ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

15 травня 2018 року м.Тернопіль Справа №921/32/18

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

при секретарі судового засідання Панчук М.В.

розглянув справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Фармінг", м.Київ,

до відповідача: дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Кременецький комбінат хлібопродуктів", м.Кременець Тернопільської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: публічного акціонерного товариства "ДАК "ХЛІБ УКРАЇНИ", м.Київ

про зобовязання усунути перешкоди у користуванні орендованим майном,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 01.03.2018;

відповідача: не зявився;

третьої особи: не зявився.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Фармінг", м.Київ, звернувся 25.01.2018 до Господарського суду Тернопільської області з позовом до дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Кременецький комбінат хлібопродуктів" м.Кременець Тернопільської області, про зобовязання усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном, що перебуває в орендному користуванні товариства згідно договору оренди №7/15 від 15.12.2015 і знаходиться за адресою: вул.С.Петлюри, 37, м.Кременець Тернопільської області, а також земельною ділянкою, на якій майно знаходиться, шляхом відновлення доступу до орендованого майна.

Ухвалою від 20.02.2018 судом відкрито провадження у даній справі; розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; учасникам справи встановлено процесуальні строки для подання заяв, клопотань, відзиву на позов, відповіді на відзив; підготовче засідання призначено на 06.03.2018, в якому оголошувалася перерва до 20.03.2018, а згодом підготовче засідання відкладалося на 26.03.2018 та 05.04.2018, з підстав, наведених у відповідних ухвалах суду.

Між тим, 28.03.2018 ухвалою суду повернуто зустрічну позовну заяву дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Кременецький комбінат хлібопродуктів" без номеру від 26.03.2018 (вх.№118 від 26.03.2018) до товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Фармінг" про визнання недійсним договору оренди №7/15 від 15.12.2015 та повернення майна, отриманого в користування за цим правочином з підстав подачі зустрічного позову з порушенням строку, визначеного судом для подання (ч.1 ст.180 ГПК України).

05.04.2018 ухвалою суду задоволено клопотання ПАТ "ДАК "ХЛІБ УКРАЇНИ" №1-2-12/90 від 15.03.2018 (вх.№7716) про вступ у справу №921/32/18 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, у звязку з чим та з огляду на необхідність забезпечення учасникам справи можливості подання заяв по суті позову, забезпечення рівності процесуальних прав сторін, підготовче засідання відкладалося на 16.04.2018.

В підготовчому засіданні 16.04.2018 судом закрито підготовче провадження та призначено справу №921/32/18 до судового розгляду по суті на 15.05.2018.

Позивач, обґрунтовуючи заявлені вимоги посилається на факт порушення відповідачем умов укладеного договору оренди №7/15 від 15.12.2015 шляхом вчинення дій, котрі полягають у не наданні доступу ТОВ "Вест Фармінг", як орендаря, на територію орендованого майнового комплексу, що знаходиться за адресою: вул.Симона Петлюри, 37, м.Кременець Тернопільської області. Дана обставина послугувала підставою для звернення за судовим захистом. Також, товариство вказує, що з метою використання орендованого майна, ним проводилися у грудні 2015 року, січні лютому 2016 року будівельні роботи адміністративного корпусу приміщення, здійснено реконструкцію сушарки, встановлено камери відео спостереження, проведено ремонт сепаратора СМЦ-50 та виконано інші роботи, що підтверджується актами приймання виконаних робіт, складеними за формою «КБ-2в» та довідками про вартість виконаних робіт за «формою КБ-3» у вказаний період; зазначає, що впродовж строку користування майном ним належним чином виконувалися взяті на себе договірні зобов'язання щодо сплати орендної плати, що підтверджується копіями договорів про переведення боргу, котрі погоджено та виконано сторонами, а також є чинними на даний час. Заперечення відповідача позивач, згідно поданої відповіді на відзив, просив суд відхилити з огляду на те, що: відповідач самостійно веде бухгалтерський облік та несе персональну відповідальність за повноту відображення господарських операцій, в тому числі за договорами про переведення боргу; сума зарахованих відповідачем в оплату орендних платежів за договором оренди №7/15 значно перевищує суму, яка належала до сплати в якості орендних платежів; ремонтні роботи на обєкті оренди проводилися в інтересах відповідача і в актах прийому-передачі виконаних робіт та Специфікаціях вказано місце виконання відповідних робіт, - вул.Симона Петлюри, 37, м.Кременець Тернопільської області.

