредиту за податковою накладною № 34 від 08.02.2017р. та податковою накладною № 41 від 10.02.2017р., що були задекларовані Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Оскар» у складі податкової декларації з ПДВ за лютий 2017р.

25.10.2017р. від відповідача до суду надійшли додаткові письмові пояснення за вих.№137-юр від 20.10.2017р., у яких відповідач, зокрема, зазначає, що враховуючи великий обсяг господарських операцій, бухгалтером ТОВ «Мегапром» у лютому 2017 року, без вивчення наявності первинних документів, до складу податкового кредиту було включено і зареєстровані позивачем в ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ 14 156 грн., які не містять посилання на договір №ДП-2601 від 26.01.2017р. При цьому, бухгалтер відповідача, який не пересвідчився в реальності господарських операцій, все ж таки відобразив господарські операції з позивачем у податковій звітності. Проте, директором ТОВ «Мегапром» було виявлено відсутність первинних документів, оформлених належним чином та відкореговано податковий кредит, а саме: відповідач здійснив коригування податкового кредиту та виключив операцію на суму ПДВ 14 156 грн. з придбання товару у позивача з податкової декларації за лютий 2017р., про що свідчить поданий та прийнятий контролюючим органом уточнюючий розрахунок ТОВ «Мегапром» від 17.10.2017р. податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2017р. з додатками №2,5 та квитанцією №3.

27.10.2017р. до суду від позивача надійшли додаткові пояснення за вих.№251017/107 від 25.10.2017р. на відзив відповідача, у яких останній, зокрема, зазначив, що повноваження особи, яка здійснила приймання продукції за спірними видатковими накладними з боку відповідача підтверджується подальшими діями уповноважених осіб відповідача, а саме: наявні в матеріалах справи докази (податкові накладні, податкова декларація та квитанція з відмітками про прийняття податкового кредиту) свідчать, що відповідач відобразив здійснені поставки у податковому обліку і задекларував податкові зобовязання з податку на додану вартість.

Ухвалою від 30.10.2017р. господарським судом Донецької області відкладено розгляд справи з метою визначення колегіального складу суду для розгляду справи №905/1923/17.

За результатами автоматичного визначення складу колегії суддів від 31.10.2017р. призначено судову колегію по справі №905/1923/17 у складі: головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів Попова О.В., Паляниці Ю.О.

Ухвалою від 30.10.2017р. господарським судом Донецької області справу призначено до розгляду на 28.11.2017р.

01.11.2017р. до суду від Покровської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на виконання ухвали господарського суду Донецької області від 05.10.2017р. надійшов лист за вих.№104/62 від 26.10.2017р. з додатками. Так, у зазначеному листі повідомляється, що ТОВ «Мегапром» відображено податковий кредит за операціями з ТОВ «Компанія «Оскар» згідно податкових накладних №34 від 08.02.2017р. на суму 67 336,80, у т.ч. ПДВ 11 222,80 грн., №41 від 10.02.2017р. на суму 17 599,20 грн., у т.ч. ПДВ 2 933,20 грн. по податковій декларації з ПДВ за лютий 2017 року № від 17.03.2017р. При цьому, ТОВ «Мегапром» зменшено цей податковий кредит за операціями з ТОВ «Компанія «Оскар» згідно уточнюючого розрахунку від 17.10.2017р. № до податкової декларації з ПДВ за лютий 2018р.

27.11.2017р. до суду від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення за вих.№144-юр від 17.11.2017р., у яких останній, зокрема, зазначив, що

- посадова інструкція з функціональними обовязками на ОСОБА_2 не складалась та не затверджувалась;

- оскільки договір поставки №ДП-2601 від 26.01.2017р. є неукладеним, то у бухгалтерському обліку ТОВ «Мегапром» заборгованість за видатковими накладними №РН-99 від 08.02.2017р. та №РН-106 від 10.02.2017р. до договору поставки не обліковується;

- журнал реєстрації довіреностей у 2017р. ТОВ «Мегапром» не вівся, оскільки 05.05.2008р. Міністерством фінансів України видано наказ №647 «Про внесення змін до наказу Міністерства фінансів України від 16.05.96р. №99», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.05.2008р. за №445/15136, яким скасовано порядок суворого обліку бланків довіреностей на одержання цінностей;

- за місцем реєстрації ТОВ «Компанія «Оскар» (м. Запоріжжя, Північне Шосе, 4, офіс 210) розташовано офісне приміщення, що виключає можливість поставки тієї кількості товару, яку зазначено у спірних видаткових накладних, за цією адресою.

