ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/231/18
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Одеського апеляційного господарського суду №1

Одеський апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Головея В.М.,

ОСОБА_1,

секретар судового засідання Селиверстова М.В.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Одесатурист

на рішення Господарського суду Одеської області

від 02 квітня 2018 року (повний текст складено 10.04.2018р.)

по справі № 916/231/18

за позовом Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Одесаобленерго

до відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Одесатурист

про стягнення 29608,61 грн.

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_5

час та місце прийняття рішення: 02.04.2018р., м. Одеса, проспект Шевченка, 29 Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 23.05.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство Енергопостачальна компанія Одесаобленерго звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Одесатурист про стягнення 29608,61 грн., з яких 8070,46 грн. у якості 3% річних та 21538,15 грн. інфляційних з посиланням на те, що

рахунок №209/10 від 10.04.2015 року на суму 192153,86 грн., виставлений на підставі акту про порушення №032393 від 20.01.2015 року, був сплачений відповідачем несвоєчасно, що стало підставою для нарахування йому 3% річних та інфляційних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.04.2018р. у справі №916/231/18 (суддя Невінгловська Ю.М.) частково задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Одесаобленерго, стягнуто з відповідача на користь позивача 8052,77 грн. у якості 3% річних, 21538,15 інфляційних та 1762 грн. судового збору, в решті позову відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції встановив, що рішення постачальника електричної енергії про нарахування вартості недоврахованої спожитої електроенергії у сумі 192153,86 грн. є оперативно-господарською санкцією.

Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що право на несплату рахунку, а отже, і зупинення нарахування будь-яких санкцій, з урахуванням п. 6.42 ПКЕЕ, виникає у разі звернення до суду протягом 10 робочих днів з моменту отриманого оскаржуваного протоколу, чого ТОВ Одесатурист дотримано не було. Відтак, відповідно до п.6.43 ПКЕЕ, кінцевим строком оплати рахунку є 11.05.2015р.

З огляду на наявність укладеного між сторонами договору поставки електричної енергії, суд першої інстанції прийшов до висновку, що рахунок №209/10 від 10.04.2015р. на суму 192153,86 грн. є вимогою про виконання грошового зобовязання, яка у встановлений строк не була оплачена відповідачем.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що правомірність застосування до відповідача оперативно-господарської санкції підтверджена рішеннями господарських судів у справі №916/2654/15, отже, нарахування позивачем до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованим.

Проте, здійснивши власний розрахунок заявлених до стягнення позовних вимог, місцевий господарський суд прийшов до висновку про їх часткове задоволення, у звязку з наявністю допущеної позивачем арифметичної помилки.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Одесатурист через Господарський суд Одеської області звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій відповідач просить рішення Господарського суду Одеської області від 02.04.2018р. у справі №916/231/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Так, на думку апелянта, недоврахована спожита електроенергія є збитками електропостачальника, відтак, нарахування 3% річних та інфляційних не здійснюється.

Крім того, скаржник вказує, що 3% річних та інфляційні не були виставлені окремим рахунком споживачу та не відображені в актах звірки, а рахунок №209/10 від 10.04.2015р. на суму 192153,86 грн. був сплачений невчасно, оскільки протокольне рішення №23 від 10.04.2015р. було предметом розгляду у господарському суді.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 25.04.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Одесатурист на рішення Господарського суду Одеської області від 02.04.2018р. у справі №916/231/18, встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 7 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

07.05.2018р. від Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Одесаобленерго до Одеського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Одесатурист, яким позивач не погоджується з її доводами, просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 10.05.2018р. справу 916/231/18 призначено до розгляду на 23.05.2018р.

У судовому засіданні 23.05.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Одесатурист, заслухавши представників сторін, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду встановила.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено апеляційною інстанцією, 20.01.2015р. представниками ПАТ «Одесаобленерго» було здійснено перевірку ТОВ «Одесатурист» щодо користування електричною енергією за адресою: Одеська обл., м. Білгород - Дністровський, вул. Шевченко, 1, за результатами якої, уповноваженими особами ПАТ «Одесаобленерго», був складений акт про порушення №032393.

В подальшому, на підставі протокольного рішення Комісії Інформаційно-консультаційного центру по роботі із споживачами електричної енергії ПАТ «Одесаобленерго», оформленого протоколом №17 від 17.03.2013р., ПАТ «Одесаобленерго» було зобовязано здійснити перерахунок вартості недооблікованої енергії. На виконання вказаного протокольного рішення 10.04.2015р. ПАТ «Одесаобленерго» було проведено засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ, що оформлене протоколом №23 від 10.04.2015р., відповідно до якого було розраховано вартість не облікованої електричної енергії на суму 192153,86грн.

