ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 01/5026/1357/2012

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я.

учасники справи:

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Концерн Нафтаенерго",

представник - адвокат Ткаченко Г.В. (довіреність від 23.04.2018)

ініціюючий кредитор - Компанія "Муано Трейдінг Лімітед",

кредитор - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк",

представник - Чорний І.В. (довіреність від 30.04.2018)

розпорядник майна - арбітражний керуючий Постоленко Володимир Олексійович

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 08.11.2017

у складі колегії суддів: Пантелієнко В.О. (головуючий), Тарасенко К.В., Чорна Л.В.

та на ухвалу Господарського суду Черкаської області

від 12.09.2017

у складі судді Гури І.І.

за заявою Компанія "Муано Трейдінг Лімітед"

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Нафтаенерго"

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 26.02.2018 справа №01/5026/1357/2012 Господарського суду Черкаської області надійшла до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з Вищого господарського суду України відповідно частини 5 статті 31 та підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017.

2. 12.03.2018, за наслідком проведеного автоматизованого розподілу справи, оформленого протоколом від 26.02.2018, колегією суддів Верховного Суду у складі: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2017 та на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 12.09.2017 та призначено її розгляд на 02.05.2018 о 14 год. 30 хв.

3. Боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Концерн Нафтаенерго" подав відзив на касаційну скаргу забезпеченого кредитора - Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк".

4. На розгляд касаційного суду винесено проблему застосування положень статей 553, 554, 589 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 11, 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до набрання чинності Законом України №4212-VI від 22.12.2011 (далі - Закон про банкрутство), статті 43 ГПК України в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняте ним рішення

5. Провадження у справі №01/5026/1357/2012 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Нафтаенерго" (далі - ТОВ "Концерн Нафтаенерго", боржник), порушене ухвалою Господарського суду Черкаської області від 12.09.2012 за заявою ініціюючого кредитора, здійснюється на стадії розпорядження майном боржника введеної цією ж ухвалою суду з призначенням розпорядником майна арбітражного керуючого Левченка В.М., якого ухвалою суду від 28.08.2014 замінено на арбітражного керуючого Постоленка О.В. Отже, процедура банкрутства ТОВ "Концерн Нафтаенерго" здійснюється відповідно до положень Закону про банкрутство в редакції до внесення змін згідно із Законом України №4212-VІ від 22.12.2011, який набрав чинності 19.01.2013, виходячи з приписів пункту 1-1 Розділу X Прикінцеві та Перехідні положення цього Закону.

6. 20.10.2012 в офіційному друкованому органі опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "Концерн Нафтаенерго".

7. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 26.03.2013 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Концерн Нафтаенерго"; окремо внесено до реєстру вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") на суму 11 026 218, 75 грн. як такі, що забезпечені заставою майна боржника, у першу чергу задоволення; відмовлено у визнанні вимог ПАТ "Дельта Банк" на суму 23 094 544, 29 грн.; зазначену ухвалу суду в частині розгляду кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" залишено без змін постановою апеляційного суду від 14.05.2013.

7.1. Кредиторські вимоги ПАТ "Дельта Банк" обґрунтовано наявністю у ТОВ "Концерн Нафтаенерго", як поручителя, заборгованості перед банком у зв'язку з невиконанням основним боржником - ВАТ "Новоград-Волинський м'ясокомбінат" зобов'язань за кредитними договорами №7/Кв-08 від 30.01.2008 та №34/Кв-08 від 08.10.2008, в забезпечення яких боржник передав в заставу ПАТ "Український промисловий банк", правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк", прості іменні акції на підставі договорів застави цінних паперів №07/Zквцп-08 від 30.01.2008 та №34/Zквцп-08-4 від 08.10.2008 (т. 3, а.с. 1-49).

8. 05.09.2016 поштовим відправленням забезпечений кредитор - ПАТ "Дельта Банк" подав до місцевого господарського суду заяву з уточненими грошовими вимогами до боржника (вх. суду №18129/16 від 07.09.2016), в якій просив визнати його кредитором ТОВ "Концерн Нафтаенерго" з вимогами на суму 7 141 853, 79 грн. заборгованості ДСП "Агрокомплекс" за кредитними договорами №37/К-06 від 23.03.2006, №8/К-08 від 11.02.2008 та №10/К-08 від 28.02.2008, основне (кредитне) зобов'язання за якими забезпечено порукою та заставою транспортних засобів та обладнання боржника - ТОВ "Концерн Нафтаенерго"; окремо внести до реєстру вимог кредиторів вимоги ПАТ "Дельта Банк" на суму 1 813 100 грн., що еквівалентно договірній вартості предметів застави; окремо внести до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав за договорами застави №10/Zк-08-3 від 28.02.2008 та №10/Zк-08-4 від 28.02.2008 (т. 7, а.с. 96-192).