Відповідач згідно поданого відзиву на позовну заяву без номеру від 02.04.2018, доповнень від 03.04.2018 та уточнень до відзиву від 10.04.2018, заперечень щодо відповіді на відзив від 08.05.2018, а також його уповноважений представник в судових засіданнях, позовні вимоги заперечив, зазначивши, що за позивачем рахується заборгованість по сплаті орендних платежів, а посилання в позові на договори переведення боргу відповідач вважає неспроможними, оскільки по даних договорах відповідні господарські операції не відображено в бухобліку Кременецького хлібокомбінату, а інші правочини підписані, прийняті до виконання керівником Вільгельмом Готтфрідом Кольмбауерем з перевищенням повноважень, визначених в Статуті, а тому просив дані правочини з переведення боргу №№24/12, 24/12/1, 24/12/2 від 24.12.2015 та №10/02 від 10.02.2016, на які посилається позивач в підтвердження обставин належного виконання договору оренди майна щодо оплати орендної плати, визнати недійсними в межах розгляду даного спору, посилаючись на норми ч.1 ст.215 та ч.2 ст.203 ЦК України. Крім того, відповідач заперечив факт зарахування в рахунок оплати орендної плати вартість виконаних будівельних робіт на загальну суму 518010,06грн та просив відповідні Акти прийому-передачі робіт не приймати до уваги при вирішенні даного спору.

ПАТ "ДАК "ХЛІБ УКРАЇНИ" відповідно до поданих письмових пояснень №1-2-12/110 від 13.04.2018 (вх.№9592 від 17.04.2018) підтримано заперечення відповідача з підстав перевищення повноважень попереднім керівником Кременецького комбінату хлібопродуктів при укладенні договорів переведення боргу, відсутності оригіналів договорів переведення боргу у ДП ДАК «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» та не відображення господарських операцій за ними у бух обліку. Просить в задоволенні позову відмовити, а також визнати недійсними договори переведення боргу №№24/12, 24/12/1, 24/12/2 від 24.12.2015.

Представник третьої особи в судове засідання 15.05.2018 не прибув, про причини неявки суду не повідомив; будь-яких клопотань не заявив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином шляхом надіслання ухвали суду від 16.04.2018 за юридичною адресою.

Від представника відповідача надійшло клопотання без номеру від 11.05.2018 (вх.№10953 від 14.05.2018) про визнання причини його неявки в судове засідання поважною та відкладення розгляду справи. Утім, як вбачається із змісту поданого клопотання, в ньому не наведено жодних обставин та не долучено доказів, які б вказували на причину неявки представника відповідача в судове засідання та їх поважності.

Суд, заслухавши думку присутнього в судовому засіданні представника позивача з приводу клопотання відповідача, вважає, що останнє не підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Застосовуючи відповідно до ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину першу статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Згідно ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; неявка представника відповідача у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи у відповідності до частини 3 статті 202 ГПК України.

Водночас, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За нормами статті 56 ГПК України стороні законом надано право, зокрема брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво).

Відповідно до ч. 3 ст. 56 ГПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, або через представника. З аналізу вищенаведених норм процесуального законодавства можна зробити висновок, що відповідач з метою прийняття участі у судовому засіданні мав можливість забезпечити таку участь як шляхом направлення іншого представника, так і шляхом участі керівника підприємства.

Суд враховує, що згідно ухвали від 16.04.2018 явка повноважних представників сторін (учасників справи) у судове засідання 15.05.2018 не визнавалася обов'язковою, а відтак відсутність належним чином повідомлених про дату, місце та час розгляду справи по суті представників відповідача та третьої особи у судовому засіданні, а також неповідомлення ними поважних причин неприбуття, не є перешкодою для розгляду справи по суті в порядку ч.3 ст.202 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в сукупності, заслухавши доводи, пояснення та заперечення учасників справи, господарський суд встановив наступне.

15.12.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Фармінг" як Орендарем та дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Кременецький комбінат хлібопродуктів" як Орендодавцем було укладено договір оренди майна №7/15 (далі - договір), відповідно до п.1.1 якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, що розташовано за адресою: м.Кеменець, вул.Симона Петлюри, 37 та перебуває у користуванні Орендодавця.

Найменування, кількість переданого за договором майна наведено в Акті прийому-передачі, що є невідємним додатком до договору оренди.