Згідно з рахунком №209/10 від 10.04.2015р. ТОВ «Одесатурист» повинно було у строк до 11.05.2015р. сплатити вартість недорахованої електричної енергії у розмірі 192153,86 грн.

Вказаний рахунок отримано представником відповідача 10.04.2015р. із зазначенням наявності заперечень щодо даного рахунку.

Як вбачається з системи «Діловодство спеціалізованих судів» 30.06.2015р. ТОВ «Одесатурист» звернулося до господарського суду з позовною вимогою щодо визнання недійсним рішення ПАТ «Одесаобленерго», яке оформлено протоколом засідання комісії від 10.04.2015 року №23, з розгляду акта про порушення Правил користування електричною енергією від 20.01.2015 р. №032393 в частині нарахування позивачу вартості недорахованої електричної енергії у розмірі 192153,86 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.05.2016р. по справі №916/2654/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 29.09.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2016р. у задоволенні позовних вимог ТОВ «Одесатурист» було відмовлено.

Матеріали справи свідчать, що рахунок №209/10 від 10.04.2015р. на суму 192153,86 грн. був сплачений ТОВ «Одесатурист» двома платежами лише 03.10.2016р. та 04.10.2016р., що вбачається з відповідної банківської виписки.

З огляду на викладене, враховуючи несвоєчасну оплату заборгованості, що виникла внаслідок порушення ПКЕЕ, ПАТ «Одесаобленерго» звернулась до Господарського суду Одеської області з позовними вимогами про стягнення з ТОВ «Одесатурист» 8070,46 грн. у якості 3% річних та 21538,15 грн. інфляційних.

Згідно зі ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

За положеннями ст. 235 Господарського кодексу України за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання.

Статтею 236 Господарського кодексу України встановлено перелік оперативно-господарських санкцій та визначено, що перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у частині першій цієї статті, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

У відповідності до ст. 237 Господарського кодексу України, підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов'язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред'явлення претензії порушнику зобов'язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням. Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.

Колегія суддів зазначає, що рішення постачальника електричної енергії про нарахування вартості недоврахованої спожитої електроенергії за своєю правовою природою є оперативно-господарською санкцією, що, зокрема, узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного суду України від 16.05.2011р. у справі № 3-37гс11.

Відтак, твердження апелянта про те, що недоврахована спожита електроенергія є збитками електропостачальника є помилковим.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів вказує, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, обовязок споживача сплатити 3% річних та інфляційні виникає з норм чинного законодавства, у звязку з чим постачальник електричної енергії не зобовязаний надавати споживачу рахунки на сплату відповідних сум.

За таких обставин, посилання апелянта на відсутність виставлених рахунків є необґрунтованими.

Щодо доводів скаржника стосовно того, що рахунок №209/10 від 10.04.2015р. на суму 192153,86 грн. був сплачений невчасно, оскільки протокольне рішення №23 від 10.04.2015р. було предметом розгляду у господарському суді, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.42 ПКЕЕ, на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. У разі звернення до суду впродовж 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу останній має право не оплачувати виставлені рахунки до вирішення спірних питань у судовому порядку.

Отже, право на несплату рахунку та, відповідно, зупинення нарахувань будь-яких санкцій, виникає у споживача в разі звернення до суду протягом 10 робочих днів з моменту отримання оскаржуваного протоколу.

Матеріали справи свідчать, що протокол та рахунок №209/10 від 10.04.2015р. на суму 192153,86 грн. отримані відповідачем 10.04.2015р., тоді як позов подано 30.06.2015р., тобто без дотримання строку, який надає право ТОВ «Одесатурист» на несплату виставленого рахунку до вирішення судового спору.

Згідно з п. 6.43 ПКЕЕ, споживач має оплатити розрахункові документи за недовраховану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка.

За таких умов, кінцевим строком оплати відповідачем рахунку №209/10 від 10.04.2015р. на суму 192153,86 грн. є 11.05.2015р.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що рахунок №209/10 від 10.04.2015р. на суму 192153,86 грн. був оплачений відповідачем двома платежами лише 03.10.2016р. та 04.10.2016р., колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. При цьому, апеляційний господарський суд вважає правильним розрахунок суду першої інстанції щодо суми 3% річних, відтак, вказана вимога підлягає частковому задоволенню.

За таких обставин, наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладені висновки, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції було проголошено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відтак, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Таким чином, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Одеської області від 02.04.2018р. у справі №916/231/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Одесатурист без задоволення.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 02.04.2018р. у справі №916/231/18 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови складений і підписаний 24.05.2018р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Головей В.М.

Суддя Разюк Г.П.