КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2018 р. Справа№ 910/10221/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Алданової С.О.

при секретарі Позюбан А.С.

за участю представників

від позивача: не з»явились

від відповідача: не з»явились

від третьої особи: не з»явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова

компанія "Альфа-гарант"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2017р.

по справі № 910/10221/17 (суддя - Сівакова В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова

компанія "АХА Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова

компанія "Альфа-гарант"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3

про стягнення 46 347,46 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" про стягнення 46 347,46 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2017 року у справі № 910/10221/17 (суддя Сівакова В.В.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" суму страхового відшкодування в розмірі 46 347 грн. 46 коп., 1.600 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2017 р. у справі № 910/10221/17 та прийняти нове рішення, яким стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" 29 260 грн. 33. коп. страхового відшкодування та судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 01.08.2017р. апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" у справі № 910/10221/17 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зеленін В.О., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2017р. у справі № 910/10221/17 апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" прийнято до провадження у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зеленін В.О., Калатай Н.Ф. та призначено на 12.09.2017 року.

В судовому засіданні 12.09.2017р. було оголошено перерву до 26.09.2017 р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 26.09.2017р. було оголошено перерву до 17.10.2017р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

17.10.2017р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2017р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 та відкладено розгляд справи на 24.10.2017.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 23.10.2017 р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв'язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці., судді Зеленіна В.О. на лікарняному.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 23.10.2017 р. для розгляду справи № 910/10221/17 сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.10.2017 р. у справі № 910/10221/17 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Алданова С.О., Зубець Л.П.. у названому складі.

24.10.2017р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи..

24.10.2017р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 р. у справі № 910/10221/17 розгляд справи відкладено на 14.11.2017р.

14.11.2017р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2017р. у справі № 910/10221/17 призначено судову автотоварознавчу експертизу та зупинено провадження у справі.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017р. N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

10.04.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від КНДІСЕ надійшов висновок за №23358/17-54 судової авто товарознавчої експертизи від 30 березня 2018 р. по справі № 910/10221/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського процесуального кодексу України господарський провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2018р. поновлено апеляційне провадження у справі № 910/10221/17 та призначено до розгляду на 15.05.2018р.

Встановлено, що в судове засідання 15.05.2018р. представник позивача, відповідача та третьої особи не з'явилися. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача, відповідача та третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

З постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.02.2017 у справі № 641/286/17 вбачається, що 29.12.2016 о 16:00 год. ОСОБА_3 керуючи автомобілем Hyundai I30, державний номер НОМЕР_1 по пр. Героїв Сталінграда, 124 в м. Харкові не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Rav4, державний номер НОМЕР_2, який рухався попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдана матеріальна шкода.

Даною постановою суду ОСОБА_3 визнано винним за вчинене правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340,00 грн.

Автомобіль марки Toyota Rav4, державний номер НОМЕР_2 застрахований у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (страховик) на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 15035а6х від 01.07.2016.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Автоарт" рахунку № 111 від 10.01.2017 вартість ремонтних робіт автомобіля Toyota Rav4, державний номер НОМЕР_2 склала 47.347,46 грн.

Позивачем було складено страховий акт № АХА2186548 від 17.01.2017 згідно якого подію визнано страховою та вирішено виплатити страхове відшкодування в розмірі 47.347,46 грн.

Кошти в розмірі 47.347,46 грн. були перераховані позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю "Автоарт" згідно платіжного доручення № 299 202 від 18.01.2017.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 47.347,46 грн. право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З відповіді Моторного (транспортного) страхового бюро України вбачається, що цивільна відповідальність транспортного засобу Hyundai I30, державний номер НОМЕР_1, застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1330116.

Відповідно до умов договору (полісу) № АК/1330116 ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну визначено в розмірі 100.000,00 грн. та встановлено розмір франшизи - 1.000,00 грн.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до винної у ДТП особи, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Hyundai I30, державний номер НОМЕР_1, застрахована у відповідача згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1330116, то відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП вищевказаним водієм власнику автотранспортного засобу покладається на відповідача.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала транспортного засобу Hyundai I30, державний номер НОМЕР_1 встановлена у судовому порядку.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно ст. 12.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

В матеріалах справи наявна заява № ЕЛ_2579 від 25.04.2017 на виплату страхового відшкодування, в якій позивач просив перерахувати на його рахунок відшкодування в сумі 47.347,46 грн., яка отримана відповідачем згідно поштового повідомлення про вручення відправлення 03.05.2017.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідач отримавши вимогу позивача не виплатив суму страхового відшкодування та не надав відповіді.

У зв'язку з тим, що умовами полісу № АК/1330116 розмір франшизи встановлено, тому страхове відшкодування позивачем при зверненні з позовом до суду зменшено на його розмір.

Частиною 5 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Судом апеляційної інстанції за клопотанням було призначено судову автотоварознавчу експертизу.

10.04.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від КНДІСЕ надійшов висновок за №23358/17-54 судової авто товарознавчої експертизи від 30.032018р. по справі № 910/10221/17, яким встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Toyota RAV 4», д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу станом на 29.12.2016р., складав 46 442,25 грн.

Даний висновок підтверджує розмір збитків завданого в наслідок ДТП власнику транспортного засобу «Toyota RAV 4», д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено факт того, що шкоду транспортному засобу Toyota Rav4, державний номер НОМЕР_2 було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується виходячи із вартості виплаченого відшкодування за вирахуванням франшизи, а тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягає задоволенню в межах позовних вимог.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія"АХА Страхування" підлягають задоволенню.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 11.07.2017р. у справі № 910/10221/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-гарант" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 11.07.2017р. у справі № 910/10221/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/10221/17 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 17.05.2018р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

С.О. Алданова