28.11.2017р. через офіційну електронну пошту господарського суду Донецької області від відповідача надійшли аналогічні за змістом додаткові письмові пояснення за вих.№144-юр від 17.11.2017р.

Ухвалою від 28.11.2017р. господарським судом Донецької області, у звязку з задоволенням відповідного клопотання позивача, продовжено строк розгляду спору на 15 днів.

15.12.2017р. набрала чинність редакція Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147 VIII від 03.10.2017р.

Згідно п.9 ч.1 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 16.01.2018р. визначено розгляд справи № 905/1923/17 за правилами загального позовного провадження на стадії підготовчого провадження та відкладено підготовче судове засідання на 13.02.2018р.

07.02.2018р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (за вих.№0502/101 від 05.02.2018р., у якій позивач, зокрема, зазначає:

- оскільки спірні видаткові накладні підписані сторонами без жодних зауважень, то поставка прийнята відповідачем. При цьому, первинні документи (видаткові накладні) та податкові накладні містять посилання на договір поставки №ДП-2601 від 26.01.2017р., а отже зазначені документи свідчать, що сторони, виконуючи договір, узгодили вид товару, щодо якого здійснюється поставка, його кількість та ціну, а тому відсутні правові підстави для тверджень щодо неузгодження основних умов договору, як і відсутні підстави для тверджень щодо позадоговірного характеру спірних відносин;

- прийняття відповідачем податкового кредиту свідчить, що навіть якщо ТОВ «Мегапром» не уповноважував пана ОСОБА_2 на підписання видаткових накладних, то виходячи з ч.2 ст. 241 ЦК України, подальшій дії відповідача зі схвалення прийняття поставки свідчать, що підписані ОСОБА_2 видаткові накладні створюють як права, так і обовязки для відповідача;

- факт декларування відповідачем в лютому 2017 року податкового кредиту за видатковими накладними на суму 14 156,00 грн., підтверджує визнання поставки поза залежністю від подальшого (через сім місяців) коригування відповідачем податкової звітності.

Ухвалою від 01.03.2018р. господарським судом Донецької області, у звязку з задоволенням відповідного клопотання позивача, продовжено строк розгляду справи на стадії підготовчого провадження на тридцять днів до 16.04.2018р.

06.03.2018р. до суду від позивача надійшло клопотання за вих.№0103/111 від 01.03.2018р. про приєднання доказів до матеріалів справи з додатками.

14.03.2018р. від відповідача до суду надійшли додаткові письмові пояснення за вих.№16-юр від 12.02.2018р.

26.03.2018р. від позивача до суду надійшла відповідь за вих.№2303/101 від 23.03.2018р. на додаткові пояснення відповідача від 12.02.2018р. (вих.№16-юр).

27.03.2018р. у звязку з перебуванням у відпустці судді Попова О.В., за результатами автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.03.2018р. по справі №905/1923/17 було призначено судову колегію у складі: Головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів: Тарапати С.С., Паляниці Ю.О.

Ухвалою від 27.03.2018р. господарським судом Донецької області відкладено підготовче судове засідання на 08.05.2018р.

27.04.2018р. від відповідача до суду надійшли додаткові письмові пояснення за вих.№29-юр від 25.04.2018р.

08.05.2018р. від позивача до суду надійшла відповідь за вих.№107/111 від 07.05.2018р. на додаткові пояснення відповідача від 25.04.2018р. (вих.№29-юр).

Ухвалою від 08.05.2018р. господарським судом Донецької області закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 17.05.2018р.

В засідання суду 17.05.2018р. представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

26.01.2017р. між ТОВ «Компанія «Оскар» (далі - постачальник) та ТОВ «Мегапром» (далі - покупець) був укладений договір поставки №ДП-2601 (далі за текстом - Договір), за умовами якого постачальник постачає, а покупець набуває на умовах, викладених у даному договорі, технічні масла та мастила та іншу продукцію (далі товар). Ціна, кількість, найменування та асортимент, строки та умови поставки товару вказуються сторонами у специфікаціях, які є невідємною частиною даного договору.

Загальна суму договору на момент його укладення орієнтовно складає: 500 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 20%, та остаточно визначається сумарною вартістю фактично поставленого товару за специфікаціями (п.2.1. договору).

Постачальник надає покупцю разом з товаром наступні документи: рахунок-фактуру на товар, видаткову накладну, копію паспорту виробника та/або сертифікат якості (п.3.2. договору).

