РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.05.2018Справа № 910/19933/17

За позовом Общества с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск»)
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України
третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1 ОСОБА_1
третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача TransEnergoOil AG
прозобов'язання вчинити дії, визнання незаконним та скасування наказу

Суддя Отрош І.М.
секретар судового засідання Савінкова Ю.Б.

Представники учасників справи:

від позивача: Дитинюк Я.Л. - представник за довіреністю №ТП/84 від 15.08.2017;

Вітомськов В.І. - представник за довіреністю б/н від 20.12.2016;

від відповідача 1: не з'явились;

від відповідача 2: Потоцький М.Ю. - представник за довіреністю № 2434-03/361 від 06.06.2017;

Романенко Ю.О. - представник за довіреністю №2434-03/301 від 09.08.2017;

від третьої особи 1: не з'явились;

від третьої особи 2: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

13.11.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Общества с ограниченной ответственностью "Технопоиск" (Товариства з обмеженою відповідальністю "Тєхнопоіск") з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Редмонд-Україна" та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про зобов'язання вчинити дії, визнання незаконним та скасування наказу.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач 1 звернувся до Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України із заявою про визнання добре відомим в Україні знака для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 для товарів 7, 9, 11 класі МКТП станом на 01.01.2015, тим самим порушив пункти 3.2.1, 3.2.3 Ліцензійного договору про надання дозволу на використання знаку для товарів і послуг за Свідоцтвом України на знак № 159383 від 10.02.2012 від 01.09.2013 вийшовши за межі обсягу прав і обов'язків по використанню знака для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 за Свідоцтвом України на знак № 159383 від 10.02.2012. У зв'язку із чим позивач просить суд: 1) зобов'язати відповідача 1 припинити зловживання своїми правами шляхом вчинення дій, що становлять неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісну конкуренцію, а також подання на реєстрацію агентом чи представником власника добре відомого знака без дозволу останнього, а саме: звернення до Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України із заявами про визнання добре відомим в Україні знака для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» для товарів 7, 9, 11 класів МКТП, при існуванні чинного ліцензійного договору про надання дозволу на використання знаку для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 за Свідоцтвом України № 159383, із зазначенням у таких зверненнях неправильних стверджень при існуванні комерційної діяльності, що здатні дискредитувати Общество с ограниченной ответственностью "Технопоиск"(Товариства з обмеженою відповідальністю "Тєхнопоіск") та його промислову або торговельну діяльність; 2) визнати незаконним та скасувати Наказ Державної служби інтелектуальної власності України «Про затвердження рішення Апеляційної палати» № 30-Н від 16.03.2017 та затверджене ним Рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28.02.2017 про визнання знака ІНФОРМАЦІЯ_2 добре відомим в Україні станом на 3.12.2015 для окремих товарів 7, 9, 11 класів МКТП щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» та ОСОБА_1; 3) обов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України здійснити опублікування офіційних відомостей про визнання недійсним і скасування Наказу Державної служби інтелектуальної власності України «Про затвердження рішення Апеляційної палати» № 30-Н від 16.03.2017 та затвердженого ним рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28.02.2017 про визнання знака ІНФОРМАЦІЯ_2 добре відомим в Україні станом на 31.12.2017 для окремих товарів 7, 9, 11 класів МКТП щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» та ОСОБА_1 в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 порушено провадження у справі № 910/19933/17 та справу призначено до розгляду на 05.12.2017. До участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1 - ОСОБА_1.

У судовому засіданні 05.12.2017 представником позивача подано клопотання про витребування доказів, в якому позивач просив суд витребувати у Міністерства економічного розвитку і торгівлі України заяву про визнання знака ІНФОРМАЦІЯ_2 добре відомим в Україні з усіма доданими до неї документами, які були подані до Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України заявниками для підтвердження доброї відомості в Україні знака ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 розгляд справи відкладено на 22.12.2017.

15.12.2017 набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19.12.2017 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі та додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Зокрема, позивач зазначив, що докази доброї відомості знака ІНФОРМАЦІЯ_2, які зазначаються в оскаржуваному рішенні Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28.02.2017, не відповідають дійсності та не можуть слугувати доказами доброї відомості знаку, з огляду на те, що веб-магазин multivarka.pro не має жодного відношення до діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна», а є офіційним веб-магазином позивача - Общества с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск»); відповідач 1 не має жодного відношення до визнання продукції під знаком ІНФОРМАЦІЯ_2 першою в номінації «кухонна техніка» веб-сайту iXBT.com, оскільки це відбулось за рахунок та внаслідок проведеної саме позивачем рекламної компанії; наявність авторських прав у ОСОБА_1 на твір образотворчого мистецтва «ІНФОРМАЦІЯ_1» та літературний твір ІНФОРМАЦІЯ_2 спростовується наявним пріоритетом виникнення авторського права саме у позивача.

Вказані докази були прийняті судом, так як станом на дату подання позову (13.11.2017) обмежень щодо строку їх подачі Господарський процесуальний кодекс України (в редакції до 15.12.2017) не передбачав.

22.12.2017 до Господарського суду міста Києва від третьої особи 2 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтоване тими обставинами, що при зверненні позивача з даним позовом до суду ним було неправильно визначено відповідачів у даній справі, а відтак дана обставина впливає на порушення позивачем підсудності справи та порушує права третьої особи 2, який має бути відповідачем у даній справі , а не третьою особою.

Третя особа 2 вказала на те, що спір у даній справі не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, з огляду на що провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, третя особа 2 вказала на те, що відповідно до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, власником свідоцтва №159383 на знак для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 є TransEnergoOil AG, а отже позивачем не доведено порушення його прав, так як позивач не є власником вказаного свідоцтва.