Факт передачі в оренду майна підтверджується Актом приймання-передавання орендованого майна, ДП ДАК "Хліб України" "Кременецький комбінат хлібопродуктів" передало в оренду товариству з обмеженою відповідальністю "Вест Фармінг" наступне майно: виробничий корпус, корпус зернової сировини, корпус мучної сировини, трансформаторну підстанцію, асфальтну площадку, бункер для відходів, корівник, огорожу підпорної стіни, поверхневу низьку сітку, пожежний резервуар 250, будівлю для відбору аналізів, будівлю зерносушарки, робочу башту №2, норії НЦ-10, норії НЦ 2-10, будівлю млина, асфальтну площадку, асфальтну площадку, пожежне водоймище, під'їзні дороги, підїзні дороги, склад під цемення, підїзні дороги до зернового складу, будівлю тори, будівлю техмайстерні, будівлю транф. кіоску, відстійник, пожежний резервуар 250м., підїзні дороги 2000м.кв., будівлю для відбору аналізів, асфальтну площадку, склад ангар, автомобільні ваги 25т, автомобільні ваги 30т, гараж зі складом, механічну площадку приймання зерна, установку подачі на вагони, механізм приймання зерна, склад №2, активну вентиляцію, склад №3, активну вентиляцію складу №3, склад №4, сепаратор, бункер для збирання зерна, склад №6, склад цех розфасовки, склад №7, склад №8, склад №10, автомобілепогрузчик, завальну яму, склад №11, зерносушарку ЗСШ-16, зерносушарку ДСП-32, зерносушарку ДСП-50, транспортер річковий, надвірну вбиральну, лабораторію клуб, склад ПММ, огорожу бетонну, будівлю лазні душ, механічну площадку, внутрішню площадку з-д колії, підїзні залізничні колії, адмінбудинок, склад №9, вагову, насосну, стіл лабораторний (2), пласкогубці (1), совки зернові (19), пилку поперечну (2), термометр зерновий (646), тиски пломбірні (2), теглі (14), бичі (20), бюкси великі (10), бюкси малі (10), вшивальники (20), тиглі (18), фонарик (1), щуб лабораторний (1), фільтр (5), зірочку (7), термометри (11), сокиру (1), молотки (2), відро для сміття (1), чайник (1), сито (1), сито СЛДП - 200 1,2+200 (1), донце СЛД - 200 + крисша СЛК - 20 (1), чашки лабораторні (1), пам'ять до ЮСБ (1), фільтр живлення (1), кабель ЮСБ (1), трансформатор напруги трифазний (1), трансформатор напруги струму (2), балансовою вартістю станом на 30.09.2,97грн, що знаходиться за адресою: м. Кременець, вул.Симона Петлюри, 37. Даний підписано повноважними особами, їх підписи скріплено печатками юридичних осіб.

Відповідно до п.1.2 договору майно передається в оренду для використання в господарській діяльності Орендаря з правом ведення ремонтних та будівельних робіт без зміни цільового призначення технологічного обладнання. Одночасно з отриманням майна в оренду, Орендар набув право користування земельною ділянкою, на якій розміщено майно, інженерні мережі, обєкти системи енергопостачання та інше обладнання, необхідне для підтримання функціонування майна.

Як вбачається з п.1.3 договору стан майна, переданого в оренду потребує поточного та капітального ремонту, заміни елементів та конструкцій, є непридатним до експлуатації. В Акті прийому-передачі визначено технічний стан кожної з одиниць переданого в оренду майна.

В п.3.1 договору визначено розмір орендної плати за користування майном в сумі 29000грн, котрий вноситься за поточний місяць в строк до 20-го числа поточного місяця, якщо інше не обумовлено між сторонами.

При цьому, встановлено, що вартість поточного або капітального ремонту майна, проведеного Орендарем, підлягає зарахуванню у рахунок орендної плати за умови підписання Орендодавцем відповідного Акту прийому-передачі ремонтних чи будівельних робіт (п.3.2 договору).

У п.4.4 договору сторони дійшли згоди, що Орендареві надається право на здійснення ремонту, у тому числі капітального, та реконструкції майна, без зміни цільового призначення технологічного обладнання.

У розділі 5 договору визначено права та обовязки сторін. Так, Орендар вправі використовувати майно відповідно до його призначення та умов договору; проводити заміну, реконструкцію, розширення, технічне переобладнання майна, якщо воно зумовлює підвищення його вартості та є необхідним для виконання цього договору; передавати майно в суборенду на тих самих умовах, що зазначені в цьому договорі; зараховувати вартість проведених ремонтних робіт у рахунок погашення орендної плати за цим договором; на одностороннє розірвання договору. Орендодавець зобовязався передати майно в оренду за Актом прийому-передачі; не вчиняти дій, які б перешкоджали Орендарю користуватися майном на умовах цього договору; не перешкоджати Орендарю чи суборендарю у використанні майна, в тому числі дати вільний прохід та проїзд до майна; узгоджувати з Орендарем кошторис ремонтних чи будівельних робіт для відновлення чи належного функціонування майна.

Даний договір укладено на період з 15.12.2015 до 14.12.2018 включно (п.7.1 договору).

У пункті 7.6 договору визначено підстави припинення договору, а саме: внаслідок закінчення строку, на який його було укладено; придбання у власність майна Орендарем; загибель майна; дострокове розірвання на вимогу Орендаря чи за рішенням суду; ліквідація Орендаря без правонаступництва.