Постачальник здійснює поставку товару на умовах та в строки, зазначені у специфікаціях (п.3.1. договору).

Датою поставки товару вважається дата підписання видаткової накладної або іншого документа, що підтверджує отримання товару (п.3.3. договору).

Розрахунки за даним договором здійснюються у національній валюті України шляхом прямого банківського перерахування на поточний рахунок постачальника з відстрочкою платежу 10 банківських днів з моменту отримання товару, якщо інші умови оплати не визначені у специфікаціях (4.1. договору).

Відповідно до п.5.4. договору, підписання видаткової накладної або іншого документа, що підтверджує приймання товару, підтверджує прийняття товару за якістю та кількістю, а також підтверджує отримання покупцем визначеної в п.3.2. договору і іншої товаросупровідної документації, у т.ч. і підтверджуючої якість товару. При наявності зауважень покупець складає відповідну відмітку на накладній.

За порушення строку оплати поставленого товару покупець сплачує пеню у розмірі 0,1% від вартості невиконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України (п.6.2. договору).

Пунктом 9.1. договору передбачено, що останній набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2017р. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторін від виконання тих зобовязань, які залишились не виконані. Якщо жодна із сторін за 30 календарних днів до закінчення строку дії даного договору не повідомила про розірвання договору, то строк дія договору продовжується ще на 1 календарний рік на тих же умовах.

Так, на підтвердження факту виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за договором на загальну суму 84 936,00 грн., останнім надано до суду наступні видаткові накладні:

- №РН-99 від 08.02.2017р. на суму 67 336,80 грн., у т.ч. ПДВ 11 222,80 грн.;

- №РН-106 від 10.02.2017р. на суму 17 599,20 грн., у т.ч. ПДВ 2 933,20 грн.

При цьому, зазначені видаткові накладні з боку відповідача містять лише підпис «ОСОБА_2А.», без засвідчення печаткою підприємства відповідача.

Крім того, на підтвердження поставки товару відповідачу, позивач також посилається на наступні докази:

- скрін замовлення поставки за допомогою електронних засобів звязку;

- скрін з електронної пошти щодо відправлення рахунку позивача на адресу контактної особи відповідача «Юрія Іванова»;

- копію замовлення-наряду на відпуск продукції зі складу;

- копію пояснювальної записки комірника позивача;

- копію пояснювальної записки генерального директора по збуту позивача;

- пояснювальна записка водія позивача;

- податкову накладну №34 від 08.02.2017р.;

- податкову накладну №41 від 10.02.2017р.

Також, в матеріалах справи містяться копії Товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти) №106 від 10.02.2017р., №99 від 08.02.2017р. При цьому, судом встановлено, що зазначені товарно-транспорті накладні з боку відповідача також підписані «ОСОБА_2А.» та не містять печатки підприємства ТОВ «Мегапром».

З метою вирішення питання погашення виниклої заборгованості постачальник (позивач) 15.06.2017р. звернувся до відповідача з вимогою за вих.№1506/107 від 15.06.2017р. щодо сплати заборгованості за Договором поставки №ДП-2601 від 26.01.2017р. у сумі 84 936,00 грн.

Проте, відповіді на зазначену вимогу відповідач не надав, оплату за поставлений товар не здійснив, що стало підставою для звернення ТОВ «Компанія «Оскар» до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення боргу в сумі 84 936 грн. та нарахованих на неї сум пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст. ст. 525, 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Окремим видом зобов'язання є договір поставки, до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін ( ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України ).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Статтею 663 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов'язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов'язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов'язаний здійснити оплату речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України.

Як вже вище вказувалося, згідно з п. п. 1.1., 3.1. Договору: ціна, кількість, найменування та асортимент, строки та умови поставки товару вказуються сторонами у специфікаціях, які є невідємною частиною даного договору; постачальник здійснює поставку товару на умовах та в строки, зазначені у специфікаціях.

Судом встановлено, що жодних специфікацій до договору поставки №ДП-2601 від 26.01.2017р. сторонами не складалось, хоча в Договорі вказано, що ціна, кількість, найменування та асортимент, строки та умови поставки товару, визначається в специфікаціях, які є невідємною частиною даного договору. Разом з тим, відсутність укладених між сторонами специфікацій також підтверджується позивачем, зокрема, у тексті позовної заяви та відповідачем у наданих до суду відзиві та поясненнях.

