РІШЕННЯ

м. Київ

17.05.2018Справа № 910/3297/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/3297/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Івекс Ессет Менеджмент», м. Київ, що діє від свого імені за рахунок та в інтересах відкритого спеціалізованого пайового інвестиційного фонду «Софіївський»

до публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА», м. Київ,

про стягнення 147 574,92 грн.,

за участю представників:

позивача - Мікевич І.С. (довіреність від 19.04.2018 № 19/04-1);

відповідача - Жила М.І. (довіреність від 23.08.2017 № 10-540/д).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Івекс Ессет Менеджмент», що діє від свого імені за рахунок та в інтересах відкритого спеціалізованого пайового інвестиційного фонду «Софіївський» (далі - Компанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до стягнення з публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - Товариство): дивідендів за 2011, 2012, 2013, 2014 роки в сумі 93 940,28 грн.; 45 747,17 грн. втрат від інфляції; 7 860,47 грн. 3% річних, а всього 147 547,92 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 24.04.2018; встановлено:

- позивачу строк у п'ятнадцять днів: з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання суду: документів, що підтверджують повноваження представників (накази, довіреності, тощо), оригінали для огляду, належним чином засвідчені копії для залучення до матеріалів справи; оригіналів всіх документів, доданих до позовної заяви (для огляду); з дня отримання від відповідача відзиву на позовну заяву для подання до суду відповіді на відзив з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини;

- відповідачу строк у п'ятнадцять днів: з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання суду: відзиву на позов з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини; на підтвердження статусу юридичної особи і повного найменування належним чином засвідчені копії (для залучення до матеріалів справи) статуту; документи, що підтверджують повноваження представників (накази, довіреності, тощо), оригінали для огляду, належним чином засвідчені копії для залучення до матеріалів справи; з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечення на відповідь на відзив з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини.

Відповідач 06.04.2018 подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідач 06.04.2018 подав суду документи, підготовлені на виконання вимог ухвали суду від 23.03.2018.

Позивач 23.04.2018 подав суду відповідь на відзив, в якій заперечив проти викладених Товариством у відзиві на позов доводів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/3297/18 до судового розгляду по суті на 17.05.2018.

Представник позивача у судовому засіданні 17.05.2018 оголосив вступне слово та позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача оголосив вступне слово та заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з'ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Після закінчення з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представники учасників справи виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази досліджені у судовому засіданні.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.10.2014 відбулися загальні збори акціонерів Товариства, рішення яких оформлені протоколом від 10.10.2014 №22, до порядку денного яких було внесено питання розподілу прибутку Товариства за 2011, 2012 та 2013 роки, затвердження строку та порядку виплати дивідендів.

На вказаних загальних зборах були прийняті рішення, оформлені протоколом від 10.10.2014 №22, згідно з якими вирішено :

- затвердити такий порядок розподілу прибутку Товариства за 2011 рік у сумі 2 181 892 000 грн. (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати Товариства за 2011 рік, складеного за П(с)БО): 2 181 612 957,30 грн., що складає 99,99% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам; розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн.; решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства;

- затвердити такий порядок розподілу прибутку Товариства за 2012 рік у сумі 1 428 110 724 грн. (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати Товариства за 2012 рік, складеного за МСФЗ): 1 427 836 668,30 грн., що складає 99,98% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам; розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн.; решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства;

- затвердити такий порядок розподілу прибутку Товариства за 2013 рік у сумі 189 886 355 грн. (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати Товариства за 2013 рік, складеного за МСФЗ): 189 799 785 грн., що складає 99,95% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам; розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн.; решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства;

- встановити дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 20.10.2014;

- виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015;

- перерахування дивідендів іншим акціонерам (крім Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України») здійснити відповідно до частини п'ятої статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

22.07.2015 відбулися загальні збори акціонерів Товариства, рішення яких оформлені протоколом від 22.07.2015 №23, до порядку денного яких було внесено питання розподілу прибутку Товариства за 2014 рік, затвердження строку та порядку виплати дивідендів.

