РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.03.2018Справа № 910/18024/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом ОСОБА_1

до відповідача-1 товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційний центр «Сігма»

до відповідача-2 товариства з обмеженою відповідальністю «Гриф Девелопмент Інвестмент»

до відповідача-3 ОСОБА_3

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія»

про визнання договору дарування удаваним

Представники:

від позивача ОСОБА_4 (за дов.)

від відповідача-1 не прибув

від відповідача-2 не прибув

від відповідача-3 ОСОБА_5 (за дов.)

третьої особи Єлманова В.А. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Інформаційний центр «Сігма» (відповідача-1) та товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Гриф Девелопмент Інвестмент» (відповідача-2) про:

- визнання договору дарування частки в розмірі 99% у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Гриф Девелопмент Інвестмент» від 20.01.2017, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Інформаційний центр «Сігма» та ОСОБА_3, удаваним правочином та застосування до нього правил, встановлених законодавством до договору купівлі-продажу корпоративних прав, визначивши ціну продажу частки у розмірі її номінальної вартості - 61 875,00 грн.;

- переведення на ОСОБА_1 прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Гриф Девелопмент Інвестмент» від 20.01.2017, укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «Інформаційний центр «Сігма» та ОСОБА_3.

За твердженням позивача, уклавши спірний договір дарування, ТОВ «Інформаційний центр «Сігма» і ОСОБА_3 насправді вчинили правочин щодо купівлі-продажу цієї частки. Позивач вважає, що укладення цього договору мало на меті недопущення придбання частки саме позивачем. Також укладення цього договору дозволило відповідачу-1 зменшити свої податкові зобов'язання від відчуження належної йому частки. Тобто визначення сторонами договору розміру грошової компенсації за частку, що відчужується, мало б наслідком для відповідача-1 збільшення розміру оподатковуваного доходу. У випадку ж безоплатної передачі корпоративних прав, відповідач-1 штучно зменшив базу оподаткування податком на прибуток на номінальну вартість частки.

Також позивач вважає, що норми, які регулюють передачу корпоративних прав, не дозволяють безоплатно відчужувати частки у статутному капіталі третім особам.

Суд своєю ухвалою від 19.10.2017 порушив провадження у справі № 910/18024/17, залучив до участі у справі як третю особу на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3.

Суд своєю ухвалою від 13.11.2017 залучив до участі у справі третьою особою на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія».

11.12.2017 суд залучив до участі у справі як іншого відповідача ОСОБА_3, виключивши його зі складу третіх осіб.

25.01.2018 суд постановив розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» підтримало позовні вимоги в частині визнання договору удаваним та не заперечило проти переведення прав покупця на позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційний центр «Сігма» (відповідач-1) позовні вимоги відхилив у повному обсязі з огляду на таке.

Позивач не надав доказів того, що насправді ТОВ «Інформаційний центр «Сігма» оплатно передало у власність ОСОБА_3 частку в статутному капіталі, а ОСОБА_3 прийняв цю частку та сплатив за неї певну грошову суму. Посилання позивача на те, що сторони уклали спірний договір з метою перешкодити йому скористатись своїм правом є лише домислами позивача, нічим не підкріпленими. Такими твердженнями позивач лише намагається ввести суд в оману і відволікти від необхідності дослідження фактичних обставин справи, а саме з'ясування того факту, який саме правочин сторони насправді вчинили. Сторони вчинили саме той правочин, який вони оформили укладенням договору дарування частки у статутному капіталі. Так, загальні збори учасників ТОВ «Інформаційний центр «Сігма» (далі - Товариство) 15.12.2016 прийняли рішення про намір Товариства здійснити відчуження частки - 99% статутного капіталу ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент», що становить 61 875,00 грн. та доручили директору товариства негайно повідомити відповідача-2 та позивача про такий намір (протокол № 4-16 від 15.12.2016).

16.12.2016 на адресу позивача було направлене повідомлення вих. № 15/12 від 15.12.2016 про те, що відповідач-1 має намір здійснити відчуження частки - 99% у статутному капіталі відповідача-2. При цьому позивачу було повідомлено, що у разі його зацікавленості у придбанні цієї частки він має повідомити про це в місячний термін.

В подальшому 20.01.2017 загальні збори учасників ТОВ «Інформаційний центр «Сігма» вирішили здійснити відчуження частки Товариства - 99% статутного капіталу ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» шляхом дарування ОСОБА_3 (протокол № 2/17 від 20.01.2017). При цьому таке рішення було прийняте учасниками Товариства у зв'язку з відсутністю будь-яких пропозицій щодо придбання частки, в тому числі від позивача, та втратою інтересу відповідача-1 до володіння цією часткою.

На підставі цього рішення між відповідачем-1 та ОСОБА_3 20.01.2017 був укладений спірний договір, за яким відповідач-1 передав безоплатно у власність ОСОБА_3 частку у статутному капіталі ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент».

За твердженням відповідача-1, учасник має право розпорядитися своїми корпоративними правами на власний розсуд. Законодавство не забороняє власнику корпоративних прав здійснити відчуження своєї частки безоплатно.

Також відповідач-1 зазначив, що позивачу надсилалось повідомлення про намір здійснити відчуження його частки (лист вих. № 15/12 від 15.12.2016). Не погодився відповідач-1 з тим, що статут відповідача-2 забороняє відчуження частки в інший спосіб, крім продажу.

Відповідач-2 позовні вимоги відхилив з підстав невідповідності дійсності доводів позивача про наявність законодавчих чи статутних застережень щодо відчуження частки виключно шляхом продажу.

