ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2018м. ДніпроСправа № 904/1601/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СРЗ", м. Маріуполь, Донецька обл.

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат",

м. Кам'янське, Дніпропетровська обл.

про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 149 400, 00 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - Тимовський В.С., адвокат, довіреність № 75 від 29.12.2017;

від відповідача - Терехова О.О., провідний юрисконсульт, довіреність №28 від 31.01.2018

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СРЗ" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 149 400, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на порушення відповідачем зобов'язань в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару за договором №15-0002-02 від 02.01.2015.

Ухвалою суду від 23.04.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СРЗ" прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

22.05.2018 відповідачем надано відзив на позов, за змістом якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, враховуючи ненадання позивачем достатніх, допустимих та належних доказів, які в сукупності підтверджували б факт повного та належного виконання позивачем своїх зобов'язань з поставки товару та виникнення у відповідача обов'язку щодо оплати поставленого товару, посилаючись на Інструкцію № П-7.

22.05.2018 позивачем надано відповідь на відзив, за змістом якої позивач вказує, що згідно видаткової накладної №Т-00000067 від 06.04.2015 та товарно-транспортною накладною №66 від 06.04.2015, відповідачем прийнято обумовлений Договором товар без зауважень, що підтверджується відповідними підписами уповноваженої особи відповідача, а відтак позивач вважає наявними підстави для стягнення з відповідача вартості поставленого товару.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 22.05.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

02.01.2015 року між позивачем (постачальником) та відповідачем (замовником) укладено договір поставки №15-0002-02 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов'язується виготовити і поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію (далі - товар) його (п.1.1 Договору).

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Приписами статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.1.2 Договору кількість, номенклатура, ціна, термін поставки і умови оплати товару визначені в Специфікаціях, що додаються до Договору і складають його невід'ємну частину.

Згідно до ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно Специфікації №1 сторонами погоджено поставку товару на суму 298 800, 00 грн. на умовах попередньої оплати 50% від вартості товару після пред'явлення рахунку, 50% протягом 10-ти банківських днів з моменту поставки товару на склад покупця на підставі рахунку.

Замовник зобов'язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.ч.1, 2 ст.692 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає, що на виконання умов Договору, позивачем поставлено відповідачу товар, що підтверджується двосторонньою видатковою накладною та товарно-транспортною накладною з підписами та відбитками печатки підприємств обох сторін (а.с. 13, 14), проте відповідачем порушено зобов'язання перед позивачем в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару згідно рахунку №297/15 від 06.04.2015, у зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 149 400,00 грн.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості.

Положеннями ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526 ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Заперечення відповідача стосовно відсутності товаросупровідних документів, суд відхиляє з наступних підстав.

Положеннями статті 666 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Оскільки від відповідача звернень щодо встановлення строку для надання позивачем товаросупровідних документів не надходило, а отримання товару підтверджується підписаними представниками відповідача видатковою накладною та товаро-транспортною накладною, що свідчить про відсутність зауважень з боку відповідача щодо поставки товару, суд відхиляє заперечення відповідача щодо ненадання позивачем товаросупровідних документів.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Соборна, буд.18-Б, код 054393043) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СРЗ" (87510, м.Маріуполь, вул. Адмірала Луніна, буд.2, код 32183383) суму 149 400, 00 грн. основного боргу, 2 241, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України

Повне рішення складено 29.05.2018

Суддя А.В. Суховаров