На вказаних загальних зборах були прийняті рішення, оформлені протоколом від 22.07.2015 №23, згідно з якими вирішено :

- направити на виплату дивідендів акціонерам 100% або максимально наближений до 100%, але не менше ніж 99,9% розмір чистого прибутку Товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторськими висновками;

- розмір дивідендів, що припадає на одну акцію становить 23,32 грн.;

- решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства;

- встановити дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 03.08.2015;

- виплату дивідендів здійснити у строк з 03.08.2015 по 03.10.2015;

- виплату дивідендів акціонеру Товариства - Національній акціонерній компанії «НАфтогаз України» здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України;

- перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до частини п'ятої статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

Як станом на 20.10.2014, так і станом на 03.08.2015, позивач був власником 1 006 штук простих іменних акцій Товариства, що підтверджується наявною в матеріалах справи обмеженою випискою про стан рахунку в цінних паперах, виданої Депозитарною установою ПАТ «Укрсоцбанк».

Оскільки відповідачем не було сплачено позивачу як акціонеру Товариства дивідендів за 2011-2013 і 2014 роки позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною першою статті 167 Господарського кодексу України передбачено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 2 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 №514-VI корпоративні права - це сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Відповідно до частини першої статті 152 Цивільного кодексу України акціонерне товариство - це господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Частиною першою статті 25 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на: 1) участь в управлінні акціонерним товариством; 2) отримання дивідендів; 3) отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства; 4) отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства.

Згідно із частиною другою статті 25 Закону України «Про акціонерні товариства» одна проста акція товариства надає акціонеру один голос для вирішення кожного питання на загальних зборах, крім випадків проведення кумулятивного голосування.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди).

З огляду на вказані положення законодавства, правовою підставою набуття майнових прав акціонера акціонерного товариства (у тому числі, права на отримання дивідендів) є набуття права на акції товариства.

Як підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем Компанія станом на 20.10.2014 і 03.08.2015 була власником 810 штук простих іменних акцій Товариства, що свідчить про існування у позивача права на отримання частини прибутку акціонерного товариства (дивідендів).

Частиною першою статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що дивіденд - це частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів.

Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства» виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про акціонерні товариства» загальні збори є вищим органом акціонерного товариства.

Пунктами 12, 15 і 27 частини другої статті 33 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів належить: розподіл прибутку і збитків товариства з урахуванням вимог, передбачених законом; затвердження розміру річних дивідендів з урахуванням вимог, передбачених законом; вирішення інших питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів згідно із статутом товариства.

Згідно з пунктами 6.20 і 6.21 статуту Товариства, затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів (протокол від 22.03.2011 №21), дивіденди виплачуються за підсумками календарного року виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Рішення про виплату дивідендів приймається загальними зборами, якщо інше не встановлено законом. Дивіденди сплачуються акціонерам за рахунок чистого прибутку товариства пропорційно до загальної кількості належних їм акцій. Виплата дивідендів здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку в розмірі, встановленому рішенням загальних зборів. Виплата дивідендів акціонерам-юридичним особам здійснюється шляхом перерахування коштів на їх банківські рахунки, а акціонерам-фізичним особам - готівкою, поштовим переказом, банківським переказом. Спосіб виплати дивідендів визначається органом, що прийняв рішення про виплату дивідендів.

Як встановлено судом, рішенням загальних зборів акціонерів Товариства, оформленим протоколом від 10.10.2014 №22, було затверджено прибуток Товариства за 2011-2013 роки, а рішенням загальних зборів акціонерів Товариства, оформленим протоколом від 22.07.2015 №23, затверджено прибуток Товариства за 2014 рік, визначено його розподіл, та розмір, порядок і строки виплати дивідендів акціонерам.

З урахуванням вказаного рішення загальних зборів акціонерів Товариства, загальна сума дивідендів за 2011 рік, право на які має позивач становить 40 471,38 грн. (1 006 шт. акцій х 40,23 грн.); за 2012 рік - 26 487,98 грн. (1 006 шт. акцій х 26,33 грн.); за 2013 рік - 3 521 грн. (1 006 шт. акцій х 3,50 грн.); за 2014 рік - 23 459,92 грн. (1 006 шт. акцій х 23,32 грн.)

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З прийняттям рішення загальних зборів акціонерів Товариства, оформленого протоколом від 10.10.2014 №22, та рішення загальних зборів акціонерів Товариства, оформленого протоколом від 22.07.2015 №23, відповідач взяв на себе зобов'язання із виплати позивачу дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2011 році у сумі 40 471,38 грн., у 2012 році - 26 487,98 грн., у 2013 році - 3 521 грн. у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015, та у 2014 році - 23 459,92 грн. у строк з 03.08.2015 по 03.10.2015.