За таких обставин, третя особа 2 просила суд закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.01.2018, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

10.01.2018 до Господарського суду міста Києва від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву (докази направлення іншим учасникам справи долучені до відзиву), в якому відповідач 1, зокрема, вказав на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 30.10.2017 у справі №910/3220/17 визнано недійсним Свідоцтво України на знак для товарів і послуг №159383 та зобов'язано Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно визнання недійсним вказаного свідоцтва, здійснити публікацію про це.

Відповідач 1 зазначив, що права позивача не є порушеними, у зв'язку з чим просив суд відмовити у позові Общества с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск»).

У підготовчому засіданні 19.01.2018 позивачем подано заперечення на клопотання про закриття провадження у справі.

Розглянувши у підготовчому засіданні 19.01.2018 подане третьою особою 2 22.12.2017 клопотання про закриття провадження у справі, суд відмовив в його задоволенні у зв'язку з необгрунтованістю, так як суд закриває провадження у справі у випадку, якщо предмет спору існував до моменту звернення позивача до суду, та припинив своє існування під час розгляду справи судом. При цьому, враховуючи предмет спору та вказаних позивачем відповідачів, спір підвідомчий господарському суду.

За таких обставин, підстави для закриття провадження у справі на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України відсутні.

Розглянувши у підготовчому засіданні 19.01.2018 клопотання позивача про витребування доказів, подане 05.12.2017, суд дійшов висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2018 зобов'язано Міністерство економічного розвитку і торгівлі України надати суду копії заяви про визнання знака ІНФОРМАЦІЯ_2 добре відомим в Україні з усіма доданими до неї документами, які були подані до Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України заявниками для підтвердження доброї відомості в Україні знака ІНФОРМАЦІЯ_2; підготовче засідання відкладено на 13.02.2018.

У підготовчому засіданні 13.02.2018 представник позивача подав заперечення на відзив відповідача 1 ((по суті - відповідь на відзив), докази направлення іншим учасникам справи долучені до відповіді на відзив), в якій зазначив, що скасування Свідоцтва України № 159383 від 10.08.2012 не є перешкодою для судового захисту прав на захист від недобросовісної конкуренції, що є окремим правом інтелектуальної власності поряд із торгівельною маркою. Також, позивач вказав на те, що рішення у даній справі не залежить від рішення у справі №910/3220/17, де предметом спору було оскарження Свідоцтва України №159383 від 10.08.2012, власником якого є інша компанія - TransEnergoOil AG.

У підготовчу засіданні 13.02.2018 судом було продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 27.02.2018.

16.02.2018 до Господарського суду міста Києва від відповідача 2 надійшли заперечення на відповідь на відзив (докази направлення іншим учасникам справи долучені до заперечень), в яких відповідач зазначив, що для визначення того, чи є знак ІНФОРМАЦІЯ_2 добре відомим в Україні станом на 31.12.2015 колегією Апеляційної палати були розглянуті та взяті до уваги такі фактори: ступінь відомості чи визнання знака у відповідному секторі суспільства; тривалість, обсяг та географічний район будь-якого використання знака; тривалість, обсяг та географічний район будь-якого просування знака, включаючи рекламування чи оприлюднення та представлення на ярмарках чи виставках товарів, щодо яких знак застосовується; тривалість та географічний район будь-яких реєстрацій та/або заявок на реєстрацію знака.

19.02.2018 до Господарського суду міста Києва від відповідача 1 надійшли заперечення на відповідь на відзив (докази направлення іншим учасникам справи долучені до заперечень), в яких відповідач 1, зокрема, вказав на те, що рішення Апеляційної палати, затверджене наказом Державної служби інтелектуальної власності № 30-н від 16.03.2017, прийняте без порушення норм законодавства України. Крім того, відповідач 1 зазначив, що права позивача не порушені, так як майнові права на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № 159383 були передані TransEnergoOil AG.

27.02.2018 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Редмонд-Україна" надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи - компанії TransEnergoOil AG.

27.02.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копію листа TransEnergoOil AG до позивача з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У підготовчому засіданні 27.02.2018 представник позивача заявив усне клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання доказів, у зв'язку із тим, що доказ, який подав позивач, а саме лист від 12.02.2018 , було отримано позивачем 13.02.2018, тобто вже після спливу строків для подання позивачем доказів, у зв'язку із чим позивач не мав об'єктивної можливості подати вказаний доказ у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч. 6 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

У ч. 9 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Позивачем долучено до вказаного клопотання докази надсилання копії доказів іншим учасникам справи.

У підготовчому засіданні 27.02.2018 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про поновлення позивачу строку для подання доказів (з огляду на причини їх неподання у встановлений законом строк, які визнані судом поважними) та прийнято подані позивачем докази.

27.02.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові письмові пояснення на заперечення відповідача 2 (по суті, на відповідь на відзив), в яких позивач зазначив, що Апеляційною палатою не було проведено опитування споживачів з питання доброї відомості знака в Україні ІНФОРМАЦІЯ_2; обставини щодо представлення на ярмарках чи виставках товарів під знаком ІНФОРМАЦІЯ_2 Апеляційною палатою взагалі не були досліджені; обставини щодо тривалості та географічного району реєстрацій та/або заявок на реєстрацію знака ІНФОРМАЦІЯ_2 Апеляційною палатою не перевірялись; цінність, що асоціюється зі знаком ІНФОРМАЦІЯ_2, Апеляційною палатою не перевірялась.

Відповідно до ч. 5 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Судом у підготовчому засіданні 27.02.2018 в порядку ч. 5 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України були прийняті вказані пояснення позивача (копії пояснень отримані іншими учасниками справи у судовому засіданні 27.02.2018).

У підготовчому засіданні 27.02.2018 судом було постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 16.03.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2018 залучено до участі у справі третю особу 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - TransEnergoOil AG.