Позивач стверджує, що підписавши видаткові накладні №РН-99 від 08.02.2017р. та №РН-106 від 10.02.2017р. відповідач прийняв поставлений товар, а тому договір є укладеним та підлягає виконанню.

Проте, господарський суд Донецької області не приймає вказані видаткові накладні в якості належних доказів здійснення поставки товару, оскільки останні зі сторони відповідача підписані «ОСОБА_2А.», підпис та повноваження якого заперечуються відповідачем. При цьому, позивачем жодним доказом також не доведено наявність повноважень у представника відповідача, підпис якого зазначений у спірних видаткових накладних, для прийняття визначених товарно-матеріальних цінностей від імені ТОВ «Мегапром».

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Відповідно до ст. 266 Господарського кодексу України, предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 ст. 267 Господарського кодексу України, передбачено, що строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Сторони у Договорі визначили, що ціна, кількість, найменування та асортимент, строки та умови поставки товару визначається специфікацією і нічим іншим. Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було здійснено поставку без попереднього підписання сторонами специфікації. Таким чином, у позивача відсутні правові підстави для вимоги про стягнення заборгованості позивачем на виконання умов Договору і відповідно заявлених до стягнення штрафних санкцій.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що сторони в договорі поставки №ДП-2601 від 26.01.2017р. всупереч приписам ст.180 Господарського кодексу України не погодили предмет та ціну, виходячи зі змісту ст.ст. 266, 267 Господарського кодексу України та ст.ст.638, 669 Цивільного кодексу України, а саме: не визначили ціну, кількість, найменування та асортимент, строки та умови поставки товару та не погодили визначення їх у специфікації.

Враховуючи викладене, сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору поставки.

Відповідно до п.8 ст.181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладені приписи законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку, що під час дії договору, сторони не вчинили дії щодо поставки товару, а тому є підстави вважати, що договір поставки №ДП-2601 від 26.01.2017р. є таким, що не відбувся (є неукладеним), а тому не може бути підставою заявленого позивачем позову, у звязку з чим суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи позивача про те, що договір виконаний, оскільки він здійснив поставку товару, що підтверджується також наданими до суду податковими накладними, а відповідач, в свою чергу, прийняв податковий кредит, відхиляються господарським судом Донецької області, оскільки податкові накладні є звітними і одночасно розрахунковими документами у розумінні податкового обліку підприємства та відображають у ньому господарську операцію, проте, ці документи не засвідчують факт передання товару, оскільки складаються в односторонньому порядку та не передбачають наявності підпису отримувача, отже, не можуть підтверджувати факт здійснення сторонами господарської операції з відчуження майна. Їх складання безпосередньо не призводить до змін у майновому статусі сторін.

Посилання позивача як на підтвердження факту поставки товару на товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) також відхиляються господарським судом, оскільки зазначені документи містять від ТОВ «Мегапром» підпис особи, повноваження якої відповідачем заперечуються, а позивачем не доведено протилежного. Окрім того, суд зауважує, що товарно-транспортні накладні є супровідними документами на товар та не можуть вважатися окремо від видаткових накладних як належний доказ поставки товару.

Всі інші посилання позивача відхиляються господарським судом як необґрунтовані та такі, що суперечать матеріалам справи та визначеним сторонами умовам договору №ДП-2601 від 26.01.2017р.

Крім того, при зверненні до суду позивач просив стягнути з відповідача на його користь 3% річних у розмірі 1 812,82 грн., інфляційні втрати у розмірі 5 745,13 грн., пеню у розмірі 10 049,89 грн. Однак, вказані позовні вимоги ТОВ «Компанія «Оскар» також не підлягають задоволенню, як похідні вимоги від основного зобов'язання, в задоволенні якого судом відмовлено.

У звязку з відмовою у задоволенні позову, судовий збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 6, 11, 63, 203, 509, 525, 526, 530, 626, 627, 628, 629, 638, 655, 663, 669, 712 Цивільного кодексу України; 180, 181, 266, 267 Господарського кодексу України, ст.ст. 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 123, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Оскар», м. Запоріжжя, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапром», м. Селидове, Донецька область про стягнення 102 543 грн. 84 коп., з яких: 84 936,00 грн. сума основного боргу; 10 049,89 грн. пеня; 1 812,82 грн. 3% річних; 5 745,13 грн. інфляційні втрати - відмовити в повному обсязі.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 17.05.2018р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.05.2018р.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Ю.С. Мельниченко

Суддя С.С. Тарапата

Суддя Ю.О.Паляниця