17.12.2015 укладено додаткову угоду №1 до договору, відповідно до якої сторонами погоджено, що після закінчення реконструкції підприємства та можливості відвантаження підприємством понад 1000тон продукції на добу Орендар виплачуватиме Орендодавцю 11000,00грн орендної плати за кожен місяць користування орендованим майном. Кінцевою датою виплати всієї суми є 12.12.2018.

Як стверджує позивач, і це вбачається з долучених до справи матеріалів, ТОВ «Вест Фармінг» з метою можливості використання орендованого майна за призначенням, проведено необхідні ремонтні роботи, та протягом строку користування майном належним чином виконувалися взяті договірні зобов'язання, в тому числі щодо сплати орендної плати, котрі згідно домовленості оформлені шляхом укладення договорів про переведення боргу з ДП ДАК «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» на ТОВ «Вест Фармінг» та їх погашення останнім.

Так, між ДП ДАК «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів», ТОВ «Вест Фармінг» та кредиторами відповідача були укладені договори про переведення боргу: №24/12 від 24.12.2015 на суму 105770,81грн; №24/12/1 від 24.12.2015 на суму 236787,97грн; №24/12/2 від 24.12.2015 на суму 1191000грн; №10/02 від 10.02.2016 на 545000грн; №27/4 від 27.04.2016 на суму 10000грн; №6/16 від 06.05.2016 на суму 14999,90грн; №11/16 від 11.05.2016 на суму 1260грн; №12/16 12.05.2016 на суму 192грн; №26/16 від 26.05.2016 на суму 12400грн; №30/16 від 30.05.2016 на суму 8100грн; №25/7 від 25.07.2016 на суму 23254,34грн; №31/16 від 31.08.2016 на суму 6404,77грн; №22/16 від 22.09.2016 на суму 905,40грн; №12/16 від 12.10.2016 на суму 5000грн; №17/16 від 17.10.2016 на суму 9000грн; №25/10 від 25.10.2016 на суму 6443,20грн; №26/12 від 27.12.2016 на суму 50000грн; №23/17 від 23.02.2017 на суму 8000грн; №10-04 від 10.04.2017 на суму80000грн; №26-04 від 26.04.2017 на суму 25000грн; №24/05 від 24.05.2017 на суму 10000грн; №13/06 від 13.06.2017 на суму 10000грн; №11/07 від 11.07.2017 на суму 15000грн; №10/08 від 10.08.2017 на суму 15000грн, за умовами яких ДП ДАК «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів», як первісний боржник передав, а ТОВ «Вест Фармінг», як новий боржник отримав борг хлібокомбінату, що виник перед кредиторами.

Згідно умов договорів про переведення боргу, їх сторонами визначено, що після виконання зобовязань за ними ДП ДАК «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» зобовязується зарахувати відповідні суми боргу, передані ТОВ «Вест Фармінг» та сплачені ним в рахунок погашення грошових зобовязань товариства перед ДП ДАК «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» на аналогічні суми за укладеним між ними договором оренди майна №7/15 від 12.2015.

Виконання позивачем взятих на себе договірних зобовязань із погашення заборгованості за договорами про переведення боргу підтверджено долученими до справи платіжними дорученнями №5 від 09.10.2015 на суму 1047,20грн, №7 від 12.10.2015 на суму 12600грн, №11 від 16.10.2015 на суму 1747,90грн, №15 від 16.10.2015 на суму 79858,24грн, №24 від 19.10.2015 на суму 54854,00грн, №35 від 21.10.2015 на суму 16086грн, №49 від 29.10.2015 на суму 15938,31грн, №52 від 29.10.2015 на суму 1188,48грн, №84 від 09.11.2015 на суму 2057,25грн, №88 від 09.11.2015 на суму 7500грн, №120 від 30.11.2015 на суму 31211,31грн, №123 від 03.12.2015 на суму 8199,28грн, №124 від 03.12.2015 на суму 4500грн, №21 від 16.10.2015 на суму 575000грн, №44 від 22.10.2015 на суму 205000грн, №46 від 23.10.2015 на суму 410000грн, №22 від 31.08.2016 на суму 6404,77грн та виписками з банківських рахунків від 29.04.2016 на суду 10000грн, від 06.05.2016 на суму 14999,90грн, від 11.05.2016 на суму 1260грн, від 12.05.2016 на суму 192грн, від 26.05.2016 на суму 12400грн, від 30.05.2016 на суму 8100грн, від 26.07.2016 на суму 23254,34грн, від 22.09.2016 на суму 905,40грн, від 12.10.2016 на суму 5000грн, від 17.10.2016 на суму 9000грн, від 28.10.2016 на суму 6443,20грн, від 27.12.2016 на суму 52100грн, від 23.02.2017 на суму 8000грн, від 11.04.2017 на суму 80000грн, від 27.04.2017 на суму 25000грн, від 24.05.2017 на суму 10000грн, від 13.06.2017 на суму 10000грн, від 11.07.2017 на суму 15000грн, від 10.08.2017 на суму 15000грн, а також складеним 14.02.2018 на їх підставі зведеним розрахунком сум, сплачених в якості погашення орендних платежів за період з 24.12.2015 по 10.08.2017.