У підготовчому засіданні 16.03.2018 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 17.04.2018.

17.04.2018 до Господарського суду міста Києва від TransEnergoOil AG надійшли письмові пояснення, в яких третя особа 2 підтримала позовні вимоги у повному обсязі, зокрема зазначивши, що з метою усунення порушень умов ліцензійного договору, укладеного між позивачем та відповідачем 1, та допущених відповідачем 1, позивачем пред'явлено даний позов.

17.04.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просив суд пункти 3 та 4 прохальної частини позовної заяви розглядати у наступній редакції: «визнати незаконним та скасувати Наказ Державної служби інтелектуальної власності України «Про затвердження рішення Апеляційної палати» № 30-Н від 16.03.2017 та затверджене ним Рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28.02.2017 про визнання знака ІНФОРМАЦІЯ_2 добре відомим в Україні станом на 31.12.2015 для окремих товарів 07, 08, 09, 11 класів МКТП щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» та ОСОБА_1; зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України здійснити опублікування офіційних відомостей про визнання недійсним і скасування Наказу Державної служби інтелектуальної власності України «Про затвердження рішення Апеляційної палати» № 30-Н від 16.03.2017 та затвердженого ним рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28.02.2017 про визнання знака ІНФОРМАЦІЯ_2 добре відомим в Україні станом на 31.12.2017 для окремих товарів 07, 08, 09, 11 класів МКТП щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» та ОСОБА_1 в офіційному бюлетені «Промислова власність».

17.04.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та пояснень щодо цих доказів. Зокрема, позивач зазначив, що Верховним Судом 27.03.2018 прийнято постанову у справі №910/3220/17, якою рішення судів попередніх інстанцій у справі №910/3220/17, якими було визнано недійсним Свідоцтво України на знак для товарів і послуг №159383, скасовано (копія постанови долучена позивачем до клопотання), у зв'язку з чим позивач за згодою TransEnergoOil AG як власника знака здійснює права кредитора по відношенню до відповідача 1 за Ліцензійним договором від 01.09.2013.

У підготовчому засіданні 17.04.2018 судом були прийняті до розгляду додаткові докази, подані позивачем, про що зазначено у протоколі судового засідання від 17.04.2018 (на підставі ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

У підготовчому засіданні 17.04.2018 судом було оголошено перерву до 27.04.2018 у зв'язку з необхідністю направлення позивачем копії заяви про уточнення позовних вимог та третьою особою 2 письмових пояснень на адреси інших учасників справи.

23.04.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог (докази направлення іншим учасникам справи долучені до заяви), в якій позивач просив суд пункти 3 та 4 прохальної частини позовної заяви розглядати у наступній редакції6 «визнати незаконним та скасувати Наказ Державної служби інтелектуальної власності України «Про затвердження рішення Апеляційної палати» № 30-Н від 16.03.2017 та затверджене ним Рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28.02.2017 про визнання знака ІНФОРМАЦІЯ_2 добре відомим в Україні станом на 31.12.2015 для окремих товарів 07, 08, 09, 11 класів МКТП щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» та ОСОБА_1; зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України здійснити опублікування офіційних відомостей про визнання недійсним і скасування Наказу Державної служби інтелектуальної власності України «Про затвердження рішення Апеляційної палати» № 30-Н від 16.03.2017 та затвердженого ним рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28.02.2017 про визнання знака ІНФОРМАЦІЯ_2 добре відомим в Україні станом на 31.12.2017 для окремих товарів 07, 08, 09, 11 класів МКТП щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» та ОСОБА_1 в офіційному бюлетені «Промислова власність».

23.04.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові докази у справі (докази направлення їх копій іншим учасникам справи долучені до клопотання про долучення доказів).

23.04.2018 до Господарського суду міста Києва від TransEnergoOil AG надійшли письмові пояснення по справі за змістом, аналогічні тим, які були подані до суду 17.04.2018, та третьою особою надані докази направлення копії пояснень іншим учасникам справи.

У підготовчому засіданні 23.04.2018 судом було прийнято до розгляду додаткові докази, подані позивачем, та письмові пояснення, подані третьою особою 2, про що зазначено у протоколі судового засідання від 23.04.2018.

У підготовчому засіданні 23.04.2018 судом була прийнята до розгляду заява позивача про уточнення позовних вимог, в якій позивач уточнює класи товарів МКТП (07, 08, 09, 11 класи) та вказана заява не є заявою про зміну предмету/підстав позову, не є заявою про збільшення/зменшення позовних вимог.

Таким чином, враховуючи прийняття судом заяви позивача про уточнення позовних вимог, суд здійснює розгляд даної справи з наступними позовними вимогами: 1) зобов'язати відповідача 1 припинити зловживання своїми правами шляхом вчинення дій, що становлять неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісну конкуренцію, а також подання на реєстрацію агентом чи представником власника добре відомого знака без дозволу останнього, а саме: звернення до Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України із заявами про визнання добре відомим в Україні знака для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» для товарів 7, 9, 11 класів МКТП, при існуванні чинного ліцензійного договору про надання дозволу на використання знаку для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 за Свідоцтвом України № 159383, із зазначенням у таких зверненнях неправильних стверджень при існуванні комерційної діяльності, що здатні дискредитувати Общество с ограниченной ответственностью "Технопоиск"(Товариства з обмеженою відповідальністю "Тєхнопоіск") та його промислову або торговельну діяльність;

2) визнати незаконним та скасувати Наказ Державної служби інтелектуальної власності України «Про затвердження рішення Апеляційної палати» № 30-Н від 16.03.2017 та затверджене ним Рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28.02.2017 про визнання знака ІНФОРМАЦІЯ_2 добре відомим в Україні станом на 3.12.2015 для окремих товарів 07, 08, 09, 11 класів МКТП щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» та ОСОБА_1;

3) зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України здійснити опублікування офіційних відомостей про визнання недійсним і скасування Наказу Державної служби інтелектуальної власності України «Про затвердження рішення Апеляційної палати» № 30-Н від 16.03.2017 та затвердженого ним рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28.02.2017 про визнання знака ІНФОРМАЦІЯ_2 добре відомим в Україні станом на 31.12.2017 для окремих товарів 07, 08, 09, 11 класів МКТП щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» та ОСОБА_1 в офіційному бюлетені «Промислова власність».