8.1. В обґрунтування уточнених грошових вимог кредитор зазначив, що заявлені ПАТ "Дельта Банк" 22.01.2013 у дану справу про банкрутство кредиторські вимоги не охоплювали вимог банку до ТОВ "Концерн Нафтаенерго" за кредитними договорами №37/К-06 від 23.03.2006, №8/К-08 від 11.02.2008 та №10/К-08 від 28.02.2008, а розпорядником майна боржника не внесено до реєстру кредиторські вимоги ПАТ "Дельта Банк", які забезпечено заставою рухомого майна ТОВ "Концерн Нафтаенерго", виходячи з даних обліку боржника, що не узгоджується з вимогами частини 6 статті 14 Закону про банкрутство щодо порядку формування розпорядником майна реєстру вимог кредиторів за наявності серед пасиву боржника заборгованості перед кредиторами, вимоги яких обтяжені заставою майна боржника.

9. Розгляд спірних грошових вимог ПАТ "Дельта Банк" неодноразово відкладався місцевим господарським судом.

10. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 26.04.2017 залучено до участі у справі ДСП "Агрокомплекс" як основного боржника у кредитному зобов'язанні.

11. 12.09.2017 Господарський суд Черкаської області у складі судді Гури І.І. відмовив у задоволенні клопотання представника ПАТ "Дельта Банк" від 12.01.2017 вих. №б/н (вх. суду 908/17 від 12.01.2017) про залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справу; відмовив у задоволенні заяви ПАТ "Дельта Банк" від 02.09.2016 вих. №18.5/2122 (вх. суду 18129/16 від 07.09.2016) з уточненими грошовими вимогами до ТОВ "Концерн Нафтаенерго".

12. Суд першої інстанції виходив з того, що спірний кредитор звернувся з уточненими вимогами до боржника 07.09.2016 поза межами 30-денного строку на пред'явлення конкурсними кредиторами грошових вимог до ТОВ "Концерн Нафтаенерго" з моменту офіційної публікації оголошення про порушення справи про банкрутство 20.10.2012, який є граничним та поновленню не підлягає, при цьому, за результатами проведених взаєморозрахунків між основним боржником - ДСП "Агрокомплекс" та ПАТ "Дельта Банк" вбачається, що станом на 11.01.2017 прострочена заборгованість за кредитними договорами №37/К-06 від 23.03.2006, №8/К-08 від 11.02.2008 та №10/К-08 від 28.02.2008 відсутня. Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для включення до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Концерн Нафтаенерго", як майнового поручителя ДСП "Агрокомплекс", вимог банку за спірними кредитними договорами.

Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування прийнятої ним постанови

13. ПАТ "Дельта Банк" подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 12.09.2017, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та визнати ПАТ "Дельта Банк" кредитором боржника на суму 7 141 853, 79 грн., в тому числі 1 813 100 грн. як забезпечених заставою транспортних засобів та обладнання боржника, та включити до реєстру вимог кредиторів відомості про майно боржника, що є предметом застави, обґрунтовуючи неналежною оцінкою наданих кредитором доказів на підтвердження його уточнених грошових вимог до боржника та неправильним застосуванням до спірних правовідносин норм цивільного законодавства про заставу і поруку.

14. 08.11.2017 постановою Київського апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: Пантелієнко В.О. - головуючий, Чорна Л.В., Тарасенко К.В. апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Черкаської області від 12.09.2017 у справі №01/5026/1357/2012 - без змін.

15. Переглянувши справу в повному обсязі, апеляційний суд погодився з правильністю оцінки та повнотою встановлення обставин справи судом першої інстанції, з його висновками про заявлення спірних вимог з пропуском встановленого законом строку для пред'явлення конкурсних грошових вимог у справу про банкрутство, що є підставою для відмови у визнанні та включенні до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Концерн Нафтаенерго" уточнених вимог ПАТ "Дельта Банк" на суму 7 141 853, 79 грн.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника (ПАТ "Дельта Банк")

16. Скаржник доводив, що судами безпідставно відхилено уточнені вимоги ПАТ "Дельта Банк", заявлені на підставі кредитних договорів №37/К-06 від 23.03.2006, №8/К-08 від 11.02.2008 та №10/К-08 від 28.02.2008, оскільки вимоги банку до основного боржника - ДСП "Агрокомплекс" забезпечені порукою та заставою рухомого майна ТОВ "Концерн Нафтаенерго" за договорами поруки та застави, які є дійсними, не задоволеними основним боржником, а, відтак, зобов'язання боржника-поручителя перед банком не припинено.