Відповідач-3, заперечуючи проти позову, послався на те, що зміст правочину відповідає фактичним обставинам придбання ним частки, яке полягало у даруванні частки. Саме це сторони узгодили при укладенні договору і кошти за придбану частку не сплачувались.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гриф Гриф Девелопмент Інвестмент» засновано у 2009 році, державна реєстрація якого проведено 07.04.2009.

24.10.2016 загальними зборами товариства з обмеженою відповідальністю «Гриф Гриф Девелопмент Інвестмент» затверджено нову редакцію статуту, відповідно до якої учасниками були:

- товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційний центр «Сігма» з часткою 99% статутного капіталу;

- ОСОБА_1 - 1% статутного капіталу.

15 грудня 2016 року загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційний центр «Сігма» (далі - Товариство) прийняли рішення про намір Товариства здійснити відчуження частки - 99% статутного капіталу ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент», що становить 61 875,00 грн., та доручено директору Товариства негайно повідомити відповідача-2 та позивача про такий намір (протокол № 4-16 від 15.12.2016).

16 грудня 2016 року на адресу позивача було направлене повідомлення вих. № 15/12 від 15.12.2016 про те, що відповідач-1 має намір здійснити відчуження частки - 99% у статутному капіталі відповідача-2. При цьому позивачу було повідомлено, що у разі його зацікавленості у придбанні цієї частки він має повідомити про це в місячний термін. Факт надсилання повідомлення підтверджується описом вкладення у цінний лист 920 та фіскальним чеком про надання послуг поштового зв'язку № 2428.

20.01.2017 загальні збори учасників ТОВ «Інформаційний центр «Сігма» вирішили здійснити відчуження частки Товариства - 99% статутного капіталу ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент», шляхом дарування ОСОБА_3 (протокол № 2/17 від 20.01.2017).

20.01.2017 товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційний центр «Сігма» (відчужувач) та ОСОБА_3 уклали договір дарування частки у статутному капіталі, відповідно до п. 2.1 якого, відчужувач передав безоплатно у власність набувача частку у статутному капіталі Товариства в розмірі 61 875,00 грн., що становить 99 % статутного капіталу Товариства, а також право на управління, право на отримання прибутку Товариства.

Оцінюючи доводи позивача щодо порушення Товариством положень статуту ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» щодо заборони безоплатно відчужувати частки у статутному капіталі третім особам суд виходить з такого.

У відповідності до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Тобто, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Таким чином, для доведення того факту, що сторонами насправді вчинено правочин купівлі-продажу замість дарування (що могло б бути єдиною підставою для визнання правочину удаваним) позивач має довести той факт, що насправді ТОВ «Інформаційний центр «Сігма» передав у власність ОСОБА_3 частку в статутному капіталі, а ОСОБА_3 прийняв цю частку та сплатив за неї певну грошову суму. Тобто, довести наявність ознак договору купівлі-продажу.

За приписами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, саме позивач повинен довести оплатний характер договору, укладеного 20.01.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю «Інформаційний центр «Сігма» та ОСОБА_3. Однак, жодного доказу того, що насправді сторони вчинили правочин купівлі-продажу, на приховання якого уклали спірний договір дарування частки, позивач не надав.

Будь-якої оплати за передачу цієї частки Відповідач-1 не отримував.

Всі вказані факти спростовують твердження Позивача про те, що сторонами насправді було вчинено правочин купівлі-продажу частки. Зазначені вище докази підтверджують той факт, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони бажали вчинити, а саме - дарування частки в статутному капіталі.

Отже, доводи позивача про удаваність договору від 20.01.2017, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Інформаційний центр «Сігма» та ОСОБА_3, є не обґрунтованими.

Оцінюючи інші доводи позивача про порушення Товариством положень статуту ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» щодо заборони безоплатно відчужувати частки у статутному капіталі третім особам суд виходить з такого.

Як зазначено вище, підставою для визнання правочину удаваним є встановлення невідповідності змісту правочину тим правам та обов'язкам, які насправді з нього виникають. З огляду на це, відсутність права на укладення договору, в силу ст. 235 ГПК України, не є тією обставиною, що зумовлює удаваність правочину, оскільки не стосується його змісту. Порушення статутних чи інших обмежень щодо укладення певного виду правочину може бути підставою для недійсності правочину, що не пов'язана з удаваністю, та носить самостійний процесуальний характер (окрема підстава позову).

З огляду на це, оскільки заявлені позовні вимоги стосуються удаваності оспорюваного договору, наявність чи відсутність законодавчих або статутних заборон учаснику ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» безоплатно відчужувати частку не впливає на висновок про його удаваність.

Правові наслідки удаваного правочини пов'язані з правилами, які підлягають застосуванню до нього: правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (ч. 2 ст. 235 ЦК України).

Таким чином, встановивши, що договір носить безоплатний характер, тобто не є удаваним, наявність чи відсутність у відповідача-1 права на його укладення є окремою підставою позову, яка не може бути розглянута судом в рамках справи про удаваність правочину.

У зв'язку з цим суд не оцінює доводи позивача про порушення відповідачем-1 положень статуту ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» (щодо відсутності права безоплатного відчуження частки), оскільки ці доводи не пов'язані з удаваністю договору.

Також не підлягає задоволенню вимога про переведення на позивача прав покупця в силу недоведеності платного характеру оспорюваного договору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У здоровленні позову відмовити.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути в порядку, передбаченому підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 23.05.2018.

Суддя С. А. Ковтун