У підготовчому засіданні 27.04.2018 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 15.05.2018.

14.05.2018 до Господарського суду міста Києва від третьої особи 2 надійшла заява про розгляду справи за відсутності представника третьої особи 2.

У судовому засіданні 15.05.2018 представники позивача надали усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представники відповідача 2 у судовому засіданні 15.05.2018 надали усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечили.

Представник відповідача 1 у судове засідання 15.05.2018 не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якого вбачається, що 05.05.2018 поштове відправлення надійшло до відділення зв'язку та 07.05.2018 не було вручене під час доставки (з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958).

Представник третьої особи 1 у судове засідання 15.05.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 858.

Представник третьої особи 2 у судове засідання 15.05.2018 не з'явився, 14.05.2018 через канцелярію суду подав клопотання про розгляду справи без участі представника TransEnergoOil AG, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 27.04.2018 та розпискою про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 27.04.2018.

У судовому засіданні 15.05.2018 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши подані учасниками справи докази, заслухавши усні пояснення учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Свідоцтва на знак для товарів і послуг № 159383 від 10.08.2012, виданого Державною службою інтелектуальної власності України, право власності на знак ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстроване за Обществом с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариством з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск») - дата подання заявки - 25.05.2011, дата публікації відомостей про видачу свідоцтва - 10.08.2012; індекси міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків та перелік товарів і послуг - 7, 9, 11 (відповідно до копії вказаного Свідоцтва, копії виписки з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, які долучені позивачем до позовної заяви).

01.09.2013 між Обществом с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариством з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск») (ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» (ліцензіат) укладено Ліцензійний договір про надання дозволу на використання знаку для товарів і послуг за Свідоцтвом №159383, відповідно до умов якого ліцензіар надає ліцензіату на термін дії цього ліцензійного договору на території відповідно до п. 1.5 договору за винагороду у вигляді періодичних платежів - роялті, невиключну ліцензію на використання Знака відносно всіх товарів 07, 09, 11 класу МКТП, які вказані в Свідоцтві №159383 від 10.08.2012, а ліцензіат за винагороду на умовах цього ліцензійного договору отримує від ліцензіара невиключну ліцензію на використання Знака відносно всіх товарів 07, 09, 11 класу МКТП, які вказані в Свідоцтві №159383 від 10.08.2012.

У ст. 1 Ліцензійного договору про надання дозволу на використання знаку для товарів і послуг за Свідоцтвом України №159383 від 01.09.2013 зазначено, що Знаком є знак для товарів, а саме словесне позначення ІНФОРМАЦІЯ_2; територія - територія України в її адміністративних межах, встановлених внутрішнім законодавством і міжнародними договорами; МКТП - міжнародна класифікація товарів і послуг, що діє на підставі Ніццької угоди і відповідно до якої Знак зареєстрований для товарів 07, 09, 11 класів.

Відповідно до п. 2.2 Ліцензійного договору про надання дозволу на використання знаку для товарів і послуг за Свідоцтвом України №159383 від 01.09.2013 ліцензіар надає ліцензіату наступний обсяг прав: - використовувати знак для всіх товарів 07, 09, 11 класів, для яких зареєстрований цей знак на території у відповідності з умовами цього договору та у відповідності з діючим законодавством України; проставляти поряд зі знаком попереджувальне маркування, яке вказує на те, що використане позначення є знаком, зареєстрованим в Україні; здійснювати дії, які стосуються офіційних заходів, пов'язаних з виконанням чинного законодавства України щодо інших осіб - порушників прав ліцензіара та ліцензіата відносно знаку; ліцензіар зберігає за собою право використовувати знак і надавати невиключні ліцензії іншим особам на території.

Згідно з п. 3.2.1 Ліцензійного договору про надання дозволу на використання знаку для товарів і послуг за Свідоцтвом України №159383 від 01.09.2013 ліцензіат зобов'язаний добросовісно використовувати знак відповідно до положень цього ліцензійного договору.

Згідно з п. 3.2.3 Ліцензійного договору про надання дозволу на використання знаку для товарів і послуг за Свідоцтвом України №159383 від 01.09.2013 ліцензіат зобов'язаний використовувати знак у тому вигляді, якому він зареєстрований, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмінності знака, і якщо проти цього не заперечує ліцензіар.

Згідно з п. 13.1 Ліцензійного договору про надання дозволу на використання знаку для товарів і послуг за Свідоцтвом України №159383 від 01.09.2013 цей ліцензійний договір стає дійсним з дати його укладення у письмовій формі та підписання сторонами і діє до 25.05.2021. Датою укладення є дата 01.09.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір (ч. 3 ст. 1109 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що 16.12.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» звернулось до Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України із заявою про визнання добре відомим в Україні знака для товарів у послуг ІНФОРМАЦІЯ_2, в якій просило визнати у відношенні заявника добре відомим в Україні знак для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 на дату 01.01.2015 для товарів 7, 9, 11 класів МКТП (копія заяви долучена позивачем до позовної заяви).

