РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.05.2018Справа № 910/22566/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс"

до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Адамант Ойл"

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів

Міністерство фінансів України

Національний банк України

про визнання права та про визнання відсутнім права

Представники сторін:

від позивача: Книшенко Е.М. - адвокат за договором

від відповідача-1: Опансик В.В. - представник за довіреністю

від відповідача-2: не з'явились

від третьої особи-1 не з'явились

від третьої особи-2: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.12.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" з вимогами до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Адамант Ойл" про визнання за позивачем право вимагати від боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "Адамант Ойл", суми боргу 886 499 230 грн 50 коп. за кредитним договором від 16.12.2015 № 4А15106И, укладеним між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк", як кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Адамант Ойл", як боржником, який був сплачений Публічному акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" поручителем Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" за боржника Товариством з обмеженою відповідальністю "Адамант Ойл"; про визнання відсутнім у Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", права вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Адамант Ойл" суми боргу 886 499 230 грн 50 грн за кредитним договором від 16.12.2015 № 4А15106И, укладеним між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк", як кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Адамант Ойл", як боржником, який був сплачений Публічному акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" поручителем -Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" за боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Адамант Ойл".

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" як поручителем за договором поруки від № 4А15106И/П укладеним з Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" в забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Адамант Ойл" зобов'язань за кредитним договором від 16.12.2015 № 4А15106И, в повному обсязі виконано зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Адамант Ойл" перед Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" за кредитним договором від 16.12.2015 № 4А15106И, у зв'язку з чим, в силу норм чинного законодавства України, усі права кредитора за кредитним договором від 16.12.2015 № 4А15106И переходять до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2017 відкрито провадження у справі № 910/22566/17, залучено до участі у справі Міністерство фінансів України та Національний банк України в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, призначено підготовче засідання на 18.01.2018.

12.01.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи-2 надійшли пояснення щодо позову.

18.01.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про витребування доказів та залучення документів та довідка про відсутність аналогічного спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2018 залучено до участі у справі співвідповідача(відповідача-2): Товариство з обмеженою відповідальністю "Адамант Ойл", та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 05.02.2018.

31.01.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва відповідача-1 надійшов відзив.

Підготовче засідання, призначене на 05.02.2018, не відбулося, у зв'язку із перебуванням судді Плотницької Н.Б. на лікарняному.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2018 суд викликав уповноважених представників учасників судового процесу у підготовче засідання на 01.03.2018.

Підготовче засідання, призначене на 01.03.2018, не відбулося, у зв'язку із перебуванням судді Плотницької Н.Б. на лікарняному.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2018 суд викликав уповноважених представників учасників судового процесу у підготовче засідання на 22.03.2018.

У підготовчому засіданні 22.03.2018, у зв'язку із неявкою представників учасників судового процесу, суд оголосив перерву до 26.04.2018.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2018 суд викликав уповноважених представників учасників судового процесу у підготовче засідання на 26.04.2018.

У підготовчому засіданні 26.04.2018, керуючись п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України, суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 17.05.2018.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 суд викликав уповноважених представників відповідача-2 та третіх осіб у судове засідання для розгляду справи по суті на 17.05.2018.

17.05.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшло клопотання про залучення доказів.

Відповідач-2 та треті особи у судове засідання 17.05.2018 для розгляду справи по суті уповноважених представників не направили, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення судового засідання не подали, про час та дату були повідомлені належним чином за адресами, зазначеними на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України за адресою https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch.

У судове засідання 17.05.2018 з'явилися представники позивача та відповідача-1, надали пояснення.

Представник позивача у повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача-1 надав пояснення по суті справи, відповідно до яких заперечує проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

У судовому засіданні 17.05.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

25.10.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" (поручитель за договором) та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (кредитор за договором) укладено договір поруки № 4А15106И/П, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Адамант Ойл" своїх зобов'язань за кредитним договором від 16.12.2015 № 4А15106И, а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Згідно з пунктом 2 договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Відповідно до пунктів 4, 5 та 6 договору у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору. У випадку невиконання боржником обов'язку п. 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання. Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в пункті 5 цього договору.

У пункті 7 договору зазначено, що у випадку порушення поручителем зобов'язання, передбаченого пунктом 6 цього договору, кредитор та поручитель прийшли до згоди, що кредитор має право в рахунок погашення боргу за кредитним договором здійснювати договірне списання грошових коштів, що належать поручителю і знаходяться на його рахунку у ПАТ КБ "Приватбанк". Договірне списання грошових коштів згідно з умовами цього пункту оформлюється меморіальним ордером, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначається інформація про платіж, номер, дату цього договору.

До поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять всі права кредитора за кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання (пункт 8 договору поруки).

У відповідності до пункту 10 договору поруки кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 робочих днів Банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору поруки № 4А15106И/П від 25.10.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" було сплачено на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" грошові кошти у розмірі 886 499 230 грн 50 коп., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 891 від 25.10.2016.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі не визнають повернення позивачем боргу за кредитним договором та переходу до поручителя права вимоги за кредитним договором, з огляду на що позивач вважає, що його порушене право як поручителя підлягає захисту у судовому порядку.

Відповідно до частини 2 статті 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Отже, перехід до поручителя прав кредитора у зобов'язані після виконання ним обов'язку боржника відбувається в силу прямої вказівки в законі, будь-яких інших дій для переходу такого права вчиняти не потрібно.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Згідно з частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Посилання позивача на те, що відповідачі не визнають факт погашення та факт переходу до позивача прав кредитора жодними належними та допустимими доказами не підтверджується.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Нормами статті 20 Господарського кодексу України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання наявності або відсутності прав.

За таких обставин, приймаючи до уваги викладені вище норми чинного законодавства, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні статті 86 Господарського процесуального кодексу України доказами, певного суб'єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

У рішенні Конституційного суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Суд зазначає, що до господарського суду має право звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто в контексті цієї норми має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Виключно суб'єктивний характер заінтересованості як переконаності в необхідності судового захисту суб'єктивного матеріального права чи законного інтересу може підтверджуватися при зверненні до суду лише посиланням на таку необхідність самої заінтересованої особи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачем належними та допустимими доказами не доведено суду в чому саме полягає порушення з боку відповідачів прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про визнання права та про визнання відсутнім права не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст.ст. 237- 238, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Адамант Ойл" про визнання за позивачем право вимагати від боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "Адамант Ойл", суми боргу 886 499 230 грн 50 коп. за кредитним договором від 16.12.2015 № 4А15106И, укладеним між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк", як кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Адамант Ойл", як боржником, який був сплачений Публічному акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" поручителем Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" за боржника Товариством з обмеженою відповідальністю "Адамант Ойл"; про визнання відсутнім у Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", права вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Адамант Ойл" суми боргу 886 499 230 грн 50 грн за кредитним договором від 16.12.2015 № 4А15106И, укладеним між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк", як кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Адамант Ойл", як боржником, який був сплачений Публічному акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" поручителем -Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" за боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Адамант Ойл", відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено: 30.05.2018

Суддя Н.Б.Плотницька