ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2018 р. Справа № 911/136/18

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Лилака Т.Д. за участю секретаря судового засідання Москалика О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

(адреса: 10003, м. Житомир, вул. Перемоги, 75, код 32008278)

до Приватного підприємства "Автомагістраль"

(адреса: 07351, Київська обл., Вишгородський район, с. Синяк, вул. Київська, буд. 68, код 31481658)

про стягнення325071,62 гривень

за участюпредставників:

позивача - Скиданчук І.В.;

відповідача - не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою від 16.01.2018 №60 до приватного підприємства "Автомагістраль" про стягнення 315114,08 гривень у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань з оплати виконаних робіт за договором про виконання робіт №19/05 від 19.05.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.01.2018 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.

05.02.2018 через канцелярію господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.02.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.03.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.03.2018 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 15.03.2018.

15.03.2018 через канцелярію суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволені позовних вимог повністю. Зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат є необґрунтованими, оскільки позивачем при нарахування 3% річних та інфляційних втрат не було враховано п. 7.2.7 договору, відповідно до якого розмір відповідальності за цим договором не може перевищувати 1% від загальної вартості порушених ними зобов'язань. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем є ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», а договір та акти виконання робіт були підписані від імені філії «Зарічанська ДЕД».

15.03.2018 через канцелярію господарського суду Київської області представником позивача було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.

В судовому засіданні 15.03.2018 оголошено перерву до 05.04.2018.

05.04.2018 через канцелярію суду представник позивача подав відповідь на відзив.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.04.2018 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 19.04.2018.

13.04.2018 через канцелярію господарського суду Київської області представником позивача було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог разом з клопотанням про стягнення судових витрат.

У зв'язку з прийняттям збільшення розміру позовних вимог господарським судом, у справі має місце нова ціна позову, відповідно до розміру якої буде вирішуватися спір - 325071,62 гривень.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвали Господарського суду Київської області від 01.03.2018, 05.04.2018 та 19.04.2018 направлялись відповідачу з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення на адресу, зазначену позивачем у позові, яка відповідає адресі, зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до правої позиції, викладеної в п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.05.2015 між дочірнім підприємством «Житомирський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (підрядник) та приватним підприємством «Автомагістраль» (замовник) був укладений договір про виконання робіт №19/05, відповідно до п. 1.1. в порядку та на умовах, визначених цим договором замовник доручає, а підрядник зобов'язується надати послуги фрезою Wirtgen-2000 (надалі роботи), замовник зобов'язується прийняти та оплатити такі роботи. Найменування робіт: роботи фрезою Wirtgen-2000 (п. 1.2. договору). До вартості послуг додаються витрати на відрядження, та компенсація за роботу у вихідні та понад нормові години персоналу виконавця (п. 1.4. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору ціна цього договору становить 1500,00 гривень з ПДВ, за 1 машино-годину роботи фрези Writgen-2000 без вартості палива та 200 гривень з ПДВ за 1 машино-годину простою при 8-ми годинному робочому дні та 40-ка годинному робочому тижні.

Згідно до п. 4.1. договору розрахунок за виконання роботи по цьому договору здійснюється шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок підрядника протягом 5 днів після одержання від підрядника акту приймання виконаних підрядних робіт (калькуляції).

Здача-приймання закінчених робіт (об'єму) здійснюється відповідно до вимог нормативних актів. Фінансування витрат на організацію прийняття виконаних робіт покладається на замовника, якщо інше не буде визначено письмово сторонами. Датою передачі робіт від підрядника замовнику,вважається дата підписання акту приймання виконаних підрядних робіт (калькуляції). Здача-приймання робіт проводиться уповноваженими представниками підрядника та замовника (п.п. 4.2, 4.4., 4.5. договору).

Акти виконаних робіт готує підрядник і разом з представником замовника звіряє акти з фактично виконаними обсягами робіт протягом 3 днів з моменту підготовки акту. Замовник компенсує безпосередні та супутні (прямі і загальновиробничі) витрати, а також прибуток, адміністративні та інші витрати. Вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті визначається по усіх складових вартості робіт, розрахованих у договірній ціні, згідно вимог ДБН та ВБН (п.п. 4.6.-4.8. договору).

Відповідно до п.6.1.1 замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати виконані роботи згідно з актами приймання виконаних підрядних робіт (калькуляції).

Згідно до п. 6.4.1. договору підрядник має право своєчасно (відповідно до умов цього договору) та в повному обсязі отримувати плату за виконані роботи.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання, а в частині грошових зобов'язань - до повного їх виконання (п. 10.1 договору).

На виконання умов договору позивач виконав всі роботи передбачені договором, на загальну суму 293863,30 гривень, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт, а саме: акт №ОУ-0000028 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28 травня 2015 року на суму 18098,40 гривень; акт №ОУ-0000039 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 10 червня 2015 року на суму 16696,90 гривень; акт №ОУ-0000046 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 червня 2015 року на суму 26497,20 гривень; акт №ОУ-0000059 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 липня 2015 року на суму 86984,40 гривень; акт №ОУ-0000071 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 19 серпня 2015 року на суму 14978,40 гривень; акт №ОУ-0000102 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 вересня 2015 року на суму 50644,80 гривень; акт №ОУ-0000110 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 26 жовтня 2015 року на суму 4472,40 гривень; акт №ОУ-0000136 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30листопада 2015 року на суму 33009,60 гривень; акт №ОУ-0000158 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 грудня 2015 року на суму 42481,20 гривень, акти підписано уповноваженими представниками та завірено відтисками печаток.