Судом встановлено, що 21.02.2017 відповідач 1 та третя особа 1 звернулися до Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України з уточненнями до заяви про визнання знаку ІНФОРМАЦІЯ_2 добре відомим в Україні, в яких просили визнати знак ІНФОРМАЦІЯ_2 добре відомим в Україні станом на 31.12.2015 відносно товарів 7, 8, 9 та 11 класів МКТП (копії письмових уточнень долучені позивачем до позовної заяви).

Судом встановлено, що рішенням Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28.02.2017 визнано знак ІНФОРМАЦІЯ_2 добре відомим в Україні відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» та ОСОБА_1 станом на 31.12.2015 щодо товарів 07, 08, 09 та 11 класів МКТП.

Наказом Державної служби інтелектуальної власності № 30-Н від 16.03.2017 затверджено рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28.02.2017, прийняте за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» та ОСОБА_1, про визнання знака ІНФОРМАЦІЯ_2 добре відомим в Україні.

Відповідно до письмових пояснень третьої особи 2 (TransEnergoOil AG), поданих до суду 23.04.2018, третя особа 2 зазначила, що вона разом з позивачем спільно володіє правами інтелектуальної власності на бренд ІНФОРМАЦІЯ_2 на території 55 країн світу та Європейського співтовариства, в яких він зареєстрований, в тому числі на території України (Свідоцтво України на знаки для товарів і послуг №159383 від 10.08.2012).

Третя особа 2 повідомила суду про те, що на даний час TransEnergoOil AG здійснює правові та організаційні заходи, спрямовані на заміщення на ринку України Общества с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск») в якості володільця бренду ІНФОРМАЦІЯ_2.

У зв'язку зі зміною власника знака для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 за Свідоцтвом України на знаки для товарів і послуг №159383 від 10.08.2012 - з Общества с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск») на TransEnergoOil AG, замінено кредитора у Ліцензійному договорі про надання дозволу на використання знаку для товарів і послуг за Свідоцтвом України №159383 від 01.09.2013.

Третя особа 2 зазначила, що листом від 12.02.2018 вона звернулась до позивача з проханням проконтролювати виконання вказаного ліцензійного договору в якості кредитора до моменту особливого повідомлення про готовність контролювати третьою особою виконання договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна».

Мова йшла, зокрема, про приймання ліцензійних платежів (роялті) від Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна», здійснення інших повноважень власника знака до моменту повноцінного виходу TransEnergoOil AG на ринок України в якості володільця бренду ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судовому засіданні 13.02.2018 представником позивача долучено до матеріалів справи (разом із відповіддю на відзив відповідача 1) копію рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 22127 від 07.09.2017, в якому зазначено, що Мінекономрозвитку України розглянуло заяву правонаступника власника свідоцтва TransEnergoOil AG про публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність» та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомостей про передачу права власності на знак і прийняло рішення опублікувати в офіційному бюлетені «Промислова власність» та внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про передачу права власності на знак, відповідно до яких право власності на знак для товарів класів 7, 9, 11 на які зареєстровано знак - Свідоцтво України №159383, передається власником свідоцтва Обществом с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариством з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск») на користь TransEnergoOil AG.

Відповідно до витягу з Офіційного бюлетеню «Промислова власність» № 18, 2017, долученого третьою особою 1 до матеріалів справи 22.12.2017, у розділі «Передача виключних майнових прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг» вбачається, що майнові права інтелектуальної власності за Свідоцтвом України на знак для товарів і послуг №159383 від 10.08.2012 передані від Общества с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск») на користь TransEnergoOil AG (ТрнасЕнергоОіл АГ) - реєстраційний номер рішення № 22127.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 30.10.2017 у справі №910/3220/17, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2017, (за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» до Державної служби інтелектуальної власності України, Общества с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск»), Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним Свідоцтва України на знаки для товарів і послуг №159383) позов задоволено повністю; визнано недійсним Свідоцтво України на знаки для товарів і послуг №159383; зобов'язано Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно визнання недійсним Свідоцтва України на знаки для товарів і послуг №159383 та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Постановою Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №910/3220/17 рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2017 скасовано.

Листом від 12.02.2018 TransEnergoOil AG повідомило Общество с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариство з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск») про те, що третя особа 2 володіє брендом ІНФОРМАЦІЯ_2, який присутній на ринках 35 країн по всьому світу, та щиро вдячна позивачу за передачу прав інтелектуальної власності на вказаний бренд у озпорядження ним на території України. Проте, відповідно до законодавства України, третя особа вимушена просити позивача не відмовляти у можливості слідкувати за виконанням умов лізенційної угоди на надання ліцензії на використання торгової марки ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до Свідоцтва України на знаки для товарів і послуг №159383, в якості надавача до отримання спеціального розпорядження про можливість TransEnergoOil AG готовності контролювати умови угоди Товариством з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» (копія листа разом з нотаріально засвідченим його перекладом долучені позивачем до матеріалів справи 27.02.2018).

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказав на те, що він з 10.08.2012 є власником прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 для 07, 09, 11 класів МКТП за Свідоцтвом України на знак № 159383 від 10.08.2012.

Як зазначив позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» перебувало і перебуває у договірних відносинах з Обществом с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариством з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск»), та виключно умовами Ліцензійного договору про надання дозволу на використання знаку для товарів і послуг за Свідоцтвом України №159383 від 01.09.2013 визначається обсяг прав і обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» щодо використання знака для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 за Свідоцтвом України на знак № 159383 від 10.08.2012, у зв'язку з чим подання 16.12.2016 відповідачем 1 до Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України заяви про визнання добре відомим в Україні знака для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 для товарів 7, 9, 11 класів МКТП станом на 01.01.2015, як і наступних заяв і уточнень, виходило за межі обсягу прав і обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» по використанню знака для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 за Свідоцтвом України на знак №159383 від 10.08.2012, встановлених ліцензійним договором, а також прямо порушувало п.п. 3.2.1, 3.2.3 ліцензійного договору.