Разом з тим у період з грудня 2015 року по лютий 2016 року на орендованому позивачем обєкті було проведено ремонтні роботи на загальну суму 518000грн, що підтверджується Актами прийому-передачі виконаних будівельних робіт №1 від 25.12.2015 на суму 28660,74грн, №2 від 25.12.2015 на суму 29838,28грн, №3 від 25.12.2015 на суму 21500,98грн, №4 від 28.12.2015 на суму 25000грн, №5 від 30.12.2015 на суму 5000грн, №6 від 24.12.2015 на суму 8000грн, №1 від 27.01.2016 на суму 29418,74грн, №2 від 27.01.2016 на суму 29132,90грн, №3 від 27.01.2016 на суму 29206,57грн, №4 від 27.01.206 на суму 28255,67грн, №5 від 27.01.2016 на суму 29136,93грн, №6 від 27.01.2016 на суму 24849,19грн, №7 від 29.01.2016 на суму 24755,11грн, №8 від 29.01.2016 на суму 15244,89грн, №9 від 28.01.2016 на суму 27988,08грн, №10 від 28.01.2016 на суму 26205,50грн, №11 від 28.01.2016 на суму 23806,42грн, №12 від 21.01.2016 на суму 5000грн, №13 від 08.02.2016 на суму 22460,12грн, №14 від 08.02.2016 на суму 12539,88грн, №16 від 05.02.2016 на суму 21974,56грн, №17 від 05.02.2016 на суму 19584,23грн, №18 від 05.02.2016 на суму 18441,21грн, Актом прийому-передачі виконаних робіт (послуг) №15 від 04.02.2016 на суму 12000грн та Довідками про вартість виконаних будівельних робіт від 24.12.2015, 25.12.2015, 21.01.2016, 27.01.2016, 28.01.2016, 29.01.2016, 05.02.2016, 08.02.2016.

Вказані суми, в силу умов 3.2 договору оренди підлягали зарахуванню в рахунок сплати орендної плати за договором №7/15 від 15.12.2015.

Втім, незважаючи на виконання Орендарем умов договору оренди №7/15 від 15.12.2015, ДП ДАК «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» листом №14 від 30.08.2017 «Щодо розірвання договору оренди від 15.12.2015р. №7/15» повідомило ТОВ «Вест Фармінг» про припинення договору №7/15 від 15.12.2015 внаслідок його розірвання з 30.08.2017, зсилаючись на п.5.2 договору та на ту обставину, що укладення договору оренди було тимчасовим заходом з метою стабілізації фінансово-господарського стану дочірнього підприємства та зважаючи на те, що ТОВ «Вест Фармінг» неналежним чином виконувало зобовязання зі сплати орендної плати, а також всупереч умов договору передало орендоване майно в суборенду згідно договору №ТЕ3002/04/1 від 01.01.2016 про встановлення сервітуту, укладеного між ТОВ «Вест Фармінг» та ТОВ «Астеліт», без погодження з Орендодавцем та власником майна. Водночас, ДП ДАК «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» листом від 25.09.2017 звернувся до ТОВ «Лайфселл» з повідомленням про те, що договірні відносини згідно договору оренди №7/15 припинено, а тому для подальшого використання майна товариством необхідно укласти відповідний договір з ДП ДАК «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів».

Згодом, як слідує з Акту від 03.11.2017 про недопуск на територію підприємства, ДП ДАК «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» заблокував доступ ТОВ «Вест Фармінг» до майна, не допустивши на територію майнового комплексу за адресою: м.Кременець, вул.Симона Петлюри, 37.

Оскільки договір є чинним, а відповідач самовільно, без відповідної правової підстави не надає ТОВ «Вест Фармінг» доступу до орендованого майна, яке є об'єктом оренди за договором оренди №7/15 від 15.12.2015, з урахуванням додаткової угоди №1 від 17.12.2015, чим, відповідно, порушує права законного користувача об'єкта оренди, розташованого по вул.С.Петлюри, 37 в м.Кременець Тернопільської області і створює перешкоди у здійсненні та реалізації ним відповідних речових прав, позивач просить суд захистити порушене право шляхом зобовязання відповідача усунути перешкоди у здійсненні права користування спірним майном.

Зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду та таке.

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із змісту встановлених судом обставин справи слідує, що між внаслідок укладення 15.12.2015 договору №7/15, виникли правовідносини з найму (оренди) майна, що регулюються ст.759 ЦК України, в силу якої наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення містяться і в ч.1 ст.283 Господарського кодексу України.