17. Скаржник зазначив про його право, як банку-кредитора, в силу приписів статей 554, 589 ЦК України достроково задовольнити свої вимоги за спірними кредитними договорами за рахунок грошових коштів (майна) боржника-поручителя, у зв'язку з простроченням виконання кредитних зобов'язань основним боржником, що підтверджується розрахунками заборгованості за кредитами, долученими до заяви банку з уточненими грошовими вимогами від 02.09.2016, а також фактом існування спору у справі №925/1479/15 за позовом ПАТ "Дельта Банк" до позичальника - ДСП "Агрокомплекс" про стягнення 1 044 826, 72 грн. за кредитним договором №37/К-06 від 23.03.2006, який на момент розгляду у справі про банкрутство поручителя - ТОВ "Концерн Нафтаенерго" кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" по суті не вирішено.

18. Скаржник аргументував, що розглядаючи спірні кредиторські вимоги, суди не звернули увагу на те, що в порушення вимог частини 6 статті 14 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013 розпорядником майна не було включено до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Концерн Нафтаенерго" вимоги ПАТ "Дельта Банк", що забезпечені заставою транспортних засобів та обладнання боржника за договорами застави №10/Zк-08-3 від 28.02.2008 та №10/Zк-08-4 від 28.02.2008 загальною заставною вартістю 1 813 100 грн., виходячи з даних обліку боржника та відомостей з державного реєстру застав, так як законодавством про банкрутство не встановлено обов'язку кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника, звертатися із заявами з грошовими вимогами на суми в межах вартості заставного майна.

Доводи інших учасників справи

19. Боржник у відзиві на касаційну скаргу заперечував доводи ПАТ "Дельта Банк" та просив суд касаційної інстанції залишити без змін результат розгляду судами уточнених грошових вимог ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Концерн Нафтаенерго".

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

20. Цивільний кодекс України

Частина 2 статті 11 - підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частина 1 статті 553 - за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частини 1, 2 статті 554 - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частина 1 статті 559 - порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Стаття 572 - в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Стаття 589 - у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

21. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до набрання чинності Законом України №4212-VI від 22.12.2011

Стаття 1 - кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника. Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство.

Частина 1 статті 14 - конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Копії зазначених заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майном.

Частина 2 статті 14 - вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Частина 6 статті 14 - вимоги кредиторів, визнані боржником або господарським судом, включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їх заявами, а за їх відсутності, - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

22. Господарський процесуальний кодекс України

Частина 1 статті 43 - господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частини 1, 2 статті 101 - у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

23. З огляду на те, що відповідно до статті 300 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні (ухвалі) або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів Верховного Суду зазначає про неприйнятність доводів скаржника про неналежну оцінку судами доказів, наданих спірним кредитором на підтвердження його уточнених грошових вимог до боржника, разом з тим, його доводи про порушення судами норм цивільного законодавства про поруку та заставу при розгляді спірних кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" колегія суддів Верховного Суду вважає прийнятними.

А.2. Юридична оцінка доводів касаційної скарги і висновків судів попередніх інстанцій

24. Аналіз приписів частин 1, 2, 6 статті 14 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013 свідчить про те, що з моменту офіційної публікації оголошення про порушення щодо боржника справи про банкрутство є таким, що фактично настав, строк виконання усіх зобов'язань боржника, які виникли до моменту порушення щодо нього провадження у справі про банкрутство, і незалежно від настання строку їх виконання, кредитори за такими зобов'язаннями зобов'язані заявити грошові вимоги до боржника у справу про банкрутство з додержанням тридцятиденного строку від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. При цьому, у справу про банкрутство кредитором можуть бути заявлені лише дійсні вимоги, за якими не сплив строк давності їх пред'явлення до боржника. Законодавцем на розпорядника майна покладено обов'язок із включення до реєстру вимог кредиторів боржника окремо вимог кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їх заявами, а за їх відсутності, - за даними обліку боржника, а також із внесення до реєстру окремо відомостей про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

25. За змістом частини 4 статті 14 Закону про банкрутство вбачається, що обов'язком господарського суду є розгляд в судовому засіданні грошових вимог конкурсних кредиторів до боржника на предмет їх правомірності та обґрунтованості незалежно від того, чи визнані ці вимоги боржником разом з розпорядником майна, чи ні.