Крім того, позивач зазначив, що зважаючи на те, що відповідачем 1 у заві про визнання добре відомим в Україні знака для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 для товарів 7, 9, 11 класів МКТП надав до Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України неправильні твердження (зокрема, про те, що відповідач 1 має офіційних дилерів; добра відомість бренду ІНФОРМАЦІЯ_2 та асоціювання його саме з відповідачем 1 зумовлена пропонуванням до продажу в Україні, в тому числі, у фірмовому інтернет-магазині ua.multivarka.pro, та інші неправдиві твердження), такі дії відповідача 1 не лише порушують п.п. 3.2.1, 3.2.3 ліцензійного договору, а й суперечать торговим та іншим чесним звичаям у господарській діяльності.

Також, позивач зазначив, що заява про визнання добре відомим в Україні знака для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 для товарів 7, 9, 11 класів МКТП подана відповідачем 1 як агентом позивача за Ліцензійним договором про надання дозволу на використання знаку для товарів і послуг за Свідоцтвом України №159383 від 01.09.2013, що є порушенням п. 1 ст. 6 septies Паризької конвенції.

Таким чином, обгрунтування позовних вимог до відповідача 1 зводяться до тих обставин, що вказаними діями відповідача 1 та ОСОБА_1 були порушені майнові права інтелектуальної власності позивача як власника прав інтелектуальної власності на знак для товарів та послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Свідоцтва України на знак № 159383 від 10.08.2012 та права ліцензіара за Ліцензійним договором від 01.09.2013.

За наведених обставин, позивач просить суд зобов'язати відповідача 1 припинити зловживання своїми правами шляхом вчинення дій, що становлять неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісну конкуренцію, а також подання на реєстрацію агентом чи представником власника добре відомого знака без дозволу останнього, а саме: звернення до Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України із заявами про визнання добре відомим в Україні знака для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» для товарів 7, 8, 9, 11 класів МКТП, при існуванні чинного ліцензійного договору про надання дозволу на використання знаку для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 за Свідоцтвом України № 159383, із зазначенням у таких зверненнях неправильних стверджень при існуванні комерційної діяльності, що здатні дискредитувати Общество с ограниченной ответственностью "Технопоиск"(Товариства з обмеженою відповідальністю "Тєхнопоіск") та його промислову або торговельну діяльність;

Крім того, позивач вказав на те, що рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28.12.2017, затверджене наказом Державної служби інтелектуальної власності України № 30-Н від 16.03.2017, а відтак і вказаний наказ, з огляду на відсутність представника позивача при прийнятті вказаних рішень; наявності станом на дату прийняття рішення належного позивачу Свідоцтва України на знак №159383 від 10.08.2012 ІНФОРМАЦІЯ_2; зазначення відповідачем 1 у заявах неправильних тверджень та нездійснення перевірки Апеляційною палатою Державної служби інтелектуальної власності України вказаних відповідачем 1 у заявах тверджень, є такими, що прийняті з порушенням прав інтелектуальної власності позивача на знак товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 для 07, 09, 11 класів МКТП за Свідоцтвом України на знак №159383 від 10.08.2012 та пов'язаних з цим законних інтересів власника прав інтелектуальної власності, а також є наслідком дій відповідача 1, які становлять недобросовісну конкуренцію.

За твердженням позивача, оскаржуване рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України, затверджене наказом Державної служби інтелектуальної власності України № 30-Н від 16.03.2017, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 25 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», так як у рішенні не досліджені та не зазначені тривалість та географічний район будь-яких реєстрацій та (або) заявок на реєстрацію знака Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» та ОСОБА_1 за умови, що знак використовується чи є визнаним, а також не перевірено відповідність даного позначення умовам надання правової охорони згідно з ч. 1 ст. 5 та п. 2 і 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг».

Позивач вказав на те, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України є правонаступником Державної служби інтелектуальної власності, яка виступає одним із відповідачів при розгляді судом даної категорії спорів (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади державної системи правової охорони інтелектуальної власності» від 23.08.2016 № 585, постанови Кабінету Міністрів України «Питання Міністерства економічного розвитку і торгівлі» від 11.05.2017 № 320).

Таким чином, позовні вимоги до відповідача 2 обгрунтовані порушенням Апеляційною палатою Державної служби інтелектуальної власності України при прийнятті рішення від 28.12.2017 норм Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг».

За таких обставин, позивач просить суд (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) визнати незаконним та скасувати Наказ Державної служби інтелектуальної власності України «Про затвердження рішення Апеляційної палати» № 30-Н від 16.03.2017 та затверджене ним Рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28.02.2017 про визнання знака ІНФОРМАЦІЯ_2 добре відомим в Україні станом на 31.12.2015 для окремих товарів 07, 08, 09, 11 класів МКТП щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» та ОСОБА_1, та зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України здійснити опублікування офіційних відомостей про визнання недійсним і скасування Наказу Державної служби інтелектуальної власності України «Про затвердження рішення Апеляційної палати» № 30-Н від 16.03.2017 та затвердженого ним рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28.02.2017 про визнання знака ІНФОРМАЦІЯ_2 добре відомим в Україні станом на 31.12.2017 для окремих товарів 07, 08, 09, 11 класів МКТП щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» та ОСОБА_1 в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 54 Конституції України громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв'язку з різними видами інтелектуальної діяльності. Кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з ч. 2 ст. 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом (ч. 3 ст. 418 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 420 Цивільного кодексу України до об'єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Згідно зі ст. 421 Цивільного кодексу України суб'єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об'єкта права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору.

Відповідно до ст. 422 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності виникає (набувається) з підстав, встановлених цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Згідно зі ст. 492 Цивільного кодексу України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 492 Цивільного кодексу України набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом.