Судом встановлено, що на виконання умов укладеного договору №7/15 від 15.12.2015 відповідач передав, а позивач прийняв в орендне користування згідно Акту прийому-передачі майно (згідно переліку), що знаходиться по вул.С.Петлюри, 37 у м.Кременці Тернопільської області. Сторонами визначено взаємні права та обовязки, розмір, порядок та строки внесення орендної плати, а також встановлено термін дії договору оренди з 15.12.2015 до 14.12.2018, тобто всі істотні умови, які є обовязковими для даного договору в силу приписів ст.284 ГК України.

Як стверджує позивач, відповідачем здійснюються перешкоди у користуванні орендованим майном, а саме чиняться дії, спрямовані на недопущення ТОВ «Вест Формінг» до орендованого майна, про що, зокрема, складено Акт від 03.11.2017. Даний факт не заперечується і самим відповідачем у справі.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та ч.4 ст.11 ГПК України передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Відповідно до ст.1 Протоколу І до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права.

В розумінні автономних термінів, які застосовуються судом в контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції, цей спір стосується втручання у право мирного володіння майном.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

При цьому, право користування означає юридично закріплену можливість особи користуватися майном, використовувати його корисні можливості.

За частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Створення власнику перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном є порушенням цивільних прав.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

ОСОБА_2 кодексу України регулюють захист права власності або права користування в разі його порушення шляхом вчинення перешкод у здійсненні власником (користувачем) його правомочностей з користування та (або) розпорядження майном. Позивачем такого позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема припинення дії, яка порушує право.

У відповідності до ст.396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до змісту п.3 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.13, ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені в ст. 14, ч.4 ст. 74 ГПК України, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.1 ст.76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).

Статтею 79 ГПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, позивач, звертаючись до суду з даним позовом повинен довести неправомірність дій відповідача, пов'язаних з користуванням ТОВ «Вест Фармінг» орендованим майном та здійсненням у цьому перешкод. В той же час, для вирішення даного спору необхідним є встановлення яким чином відповідач перешкоджає (ускладнює) здійсненню позивачем повноважень користування орендованим приміщенням, чи є такі дії відповідача неправомірними, а також, які перешкоди повинен усунути відповідач, щоб позивач мав змогу здійснювати своє законне право користуватися орендованим майном.

Як вбачається з умов укладеного договору оренди від 15.12.2015 (п.п.1.1, 1.2, 2.1, 5.3 договору) ДП ДАК «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» зобовязалося передати ТОВ «Вест Фармінг» майно за Актом передачі та не вчиняти дій, які б перешкоджали товариству користуватися майном на умовах оренди.

Судом встановлено, що одночасно з укладенням договору оренди сторонами оформлено передачу майна в оренду ТОВ «Вест Фармінг» шляхом підписання Акту прийому-передачі. Наявними у справі матеріалами не підтверджено вибуття/повернення майна з орендного користування ТОВ «Вест Фармінг» в порядку, встановленому сторонами у п.7.10 договору.

Також, судом не встановлено припинення дії договору оренди чи його розірвання у судовому порядку, за згодою сторін або ж визнання недійсним даного договору. Тобто0 договір є чинним, а тому підлягає обовязковому виконанню обома сторонами в силу приписів ст.629 ЦК України.

Утім, матеріали справи свідчать, що ДП ДАК «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» чинить позивачу перешкоди в користуванні спірним майном обєктом оренди, що виразилося у недопуску Орендаря на територію майнового комплексу, оскільки вважає, що даний договір є розірваним в односторонньому порядку з ініціативи Орендодавця шляхом надіслання листа-повідомлення №14 від 30.08.2017 з підстав порушення Орендарем умов договору в частині своєчасного внесення орендних платежів та з огляду на передачу майна в суборенду третім особам без згоди Орендодавця.

З приводу таких доводів відповідача (про надіслання позивачу повідомлення про розірвання договору оренди), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Положення частини 2 статті 651 ОСОБА_2 кодексу України, котрі є загальними для розірвання договору, передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.

Частиною 3 статті 651 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Умовами укладеного договору (п.п.5.2, 7.6) право розірвання договору в односторонньому порядку надано лише Орендарю.

Між тим, статтею 291 Господарського кодексу України, ст.525 ОСОБА_2 кодексу України встановлено заборону односторонньої відмови від зобовязання.