26. Розглядаючи спірні вимоги кредитора-заставодержателя до боржника-майнового поручителя, незалежно від дотримання ним 30-денного строку на подання таких вимог, господарському суду належить перевірити дійсний розмір заборгованості основного боржника перед кредитором та фактичне погашення боржником такого зобов'язання.

27. Разом з тим, в порушення вимог статей 34, 43, 101 ГПК України, судами першої та апеляційної інстанцій не з'ясовано дійсного розміру заборгованості позичальника - ДСП "Агрокомплекс" за кредитними договорами №37/К-06 від 23.03.2006, №8/К-08 від 11.02.2008 та №10/К-08 від 28.02.2008 на момент пред'явлення 07.09.2016 спірним кредитором - ПАТ "Дельта Банк" уточнених грошових вимог до боржника-поручителя за кредитними зобов'язаннями ДСП "Агрокомплекс", набуті за договором відступлення прав вимоги від "Укрпромбанку" 02.07.2010, та не надано оцінки наявним в матеріалах справи платіжним документам про погашення ДСП "Агрокомплекс" заборгованості за спірними кредитними договорами в період з жовтня 2012 року по червень 2017 року на предмет додержання основним боржником графіку погашення кредитної заборгованості перед ПАТ "Дельта Банк" із встановленням залишку заборгованості за кредитом, який банк вправі заявити до майнового поручителя у зв'язку з порушенням щодо нього справи про банкрутство незалежно від виконання основним боржником графіку погашення кредиту (т. 9, а.с. 67-240, т. 10, а.с. 10-189).

28. За змістом статті 589 ЦК України вбачається, що невиконання боржником основного зобов'язання надає кредитору право звернення стягнення на предмет застави та задоволення в повному обсязі своїх вимог до основного боржника за рахунок майна, переданого в заставу кредитора майновим поручителем.

29. З матеріалів справи вбачається та судами встановлено, що зобов'язання позичальника кредитних коштів - ДСП "Агрокомплекс" перед кредитором - ПАТ "Дельта Банк", поряд з фінансовою порукою ТОВ "Концерн Нафтаенерго", забезпечено майновою порукою ТОВ "Концерн Нафтаенерго" на підставі договорів застави транспортних засобів №10/Zк-08-3 від 28.02.2008 та №10/Zк-08-4 від 28.02.2008, за якими в заставу банку передано 25 одиниць сільськогосподарського обладнання та 19 одиниць автотранспорту боржника загальною заставною вартістю 1 813 100 грн. (т. 7, а.с. 166-172).

30. Отже, при розгляді вимог кредитора до боржника-майнового поручителя, що ґрунтуються на укладених між кредитором і боржником, як заставодавцем, договорах застави рухомого майна, господарському суду належить перевірити дійсність заставного забезпечення відповідно до відомостей державних реєстрів обтяжень рухомого майна та виконання розпорядником майна обов'язку щодо внесення вимог кредитора до боржника-майнового поручителя до реєстру, виходячи з даних обліку боржника, незалежно від факту звернення кредитора із заявою з грошовими вимогами до боржника в межах суми, яка забезпечена заставою майна боржника, та дотримання 30-денного строку на заявлення таких вимог.

31. Однак, суди попередніх інстанцій не перевірили дійсності забезпечувальних правовідносин між спірним кредитором, як заставодержателем, та боржником, як заставодавцем, а, відтак, дійшли передчасного висновку про відмову ПАТ "Дельта Банк", у визнанні його забезпеченим кредитором ТОВ "Концерн Нафтаенерго" на суму вартості предметів застави в розмірі 1 813 100 грн. із включенням його вимог до реєстру окремо як забезпечених заставою майна боржника.

32. Апеляційний суд, переглядаючи кредиторські вимоги ПАТ "Дельта Банк" в повному обсязі, погодився з висновками суду про відхилення спірних кредиторських вимог як таких, що заявлені з пропуском строку на подання конкурсними кредиторами грошових вимог до боржника, однак, не досліджував дійсності забезпечувальних правовідносин майнової поруки між спірним кредитором та боржником, а, відтак, допустив вибіркову оцінку доводів та доказів у справі, що не узгоджується з вимогами статей 43, 101 ГПК України про прийняття рішення у справі за умов повного, всебічного та об'єктивного дослідження обставин справи в їх сукупності.