У п. 67 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» № 12 від 17.10.2012 зазначено, що державна реєстрація прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг (торговельну марку) засвідчується свідоцтвом України на знак для товарів і послуг, з видачею якого закон і пов'язує набуття відповідних прав.

Як встановлено судом, відповідно до Свідоцтва на знак для товарів і послуг № 159383 від 10.08.2012, виданого Державною службою інтелектуальної власності України, право власності на знак ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстроване за Обществом с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариством з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск») - дата подання заявки - 25.05.2011, дата публікації відомостей про видачу свідоцтва - 10.08.2012; індекси міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків та перелік товарів і послуг - 7, 9, 11 (відповідно до копії вказаного Свідоцтва, копії виписки з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, які долучені позивачем до позовної заяви).

Таким чином, позивач з 10.08.2012 набув майнові права на знак ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідно до Свідоцтва на знак для товарів і послуг № 159383 від 10.08.2012).

Однак, як встановлено судом, відповідно до рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 22127 від 07.09.2017, в якому зазначено, що Мінекономрозвитку України розглянуло заяву правонаступника власника свідоцтва TransEnergoOil AG про публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність» та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомостей про передачу права власності на знак і прийняло рішення опублікувати в офіційному бюлетені «Промислова власність» та внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про передачу права власності на знак, відповідно до яких право власності на знак для товарів класів 7, 9, 11 на які зареєстровано знак - Свідоцтво України №159383, передається власником свідоцтва Обществом с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариством з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск») на користь TransEnergoOil AG.

Відповідно до витягу з Офіційного бюлетеню «Промислова власність» № 18, 2017, долученого третьою особою 1 до матеріалів справи 22.12.2017, у розділі «Передача виключних майнових прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг» вбачається, що майнові права інтелектуальної власності за Свідоцтвом України на знак для товарів і послуг №159383 від 10.08.2012 передані від Общества с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск») на користь TransEnergoOil AG (ТрнасЕнергоОіл АГ) - реєстраційний номер рішення № 22127.

Таким чином, з 07.09.2017(до дати звернення позивача з даним позовом до суду - 13.11.2017) майновими правами інтелектуальної власності за Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 159383 від 10.08.2012 володіє TransEnergoOil AG.

При цьому, у письмових поясненнях, поданих до 23.04.2018, тертя особа 2 (TransEnergoOil AG) зазначила, що на даний час TransEnergoOil AG здійснює правові та організаційні заходи, спрямовані на заміщення на ринку України Общества с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск») в якості володільця бренду ІНФОРМАЦІЯ_2.

У зв'язку зі зміною власника знака для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 за Свідоцтвом України на знаки для товарів і послуг №159383 від 10.08.2012 - з Общества с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск») на TransEnergoOil AG, замінено кредитора у Ліцензійному договорі про надання дозволу на використання знаку для товарів і послуг за Свідоцтвом України №159383 від 01.09.2013.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 424 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на використання об'єкта права інтелектуальної власності; 2) виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об'єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 495 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: 1) право на використання торговельної марки; 2) виключне право дозволяти використання торговельної марки; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором (ч. 2 ст. 495 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 432 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарі і послуг» будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Таким чином, лише володілець Свідоцтва на знак для товарів і послуг № 159383 від 10.08.2012, яким з 07.09.2017 не є позивач у даній справі (Общество с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск»), а є TransEnergoOil AG, має виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання, тобто, по суті, здійснювати захист своїх майнових прав інтелектуальної власності щодо знака ІНФОРМАЦІЯ_2, в тому числі, шляхом подання даного позову до суду (враховуючи заявлені позивачем, який станом на дату подання позову не є володільцем майнових прав інтелектуальної власності на знак ІНФОРМАЦІЯ_2, предмет та підстави позову).

У рішенні Конституційного суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Суд зазначає, що до господарського суду має право звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто в контексті цієї норми має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Виключно суб'єктивний характер заінтересованості як переконаності в необхідності судового захисту суб'єктивного матеріального права чи законного інтересу може підтверджуватися при зверненні до суду лише посиланням на таку необхідність самої заінтересованої особи. Саме тому суд не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви з тих лише підстав, що не вбачається порушення матеріального права чи законного інтересу позивача, або заявник без належних підстав звернувся до суду в інтересах іншої особи.

Разом з тим, на позивача покладений обов'язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси саме позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами наявності у нього майнових прав інтелектуальної власності, по суті, за захистом яких він звернувся, так як станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду власником (володільцем) Свідоцтва на знак для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 № 159383 від 10.08.2012 була третя особа - TransEnergoOil AG, а не позивач.

При цьому, як встановлено судом, листом від 12.02.2018 TransEnergoOil AG повідомило Общество с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариство з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск») про те, що третя особа 2 володіє брендом ІНФОРМАЦІЯ_2, який присутній на ринках 35 країн по всьому світу, та щиро вдячна позивачу за передачу прав інтелектуальної власності на вказаний бренд у розпорядження ним на території України. Проте, відповідно до законодавства України, третя особа вимушена просити позивача не відмовляти у можливості слідкувати за виконанням умов лізенційної угоди на надання ліцензії на використання торгової марки ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до Свідоцтва України на знаки для товарів і послуг №159383, в якості надавача до отримання спеціального розпорядження про можливість TransEnergoOil AG готовності контролювати умови угоди Товариством з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» (копія листа разом з нотаріально засвідченим його перекладом долучені позивачем до матеріалів справи 27.02.2018).

У письмових поясненнях, поданих до суду 23.04.2018, третя особа 2 зазначила, що листом від 12.02.2018 вона звернулась до позивача з проханням проконтролювати виконання вказаного ліцензійного договору в якості кредитора до моменту особливого повідомлення про готовність контролювати третьою особою виконання договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна».