Відповідний договір може бути розірваний за згодою сторін (ст.291 ГК України). На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ОСОБА_2 кодексом України для розірвання договору найму, та в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Статтею 188 ОСОБА_2 кодексу України встановлено, що: зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором; сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду; у разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Також, згідно ст.782 ОСОБА_2 кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Як вже зазначалося вище, ДП ДАК «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» у листі-повідомленні №14 від 30.08.2017 про розірвання договору оренди не вказувало на відмову від договору відповідно до ст.782 ЦК України, а лише спиралося на п.5.4 договору та повідомляло про невнесення орендної плати, не досягнення реалізації поставлених планів з модернізації, погіршення фінансово-господарського стану підприємства, в тому числі стану орендованого майна, а також зазначало про недопущення факту передачі майна в суборенду (ТОВ «Спецбуд Контакт») без згоди Орендодавця.

ДП ДАК «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» не було надано суду належних доказів на підтвердження існування заборгованості у ТОВ «Вест Фармінг» зі сплати орендних платежів, не вказано періоду, протягом якого позивач не вносить відповідні платежі та не надано доказів передачі частини майна в суборенду з порушенням умов договору оренди №7/15 від 15.12.2015. Навпаки, матеріалами справи підтверджується протилежне ТОВ «Вест Фармінг» виконувало обовязок по сплаті орендних платежів, зокрема, шляхом погашення заборгованості Орендодавця перед його кредиторами відповідно до умов договорів про переведення боргу, про що свідчать як платіжні документи на оплату різних робіт, послуг, виконання ремонтних робіт, так і мовчазна згода сторони відповідача на відповідні операції, адже жодних заперечень з боку відповідача не поступало.

Договори про переведення боргу від 24.12.2015, 10.02.2016, 06.05.2016, 11.05.2016, 12.05.2016, 26.05.2016, 30.05.2016, 31.08.2016, 22.09.2016, 12.10.2016, 17.10.2016, 27.12.2016, 23.02.2017, 10.04.2017, 26.04.2017, 24.05.2017, 13.06.2017, 11.07.2017, 10.08.2017 містять посилання на умови договору оренди №7/15 від 15.12.2015 (п.п.1.3, 1.5, 1.6, 4 договорів), підписані директором дочірнього підприємства, підпис якого скріплено печаткою підприємства, а договори про переведення боргу №13/06 від 13.06.2017 та №11/07 від 11.07.2017, підписані головою правління ДАК «Хліб України» ОСОБА_3

Не відображення відповідачем даних господарських операцій в своєму бухгалтерському обліку вказує на неналежне ведення відповідачем бухгалтерського обліку та неналежне документальне оформлення відповідних операцій, що є порушенням ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 та не є свідченням не здійснення відповідних операцій.

В ході розгляду даного спору комбінат хлібопродуктів та його засновник (третя особа у справі), - ДАК «Хліб України», вказували на недійсність договорів про переведення боргу, та, відповідно, неможливість здійснення за даними правочинами зарахування сум, сплачених позивачем третім особам (кредиторам) в рахунок оплати орендних платежів згідно договору від 15.12.2015, з огляду на не відображення господарських операцій по їх виконанню в бухгалтерському обліку дочірнього підприємства та укладення таких договорів керівником ДП ДАК «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» з перевищенням статутних повноважень.

З цього приводу суд констатує, що станом на дату прийняття судового рішення такі договори є чинними, їх недійсність не була встановлена судом. З наявних у матеріалах справи розрахункових документів судом встановлено виконання ТОВ «Вест Фармінг» взятих на себе договірних зобовязань по угодах про переведення боргу та підтверджено сплату боргу за ДП ДАК «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» перед його кредиторами на загальну суму 2255747,58грн в рахунок оплати орендних платежів по договору; такий обовязок здійснити зарахування розмірів грошового зобовязання, що виконане Новим боржником (ТОВ «Вест Фармінг») в якості орендної плати міститься в договорах про переведення боргу, а зарахування вартості виконаних ТОВ «Вест Фармінг» ремонтних робіт в рахунок оплати оренди передбачено п.п.3.2, 5.4 договору №7/15 від 15.12.2015 і надані товариством в підтвердження вартості проведених робіт первинні документи (довідки про вартість виконаних робіт форми КБ-3 та Акти приймання виконаних робіт ф. КБ-2в) суд не ставить під сумнів, оскільки роботи виконані та прийняті Замовником. Документальних доказів на спростування наведеного ні відповідачем, ані третьою особою у справі не подано і матеріали справи таких не містять.

Щодо вимоги відповідача про визнання договорів переведення боргу недійсними в даному позовному провадженні, суд зазначає, що такий спір підлягає розгляду в межах окремого позовного провадження, оскільки відповідно до ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не вправі виходити за межі позовних вимог. Ухвалюючи рішення у справі, суд за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині повязаний з предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин. Таким чином, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача від 03.04.2018 про вихід за межі позовних вимог шляхом визнання недійсними договорів переведення боргу №24/12 від 24.12.2015, № 24/12/1 від 24.12.2015 та № 24/12/2 від 24.12.2015.