З матеріалів справи вбачається, що позивач направив відповідачу лист-вимогу №237 про погашення заборгованості від 15.03.2016 про сплату боргу з урахування неустойки, яка залишилась без задоволення.

Як вказує позивач, відповідачем було проведено часткову оплату у розмірі 26497,20 гривень, та надано товару на суму 33867,93 гривень. Зазначає, що станом на 16.01.2018 заборгованість відповідача перед позивачем становить 233498,17 гривень.

З підстав наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 233498,17 гривень суми основного боргу, 70833,87 гривень інфляційних втрат та 17499,39 гривень 3% річних (з урахуванням заяви від 13.04.2018 про збільшення розміру позовних вимог).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Дослідивши зміст укладених між позивачем та відповідачем договорів, суд дійшов висновку, що дані правочини за своєю правовою природою є договорами підряду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загального сподарського інтересу.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися відпевної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи умови п. 4.1. договору та дати підписання актів здачі-прийняття робіт, відповідач повинен був оплатити виконані роботи у такі строки:

За актом №ОУ-0000028 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28 травня 2015 року на суму 18098,40 гривень у строк до 02.06.2015;

За актом №ОУ-0000039 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 10 червня 2015 року на суму 16696,90 гривень у строк до 15.06.2015;

За актом №ОУ-0000046 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 червня 2015 року на суму 26497,20 гривень у строк до 05.07.2015;

За актом №ОУ-0000059 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 липня 2015 року на суму 86984,40 гривень у строк до 05.08.2015;

За актом №ОУ-0000071 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 19 серпня 2015 року на суму 14978,40 гривень у строк до 24.08.2015;

За актом №ОУ-0000102 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 вересня 2015 року на суму 50644,80 гривень у строк до 05.10.2015;

За актом №ОУ-0000110 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 26 жовтня 2015 року на суму 4472,40 гривень у строк до 30.10.2015;

За актом №ОУ-0000136 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 листопада 2015 року на суму 33009,60 гривень у строк 05.12.2015;

За актом №ОУ-0000158 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 грудня 2015 року на суму 42481,20 гривень у строк до 05.01.2016.

Судом встановлено, що відповідач 16.07.2015 сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 26497,20 гривень, що підтверджується банківської випискою з рахунку позивача, копія якої долучено позивачем до позовної заяви. Також, відповідачем надано товару на загальну суму 33867,93 гривень, що підтверджується видатковими накладними.

Детально дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні докази сплати відповідачем заборгованості за договором про виконання робіт №19/05 від 19.05.2015 у сумі 233498,17 гривень.

Наявність та обсяг заборгованості відповідача підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 233498,17 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення 18171,10 гривень 3% річних за загальний період з 03.06.2015 по 19.04.2018 та 73402,35 гривень інфляційних втрат за загальний період з червня 2015 року по березень 2018 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Виходячи із положень зазначеної норми, 3% річних не є санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості без підставного збереження грошових коштів однією стороною зобов'язання за рахунок іншої. Матеріальне становище учасників цивільного обороту схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобов'язання зараз, зможе виконати його пізніше. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав), не звільняє його від відповідальності, що також підтверджується ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України.

Аналогічні висновки викладені у Постановах Верховного Суду України від 15.11.2010 у справі № 3-11гс10 та від 12.12.2011 у справі № 3-132гс11.

Положення ст. 625 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи передбачена вона договором і надає можливість сторонами договору встановити інший ніж 3% річних розмір процентів за користування чужими грошовими коштами, а не обмежувати загальну відповідальність сторони за договором.

Таким чином суд вважає, що вимоги щодо стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат є правомірними, оскільки відповідають чинному законодавству.

Доводи відповідача про те, що договір та акти виконання робіт були підписані від імені філії «Зарічанська ДЕД», що в матеріалах справи відсутні докази належних повноважень у підписанта (довіреності, наказу, тощо) є безпідставними, оскільки договір про виконання робіт №19/05 від 19.05.2015 підписано начальником філії «Зарічанська ДЕД» Плотко О.В., який діє в межах наданих йому повноважень на підставі довіреності №140 від 19.05.2015. Позивач дані зобов'язання по договору визнає.

На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 237-239, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Автомагістраль" (адреса: 07351, Київська обл., Вишгородський район, с. Синяк, вул. Київська, буд. 68,код 31481658) на користь Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (адреса: 10003, м. Житомир, вул. Перемоги, 75, код 32008278) 233498,17 гривень основного бору, 73402,35 гривень інфляційних втрат, 18171,10 гривень 3% річних та 4876,07 гривень судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 10.05.2018 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 21.05.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Т.Д. Лилак