Мова йшла, зокрема, про приймання ліцензійних платежів (роялті) від Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна», здійснення інших повноважень власника знака до моменту повноцінного виходу TransEnergoOil AG на ринок України в якості володільця бренду ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1107 Цивільного кодексу України розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності здійснюється на підставі таких договорів: 1) ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності; 2) ліцензійний договір; 3) договір про створення за замовленням і використання об'єкта права інтелектуальної власності; 4) договір про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності; 5) інший договір щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 1107 Цивільного кодексу України договір щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1108 Цивільного кодексу України особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності).

Відповідно до ч. 1 ст. 1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Згідно з ч. 3 ст. 1109 Цивільного кодексу України у ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Згідно з ч. 1 ст. 1113 Цивільного кодексу України за договором про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності одна сторона (особа, що має виключні майнові права) передає другій стороні частково або у повному складі ці права відповідно до закону та на визначених договором умовах.

Суд зазначає, що вказаний лист TransEnergoOil AG від 12.02.2018 за своєю правовою природою не є ліцензією, ліцензійним договором, або договором про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності, так як не містить чіткого волевиявлення третьої особи 2 на передачу майнових прав, що виникають зі Свідоцтва на знак для товарів і послуг № 159383 від 10.08.2012, Обществу с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариству з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск»), в тому числі враховуючи письмові пояснення третьої особи 2.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно з ч. 3 ст. 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Суд зазначає, що лист третьої особи від 12.02.2018 може бути розцінений як довіреність від імені TransEnergoOil AG, якою уповноважено Общество с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариство з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск») приймати ліцензійні платежі (роялті) від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна», здійснювати інші повноваження власника знака до моменту повноцінного виходу TransEnergoOil AG на ринок України в якості володільця бренду ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідно до письмових пояснень третьої особи 2), однак здійснювати такі повноваження повірений має право виключно від імені довірителя - TransEnergoOil AG, а не від власного імені.

Крім того, як встановлено судом, 01.09.2013 між Обществом с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариством з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск») (ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» (ліцензіат) укладено Ліцензійний договір про надання дозволу на використання знаку для товарів і послуг за Свідоцтвом №159383, відповідно до умов якого ліцензіар надає ліцензіату на термін дії цього ліцензійного договору на території відповідно до п. 1.5 договору за винагороду у вигляді періодичних платежів - роялті, невиключну ліцензію на використання Знака відносно всіх товарів 07, 09, 11 класу МКТП, які вказані в Свідоцтві №159383 від 10.08.2012, а ліцензіат за винагороду на умовах цього ліцензійного договору отримує від ліцензіара невиключну ліцензію на використання Знака відносно всіх товарів 07, 09, 11 класу МКТП, які вказані в Свідоцтві №159383 від 10.08.2012.

Як встановлено судом, рішенням Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 22127 від 07.09.2017 внесено Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про передачу права власності на знак, відповідно до яких право власності на знак для товарів класів 7, 9, 11 на які зареєстровано знак - Свідоцтво України №159383, передається власником свідоцтва Обществом с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариством з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск») на користь TransEnergoOil AG.

Таким чином, у зв'язку з передачею 07.09.2017 прав власності на знак для товарів та послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 від Общества с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск») до TransEnergoOil AG, по суті, відбулась заміна сторони Ліцензійного договору про надання дозволу на використання знаку для товарів і послуг за Свідоцтвом України №159383 від 01.09.2013 (з позивача на третю особу), що також свідчить про відсутність у позивача, який станом на дату подання ним позову до суду (13.11.2017) вже не був стороною вказаного договору, будь-яких повноважень подавати позов від свого імені як сторони договору та обґрунтовувати його порушенням відповідачем 1 умов ліцензійного договору.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову у позові Общества с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск») до Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про зобов'язання вчинити дії, визнання незаконним та скасування наказу, так як позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами наявності у позивача майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку ІНФОРМАЦІЯ_2, щодо захисту яких позивачем подано позов.

У п. 23 Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 (заява № 63566/00) «Пронін проти України» зазначено, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Суд зазначає, що доводи позивача щодо конкретних порушень відповідачем 1 та відповідачем 2 прав позивача, та заперечення відповідачів з цього приводу, судом не досліджуються з огляду на висновок суду про відсутність у позивача майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку ІНФОРМАЦІЯ_2, які виникають зі Свідоцтва України на знак № 159383 від 10.08.2012.

При цьому, як встановлено судом, рішенням Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28.02.2017 визнано знак ІНФОРМАЦІЯ_2 добре відомим в Україні відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» та ОСОБА_1 станом на 31.12.2015 щодо товарів 07, 08, 09 та 11 класів МКТП.

Наказом Державної служби інтелектуальної власності № 30-Н від 16.03.2017 затверджено рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28.02.2017, прийняте за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» та ОСОБА_1, про визнання знака ІНФОРМАЦІЯ_2 добре відомим в Україні.

З огляду на непідвідомчість справ, відповідачем в яких є фізична особа (ОСОБА_1), господарському суду (враховуючи категорію спору), судом ухвалою від 16.11.2017 було залучено до участі у справі ОСОБА_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1.

Судом встановлено, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17.11.2017 відкрито провадження у справі № 757/67529/17-ц за позовом Общества с ограниченной ответственностью «Технопоиск» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск») до ОСОБА_1 та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про припинення порушень прав інтелектуальної власності на торговельну марку ІНФОРМАЦІЯ_2

Суд зазначає, що у даній справі суд розглядає позов в межах доводів позивача щодо порушення його прав виключно відповідачем 1 та відповідачем 2, а не третьою особою.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача з огляду на відмову у позові повністю.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 129, ст.ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.05.2018

Суддя І.М. Отрош