ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/2561/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Порто-Франко»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.02.2018

суддя - Лепеха Г.А.

Час і місце ухвалення: 10:08 год.; м. Одеса

по справі № 916/2561/17

за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Порто-Франко»

до боржника Фермерського господарства «Сади Градениці»

кредитори:

1. Головне управління Державної фіскальної служби України в Одеській області;

2. Український державний фонд підтримки фермерських господарств;

3. Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Порто-Франко»

про банкрутство

Арбітражний керуючий Степаненко М.М.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Порто-Франко» (далі - ПАТ АК «Порто-Франко»/кредитор) звернулось до господарського суду Одеської області з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Фермерського господарства «Сади Градениці» (далі - ФГ «Сади Градениці»/Боржник) банкрутом, оскільки останній неспроможний сплатити заборгованість перед кредитором після настання встановленого строку у сумі 27 233 282,60 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.11.2017, крім іншого, порушено провадження у справі про банкрутство ФГ «Сади Градениці», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Степаненка М.М., визнано грошові вимоги Кредитора до Боржника, здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Боржника з метою виявлення всіх кредиторів та можливих санаторів.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду Одеської області від 13.02.2018 затверджено реєстр вимог кредиторів ФГ «Сади Градениці»:

1. ПАТ АК «Порто-Франко»: 16 000,00 грн. - перша черга; 26 353 025,14 - четверта черга; 880 257,46 грн. - шоста черга; 1 211 661,08 грн. - позачергово;

2. Головне Управління Державної фіскальної служби України в Одеській області: 3200 грн. - перша черга; 892 832,60 грн. - третя черга; 299 757,25 грн. - шоста черга;

3. Український державний фонд підтримки фермерських господарств: 100 000,00 грн. - позачергово.

Не погоджуючись із даною ухвалою до Одеського апеляційного господарського суду звернулось ПАТ АК «Порто-Франко» з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.02.2018 по справі № 916/2561/17 та прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання грошових вимог у сумі 1 192 589,85 грн. та заяви Українського державного фонду підтримки фермерських господарств про визнання грошових вимог у сумі 100 000,00 грн. до боржника ФГ «Сади Градениці».

Зокрема ПАТ АК «Порто-Франко» зазначає, що документи які додані до заяви ГУ ДФС в Одеській області та Український державний фонд підтримки фермерських господарств про визнання кредиторських вимог не відповідають п. 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4162-2003», оскільки копії завірені не належним чином, а саме: відсутні слова «Згідно з оригіналом», назва посади та дата засвідчення копії.

Також, апелянт зазначає, що ГУ ДФС в Одеській області пропущено строки позовної давності, регламентовані ст. 102 Податкового кодексу України, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 29.03.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 916/2561/17 за апеляційною скаргою ПАТ АБ «Порто-Франко» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.02.2018.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 29.03.2018 справу № 916/2561/17 призначено до розгляду на 16.05.2018 об 11:00 год.

18.04.2018 до Одеського апеляційного господарського суду від розпорядника майна ФГ «Сади Градениці» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.02.2018 в частині та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог ГУ ДФС в Одеській області в частині штрафних санкцій та пені на суму 39 904,69 грн. Визнати вимоги ГУ ДФС в Одеській області на загальну суму 1 155 885,16 грн., з яких: 3200 грн. - вимоги першої черги; 892 832,60 грн. - вимоги третьої черги; 259 852,56 грн. - вимоги шостої черги.

У судовому засіданні Одеського апеляційного господарського суду 16.05.2018 у зв'язку з неявкою представників сторін по справі № 916/2561/17 оголошено перерву до 29.05.2018 об 11:00 год., про що ухвалою суду від 16.05.2018 повідомлено учасників справи про банкрутство.

Учасники процесу в судове засідання 29.05.2018 не з'явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов'язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду переглядає ухвалу Господарського суду лише в частині кредиторських вимог ГУ ДФС в Одеській області та Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та в межах доводів, вимог апеляційної скарги, передбачених ст. 269 ГПК України та в межах доводів, які містяться у відзиві розпорядника майна ФГ «Сади Градениці» на апеляційну скаргу.

За приписами ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.11.2017, крім іншого, порушено провадження у справі про банкрутство ФГ «Сади Градениці», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Степаненка М.М., визнано грошові вимоги Кредитора до Боржника, здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Боржника з метою виявлення всіх кредиторів та можливих санаторів.

Публікація оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Фермерського господарства «Сади Градениці» на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет № 47298 від 21.11.2017.

