ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2018м. ДніпроСправа № 904/1289/18
за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпро

до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне підприємство № 34" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення вартості недоврахованої електричної енергії у розмірі 24 037, 34 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 622/2 від 18.12.2017

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне підприємство № 34" Дніпровської міської ради (далі - відповідач) про стягнення вартості недоврахованої електричної енергії у розмірі 24 037, 34 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі, які не являються власністю електропостачальної організації без наявності договору про постачання електричної енергії з метою без облікового споживання електроенергії без порушення схеми обліку

Ухвалою суду від 03.04.2018 позовну заяву Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.04.2018 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті.

Відповідач не направив уповноваженого представника в засідання 22.05.2018, письмовий відзив на позов не надав. В матеріалах справи наявний поштовий конверт з ухвалою суду про виклик у судове засідання, який було направлено на вказану у витягу з ЄДРПОУ адресу відповідача та повернуто до суду за закінченням терміну зберігання.

Частиною 3 статті 120 ГПК України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з ч. 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Стаття 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами..

Враховуючи викладене, а також те, що матеріали справи містять достатньо документів для його вирішення по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника відповідача, відносно якого судом вжито достатніх заходів про сповіщення щодо судового засідання.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 22.05.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

Встановив:

Згідно ст. 1 Закону України "Про електроенергетику" (далі - Закон) електрична енергія є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 26 цього ж закону та п.1.3 Правил користування електричною енергією (далі Правила/ПКЕЕ), дія яких поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб - підприємців, споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

27.09.2016 року при проведені контрольного огляду на обєкті споживача, що знаходиться за адресою - м. Дніпро, вул. Повітрянофлотська, буд. 9, було виявлено факт порушення ст. 27 Закону України Про електроенергетику, п.1.3, 5.1, 6.40, 10.2 ПКЕЕ, а саме: самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі, які не являються власністю електропостачальної організації без наявності договору про постачання електричної енергії з метою без облікового споживання електроенергії без порушення схеми обліку; самовільне підключення виконано проводом ПВ 2x1,5мм2 (мідь); точки та місце самовільного підключення в розподільчій коробці підвального приміщення. Порушення зафіксовано в акті про порушення №105433.

На підставі зазначено акту ПКЕЕ 19.10.2016 року енергопостачальною організацією проведено засідання комісії, на якому прийнято рішення про здійснення відповідачу нарахування розміру вартості необлікованої електричної енергії, яке оформлено протоколом за № 10-10.

Згідно ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії, споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією згідно із законодавством України.

Відповідно до п.6.40 ПКЕЕ нарахування обсягу та вартості недооблікованої активної електричної енергії здійснюється енергопостачальником згідно п.2.9 за формулою 2.7 Методики.

Згідно розрахунків позивача за вказаною формулою добовий обсяг позаоблікового споживання активної електричної енергії склав 45, 144 кВт/год.

Періодом нарахування загального обсягу позаобліково спожитої електричної енергії з 02.10.2014 (акт обстеження №674-10/126-2) по 27.09.2016 (дата усунення порушення ПКЕЕ).

Таким чином, позивачем здійснено розрахунок недорахованої електричної енергії та проведено нарахування відповідної плати на суму 24 037, 34 грн., про що позивачем виставлено відповідний рахунок відповідачу №111/45-14/105433.

З огляду на те, що відповідачем не сплачено вартості недорахованої електричної енергії у розмірі 24 037, 34 грн., позивач звернувся з даним позовом до суду.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної вартості не облікованої електроенергії, обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував.

Вимогами ст. 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено.

Статтею 26 Закону встановлено, що споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Отже, споживання електричної енергії без договору є правопорушенням в електроенергетиці.

Правопорушенням в електроенергетиці є крадіжка електричної і теплової енергії, у тому числі споживання електроенергії понад договірні величини, самовільне підключення до обєктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про електроенергетику", правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність.

Згідно вимог ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави зобовязана його повернути. У разі неможливості повернення майна в натурі відшкодовується його вартість.

В силу положень ст.16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до відшкодування завданих збитків.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне підприємство № 34" Дніпровської міської ради (49052, м. Дніпро, вул. Орловська, буд.30; код 32495609) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (49107, м. Дніпро, шосе Запорізьке, 22; ) вартість необлікованої електричної енергії у розмірі 24 037, 34 грн., судовий збір у розмірі 1 762, 00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України

Повне рішення складено 24.05.2018

Суддя ОСОБА_2