Згідно із частиною п'ятою статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства» для виплати дивідендів товариство в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України, перераховує дивіденди Центральному депозитарію цінних паперів на рахунок, відкритий у Розрахунковому центрі з обслуговування договорів на фінансових ринках для зарахування на рахунки депозитарних установ та депозитаріїв-кореспондентів для їх подальшого переказу депозитарними установами на рахунки депонентів або сплати депонентам іншим способом, передбаченим договором, а також для їх подальшого переказу депозитаріями-кореспондентами особам, які мають права на отримання доходів та інших виплат відповідно до законодавства іншої країни.

Відповідно до пунктів 3.1 і 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду країни від 25.02.2016 №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» під час розгляду справ у спорах про стягнення сум дивідендів господарські суди повинні виходити з того, що відповідно до пункту «д» частини п'ятої та частини шостої статті 41, статті 59 Закону України «Про господарські товариства», пунктів 11, 12 частини другої статті 33 Закону України «Про акціонерні товариства», статті 15 Закону України «Про кооперацію» затвердження річних результатів діяльності юридичної особи, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) належить до виключної компетенції загальних зборів. Суд має право прийняти рішення про стягнення дивідендів лише за наявності рішення загальних зборів юридичної особи про спрямування прибутку на виплату дивідендів, на підставі якого визначаються розмір належних позивачу - учаснику (акціонеру, члену) дивідендів, строки та порядок їх виплати.

При цьому, суд зазначає, що строки, які встановлені рішенням загальних зборів, визначають період виплати дивідендів, а не період звернення акціонера з вимогою про таку виплату.

Крім того, норми Закону України «Про акціонерні товариства» не містять положень щодо обов'язку акціонера звертатись до товариства з вимогою про виплату дивідендів.

Не здійснення відповідачем виплати позивачу встановлених рішеннями загальних зборів від 10.10.2014 від 22.07.2015 дивідендів свідчить про порушення прав позивача як акціонера Товариства на отримання прибутку акціонерного товариства.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів на підтвердження здійснення ним виплати позивачу дивідендів за 2011-2013 роки та за 2014 рік.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання зі сплати на користь позивача дивідендів за 2011-2013 роки і 2014 рік. Відповідач обставин викладених у позові належними та допустимими доказами не спростував, доказів погашення заборгованості не надав.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача дивідендів за 2011-2013 роки і 2014 рік у сумі 93 940,28 грн.

Що ж до стягнення 45 747,17 грн. втрат від інфляції і 7 860,47 грн. 3% річних, то слід зазначити таке.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України).

Доводи відповідача щодо неправомірності застосування положень статті 625 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин не беруться судом до уваги з огляду на таке.

Як зазначив Верховний Суд України у правовому висновку по справі №6-113цс14 (постанова від 01.10.2014), будь-яке зобов'язання, яке зводиться до сплати грошових коштів, є грошовим зобов'язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню частина друга статті 625 Цивільного кодексу України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.10.2014 по справі №6-113цс14).

Відповідно до пункту 3.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов'язання, у зв'язку з яким настають правові наслідки, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи наведену правову позицію Верховного Суду України, а також роз'яснення Вищого господарського суду України, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача про те, що положення статті 625 Цивільного кодексу України не застосовуються до грошових зобов'язань, що виникають із корпоративних правовідносин, а з огляду на встановлене порушення зобов'язання з виплати дивідендів за 2011-2013 роки, суд вважає вимогу позивача про стягнення втрат від інфляції правомірною.

Перевіривши розрахунок сум втрат від інфляції і 3% річних, суд встановив, що він правильний, тому стягненню з відповідача підлягає 45 747,17 грн. втрат від інфляції і 7 860,47 грн. 3% річних.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» (04053, м. Київ, проспект Несторівський, будинок 3-5; ідентифікаційний код 00135390) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Івекс Ессет Менеджмент» (ідентифікаційний код 35253924), що діє від свого імені за рахунок та в інтересах відкритого спеціалізованого пайового інвестиційного фонду «Софіївський» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 7; поштова адреса: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 7, поверх 16; реєстраційний код за ЄДРСІ: 2111400): 93 940 (дев'яносто три тисячі дев'ятсот сорок) грн. 28 коп. боргу; 45 747 (сорок п'ять тисяч сімсот сорок сім) грн. 17 коп. втрат від інфляції; 7 860 (сім тисяч вісімсот шістдесят) грн. 47 коп. 3 % річних і 2 213 (дві тисячі двісті тринадцять) грн. 22 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.05.2018.

Суддя І.Д. Курдельчук