Відповідно до стаття 1 Закону про банкрутство, кредитор - це юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Так, згідно з частиною 1 статті 23 Закону про банкрутство - конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону про банкрутство, заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Частиною 2 статті 25 Закону про банкрутство передбачено, що у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

При цьому, виходячи зі змісту названих норм, обов'язок надання правового аналізу кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладено саме на господарський суд, який здійснює правосуддя у справах про банкрутство.

Однак, зі змісту ухвали суду першої інстанції не вбачається дотримання наведених вище норм Закону про банкрутство, ухвалюючи рішення про визнання грошових вимог ГУ ДФС в Одеській області на загальну суму 1 192 589,85 грн. та Українського державного фонду підтримки фермерських господарств на суму 100 000,00 грн. суд першої інстанції не надав належної правової оцінки кредиторським вимогам ГУ ДФС в Одеській області, а також запереченням ПАТ АК «Порто-Франко» та розпорядника майна ФГ «Сади Градениці» на заяву про визнання кредиторських вимог податкового органу, які містяться в матеріалах справи.

Так, 19.12.2017 Головне управління Державної фіскальної служби України в Одеській області звернулось до суду з заявою про визнання кредитором в сумі 1 192 589,85 грн., а саме:

- з податку на доходи сплачується податковими агентами з доходів платника податку на загальну суму 43 160,65 грн.;

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податку на загальну суму 113 545,94 грн.;

- по єдиному податку з юридичних осіб на загальну суму 8 450,43 грн.;

- по орендній платі з юридичних осіб на загальну суму 985 977,83 грн.;

- по єдиному внеску, нарахованому робітникам на суми заробітної плати, винагороди за договорами, допомога по тимчасовій непрацездатності на загальну суму 41 455,00 грн.

Положеннями частини 1.1. статті 1 Податкового кодексу України визначено, що кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 41 Податкового кодексу України, органи державної фіскальної служби віднесено до переліку контролюючих органів, що здійснюють від імені держави функції контролю за своєчасністю і правильністю сплати суб'єктами господарювання податків і зборів, зокрема, шляхом проведення документальних невиїзних перевірок платників податків відповідно до статті 78 ПК України.

Положеннями статті 46 Податкового кодексу України на платників податків покладено обов'язок з подання податкових декларацій контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі яких здійснюється нарахування (сплата) податкового зобов'язання. У разі невиконання платником податків обов'язку щодо подання податкової звітності контролюючий орган в силу частини 102.1. статті 102 ПК України має право провести податкову перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених ПК України, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

При цьому, частиною 102.4. статті 102 Податкового кодексу України законодавцем встановлено граничний строк давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу, нарахованого платнику податків за результатами проведення його податкової перевірки, у 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Отже, податковим законодавством встановлено спеціальний строк давності для звернення податкової інспекції до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу, який застосовується імперативно (в силу закону), на відміну від визначеної статтею 256 ЦК України позовної давності, наслідки спливу якої застосовуються лише за заявою сторони спору згідно частини 3 статті 267 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 923/1092/16.

Щодо податку на доходи осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податку, інших, ніж зарплата.

Як вбачається з матеріалів заяви про визнання кредиторських вимог, вказану заборгованість податковим органом виявлено під час проведення планової виїзної перевірки з 27.11.2015 по 17.12.2015, що підтверджується актом перевірки від 24.12.2015 №2012/15-09-17-01/34637720.

Після підписання акту податковою службою направлено податкове повідомлення-рішення від 11.01.2016 № , в якому було відображено суму збільшення грошового зобов'язання у розмірі 19 931,18 грн., виявленого під час перевірки, а також вказано суму штрафних санкцій у сумі 9 310,72 грн. Перевірка проводилася в присутності головного бухгалтера боржника, податкове повідомлення-рішення вручено головному бухгалтеру особисто.

Оскільки, свої зобов'язання ФГ «Сади Градениці» не виконало, податковим органом продовжувалась нарахування пені згідно положень ст. п. 129 Податкового кодексу України до порушення провадження у про банкрутство, яка станом на 21.11.2017 склала 13 918,75 грн.

Щодо податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податку у вигляді зарплатної плати.

Зазначену заборгованість виявлено під час проведення планової виїзної перевірки з 27.11.2015 по 17.12.2015, що підтверджується актом перевірки від 24.12.2015 №2012/15-09-17-01/34637720.

Після підписання акту податковою службою було направлено податкове повідомлення-рішення від 11.01.2016 №, в якому було відображено суму грошового зобов'язання у розмірі 32 978,21 грн., виявленого під час перевірки, а також вказано суму штрафних санкцій у сумі 43 950,64 грн.