33. Суд погоджується з правильністю висновків судів першої та апеляційної інстанцій про припинення грошових вимог в частині зобов'язань боржника перед кредитором за договорами фінансової поруки, оскільки спірні додаткові вимоги розглядалися на стадії розпорядження майном в ході здійснення провадження у справі про банкрутство за нормами Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013, яка згідно з частиною 2 статті 14 Закону передбачала погашення вимог конкурсних кредиторів, які не звернулися упродовж 30-денного строку у справу про банкрутство, а заявлені банком вимоги за договором фінансової поруки є конкурсними за своєю правовою природою. З огляду на таке, доводи скаржника про порушення судами вимог статей 554, 553, 559 ЦК України є необґрунтованими.

34. В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, було зазначено, що обов'язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін. Аналізуючи мотивацію постановлених судами рішень крізь призму статті 6 Конвенції та зазначеної практики ЄСПЛ, Суд зазначає про неналежне виконання покладеного на суди обов'язку щодо мотивації прийнятих судами рішень, оскільки обґрунтування відмови у визнанні уточнених вимог спірного кредитора-заставодержателя до боржника не ґрунтувалося на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права та не продемонструвало справедливого та однакового підходу до заслуховування доводів учасників даної справи про банкрутство.

В рішеннях Європейського суду з прав людини наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. (Рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" від 26.10.1984 та Рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" від 28.10.1998).

Суд вважає, що допущені процесуальні порушення на предмет повноти дослідження обставин справи та незастосування судами при розгляді спірних кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" положень цивільного законодавства про заставу та законодавства про банкрутство, є такими помилками, які порушили принцип пропорційності господарського судочинства з метою дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника у справі про банкрутство, яка розглядається, та, як наслідок, не забезпечили справедливого розгляду справи на даному етапі.

А.3. Мотиви відхилення (прийняття) доводів касаційної скарги

35. Суд погоджується з доводами скаржника відповідно до пунктів 16-18 мотивувальної частини даної постанови, що підтверджується висновками пунктів 24-34 мотивувальної частини цієї постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

36. Пунктом 2 частини 1 статті 308 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, суду касаційної інстанції надано право за результатами розгляду касаційної скарги скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

На підставі викладеного, Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги ПАТ "Дельта Банк", скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2017 та ухвали Господарського суду Черкаської області від 12.09.2017 у справі №01/5026/1357/2012 та направлення справи в зазначеній частині на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

При новому розгляді справи судам належить перевірити дійсність заявлених ПАТ "Дельта Банк" 07.09.2016 уточнених грошових вимог до боржника на підставі кредитних договорів №37/К-06 від 23.03.2006, №8/К-08 від 11.02.2008 та №10/К-08 від 28.02.2008, основне (кредитне) зобов'язання ДСП "Агрокомплекс" за якими забезпечене фінансовою та майновою порукою ТОВ "Концерн Нафтаенерго", виходячи з положень статей 553, 554, 559, 589 ЦК України про поруку та заставу як види забезпечення виконання основного зобов'язання; дослідити обставини додержання основним боржником графіку погашення кредитних зобов'язань перед банком за спірними кредитними договорами з урахуванням результату розгляду справи №925/1479/15 за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ДСП "Агрокомплекс" про стягнення кредитних коштів за кредитним договором №37/К-06 від 23.03.2006; перевірити дійсність застави рухомого майна ТОВ "Концерн Нафтаенерго" за договорами застави №10/Zк-08-3 від 28.02.2008 та №10/Zк-08-4 від 28.02.2008 та з огляду на встановлене прийняти обґрунтоване рішення про наявність (відсутність) правових підстав для визнання та включення до реєстру вимог кредиторів на стадії розпорядження майном боржника спірних вимог ПАТ "Дельта Банк".

В. Судові витрати

37. У зв'язку із задоволенням касаційної скарги та скасуванням рішень судів попередніх інстанцій про відмову у визнанні уточнених грошових вимог ПАТ "Дельта Банк", питання про розподіл судових витрат касаційним судом не вирішується, оскільки розгляду по суті спірних кредиторських вимог не відбулося.

На підставі викладеного та керуючись статтями 308, 310, 315 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІI від 03.10.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича задовольнити.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2017 та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 12.09.2017 у справі №01/5026/1357/2012 скасувати.

Справу №01/5026/1357/2012 в частині розгляду грошових вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" направити на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області в іншому складі суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.Г. Пєсков

В.Я. Погребняк