Щодо тверджень відповідача про право Орендаря передавати орендоване майно в суборенду виключно за згодою Орендодавця, про що вказано в листі № 14 від 30.08.2017, то такі твердження судом відхиляються як неспроможні, оскільки пункт 5.2 договору оренди від 15.12.2015 таких вимог не містить, тобто положення даного пункту не містять прямої заборони користувачеві здавати нерухомість в суборенду, як не містять прямої вимоги отримати згоду Орендодавця на здачу майна в суборенду, а в договорі лише зазначено право Орендаря «передавати ОСОБА_3 в суборенду на тих самих умовах, що зазначені у цьому договорі». Отже, оскільки дочірнє підприємство не отримувало згоди власника майна (ДАК «Хліб України») на укладення договору оренди з позивачем і в договорі така вимога не визначена, відповідно Орендар не несе обовязок щодо отримання згоди Орендодавця (відповідача у справі) на здачу частини орендованого майна в суборенду та узгодження з останнім умов договору суборенди майна.

Оскільки матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували наявність у відповідача підстав на односторонню відмову від договору оренди у відповідності до приписів ст.782 ЦК України та п.5.4 договору, а визначений у п.7.1 договору строк дії договору на даний час не закінчився, суд вважає, що укладений між сторонами договір оренди №7/15 від 15.12.2015 не припинений у встановленому порядку.

Захист прав і охоронюваних законом інтересів підприємств і організацій за негаторним позовом здійснюється судом у формі припинення дій, що порушують право, або відновлення становища, яке існувало до порушення права.

Орендар може зажадати повернення орендованого майна з будь-якого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні ним, відшкодування шкоди, завданої майну громадянами і юридичними особами, включаючи орендодавця.

Речовими правами на чуже майно є, зокрема, право користування, в даному випадку користування орендованим майном за договором оренди №7/15, укладеного 15.12.2015.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено господарським судом відповідач самовільно, без відповідної правової підстави, не надає позивачу доступу до орендованих приміщень, які є об'єктом оренди за договором №7/15 від 15.12.2015 і створює перешкоди у здійсненні та реалізації ним відповідних речових прав, у зв'язку із чим у останнього виникло право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування відповідним майном шляхом відновлення доступу до нього.

За умовами п.п.1.1, 1.2, 2.1, 2.2, 5.3 договору оренд від 15.12.2015 відповідач взяв на себе обовязок не лише передати в оренду майно та земельну ділянку, на якій воно знаходиться, але й не вчиняти дій, які б перешкоджали орендарю користуватися майном у відповідності з умовами укладеного між сторонами договору.

Втім, вказаний обовязок відповідачем порушено шляхом недопущення ТОВ «Вест Фармінг» до орендованого майна і, як встановлено судом, правові підстави для такої поведінки орендодавця в даному випадку відсутні.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, учасниками процесу не надано і такі в матеріалах справи відсутні.

Отже, виходячи з обставин порушення відповідачем обумовлених договором зобов'язань (вчинення конкретних дій, спрямованих на не допуск орендаря до обєкта оренди) та беручи до уваги встановлений судом факт існування (вчинення) перешкод у користуванні позивачем орендованим майном з боку відповідача, з огляду на існування між сторонами договірних відносин на підставі договору оренди №7/15 від 15.12.2015, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог ТОВ «Вест Фармінг», у звязку з чим позов підлягає до задоволення.

Зважаючи на наявні у справі докази на підтвердження понесених сторонами судових витрат та враховуючи, що жодна із сторін не зробила заяви про подання відповідних доказів після ухвалення рішення суду, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, в силу ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

В судовому засіданні 15.05.2018 відповідно до ст.240 ГПК України, оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 4, 42, 43, 46, 56, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 202, 219, 220, 222, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Зобовязати дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» (вул.Симона Петлюри, 37, м.Кременець Тернопільської області, ідентифікаційний код 00956112) усунути перешкоди у користуванні орендованим товариством з обмеженою відповідальністю «Вест Фармінг» (вул.Здолбунівська, 3, Дарницький район, м. Київ, ідентифікаційний код 40063911) згідно договору оренди №7/15 від 15.12.2015 нерухомим майном за адресою: м.Кременець, Тернопільської області, вул.С.Петлюри, 37 та земельною ділянкою, на якій воно знаходиться шляхом відновлення доступу до орендованого майна.

3. Стягнути з дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» (вул.Симона Петлюри, 37, м.Кременець Тернопільської області, ідентифікаційний код 00956112) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Фармінг» (вул.Здолбунівська, 3, Дарницький район, місто Київ, ідентифікаційний код 40063911) - 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві)грн 00коп. в повернення сплаченого судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.05.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.241 ГПК України.

Суддя Н.О. Андрусик