Перевірка проводилася в присутності головного бухгалтера боржника, податкове повідомлення-рішення вручено головному бухгалтеру особисто.

Проте свої зобов'язання ФГ «Сади Градениці» не виконав, у зв'язку з чим податковим органом продовжувалась нарахування пені згідно положень ст. п. 129 Податкового кодексу України до порушення провадження у про банкрутство, яка станом на 21.11.2017 склала 36 617,09 грн.

Щодо єдиного податку з юридичних осіб

Під час проведення камеральної перевірки щодо несвоєчасності сплати єдиного податку податковим органом було виявлено порушення граничних строків сплати грошових зобов'язань зі сплати єдиного податку з юридичних осіб, яка проводилась 29.07.2015, що підтведжується актом перевірки від 29.07.2015 № 904/1501.

Після підписання акту, боржник свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим податковою службою були прийняті рішення про застосування штрафних санкцій та відповідно направлені податкові повідомлення-рішення:від 29.07.2015 №1 про стягнення штрафу на загальну суму 3190,41 грн.; від 29.07.2015 №1 про стягнення штрафу на загальну суму 308,43 грн.; від 29.07.2015 №1 про стягнення штрафу на загальну суму 120,00 грн. Докази направлення та вручення вказаних податкових повідомлень-рішень містяться в матеріалах справи.

Також, під час проведення камеральної перевірки щодо несвоєчасності сплати єдиного податку податковим органом було виявлено порушення граничних строків сплати грошових зобов'язань зі сплати єдиного податку з юридичних осіб, яка проводилась 30.08.2017, що підтверджується актом перевірки від 30.082015 №6260/15-32-12-11/34637720. Вказана перевірка проводилась без присутності представників ФГ «Сади Градениці» однак вказаний акт перевірки було направлено засобами поштового зв'язку та отриманий бухгалтером Павловою О.В.

Оскільки, після підписання акту боржник свої зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим податковим органом були прийняті рішення про застосування штрафних санкцій та направлено податкове повідомлення-рішення від 15.09.2017 № про стягнення штрафу на загальну суму 554,38 грн. (Докази направлення та вручення вказаного податкового повідомлення-рішення містяться в матеріалах справи.)

Окремо податковим органом нараховувалась пеня за неналежне виконання податкових зобов'язань зі сплати єдиного податку, виявлених під час проведення камеральних перевірок від 29.07.2015 та від 30.08.2017 на загальну суму 4 225,38 грн.

Щодо орендної плати з юридичних осіб.

Так, сума заборгованості по сплаті орендної плати з юридичних осіб нарахована податковим органом згідно поданих ФГ «Сади Градениці» податкових декларацій.

Згідно поданих декларацій та картки платника податку заборгованість зі сплати самого податку складає 803 831,29 (з урахуванням сплати боржником 6 168,71 грн.).

Також згідно поданих декларацій, боржником самостійно визначились суми штрафу на загальну суму 1 053,00 грн.

Так, ГУ ДФС в Одеській області нараховано суму штрафних санкцій у розмірі 3 115,54 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № від 30.07.2015, проте кредитором не додано до своєї заяви докази отримання або надсилання даного ППР.

Відповідно до заяви про визнання кредиторських вимог, ГУ ДФС в Одеській області вказується про нарахування пені за наступні періоди:

- з 31.07.2014 по 24.08.2016 у розмірі 1670, 16 грн.;

- з 01.09.2014 по 28.08.2016 у розмірі 6 513,37 грн.;

- з 31.10.2014 по 19.092016 у розмірі 5 450,75 грн.;

- з 23.12.2014 по 16.10.2016 у розмірі 1 466,31 грн.;

- з 30.12.2014 по 17.10.2016 у розмірі 5 830,30 грн.;

- з 31.12.2014 по 13.11.2016 у розмірі 1 412,35 грн.;

- з 31.01.2015 по 21.12.2016 у розмірі 4 629,37 грн.

Так, ГУ ДФС в Одеській області заявлені вимоги зі сплати орендної плати, які розраховані боржником самостійно, згідно поданих декларацій, за період, починаючи з 23.03.2015, тобто декларації, поданої за лютий 2015. Жодних інших документів, а саме декларацій до лютого 2015, до своєї заяви кредитором не подано, а тому вимоги щодо сплати пені у вказаному розмірі не підтверджено. Крім того, картка платника податку по вказаному виду податку додана податковим органом лише починаючи з 2015 року.

Також, початком нарахування вказаної пені у деяких періодах (31.07.2014 по 24.08.2016 у розмірі 1670,16 грн.; з 01.09.2014 по 28.08.2016 у розмірі 6 513,37 грн; з 31.10.2014 по 19.09.2016 у розмірі 5 450.75 грн; 23.12.2014 по 16.10.2016 у розмірі 1 466,31 грн.) є дати, пізніше 19.12.2014, отже по даних вимогах сплив строк позовної давності у 1095 днів, який встановлений Податковим кодексом України. Пеня, яка нарахована за період з 24.03.2015 (тобто, після подачі декларації за лютий 2015) по 21.11.2017 на загальну суму 146 603,76 грн. підлягає визнанню.

Таким чином, підлягають визнанню вимоги зі сплати заборгованості з орендної плати на загальну суму 951 488,05 грн., з яких 803 83 1,29 грн. основного боргу, 1 053,00 грн. штрафних санкцій, які платник податку визначив самостійно та 146 603,76 пені, нарахованої після подачі декларації за лютий 2015 року.

Щодо заборгованості по єдиному внеску, нарахованому робітникам на суми заробітної плати, винагороди за договорами допомога по тимчасовій непрацездатності.

Так, сума заборгованості по сплаті єдиного внеску нарахована податковим органом згідно поданих ФГ «Сади Градениці» звітів, тобто задекларованих боржником сум вказаного податку, проте не сплачених належним чином. Вказані вимоги щодо сплати основного боргу підлягають визнанню на загальну суму 36040,09 грн.

Проте, не підлягають визнанню вимоги щодо сплати штрафу та пені, згідно податкових повідомлень-рішень № від 29.07.2014 та № від 27.07.2015 нараховані за період з 21.05.2014 та з 21.08.2014 по 20.10.2014, у зв'язку з закінчення строку давності.

Отже, вимоги ГУ ДФС в Одеській області підлягають частковому визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів з наступним розподіленням: - 892 832,60 грн. - основного боргу до третьої черги; - 259 852,56 грн. - штрафних санкцій та пені до шостої черги.

Не підлягають визнанню вимоги ГУ ДФС в Одеській області зі сплати штрафу та пені на суму 39 904,69 грн.

Отже, з огляду на зазначене, місцевий господарський суд не надав оцінки спірним вимогам ГУ ДФС в Одеській області на предмет їх дійсності, відповідно до визначеного частиною 102.4. статті 102 ПК України строку давності у 1095 календарних днів для заявлення податковою інспекцією вимоги про стягнення з боржника, як платника податків, податкового боргу, нарахованого контролюючим органом за результатами проведення податкових перевірок ФГ «Сади Градениці».

Щодо кредиторських вимог Українського державного фонду підтримки фермерських господарств.

Як вбачається з матеріалів справи та письмових пояснень розпорядника майна ФГ «Сади Градениці», вказані вимоги внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів на підставі запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, який є чинним до 31.01.2022 (копія витягу наявна в матеріалах справи). Вимоги Фонду підлягають погашенню позачергово, оскільки є забезпеченими заставою рухомого майна боржника.

Отже, вимоги Фонду щодо сплати основного боргу підлягають визнанню на загальну суму 100 000,00 грн., що і було визнано судом першої інстанції.

Колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги що документи які додані до заяви ГУ ДФС в Одеській області про визнання кредиторських вимог не відповідають п. 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4162-2003», оскільки копії завірені не належним чином, а саме: відсутні слова «Згідно з оригіналом», назва посади та дата засвідчення копії, оскільки, як вбачається з документів які надані кредитором, на кожному аркуші міститься відмітка «копія вірна» та підпис.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Порто-Франко» підлягає частковому задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 13.02.2017 у справі № 916/2561/17 - зміні в частині визнанні кредиторських вимог ГУ ДФС в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 269-271, 275, 277, 281-284

ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Порто-Франко» - задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.02.2018 у справі № 916/2561/17, в частині розгляду кредиторських вимог Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області - змінити та викласти п. 2 ч. 1 ухвали в наступній редакції:

- визнати вимоги Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області: 3200 грн. - перша черга; 892 832,60 грн. - третя черга; - 259 852,56 грн. - шоста черга.

Вимоги Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області зі стягнення штрафу та пені на суму 39 904,69 грн. - відхилити.

В частині розгляду кредиторських вимог Українського державного фонду підтримки фермерських господарств ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.02.2018 у справі № 916/2561/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.286 ГПК України.

Повний текст постанови складено 31.05.2018.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.