РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2018 м. Київ Справа № 910/17205/17

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ОРГАНОСІН ЛТД";

до відповідача-1: міністерства економічного розвитку і торгівлі України;

до відповідача-2: МОВІ ХЕЛС ГМБХ;

про: визнання патенту на винахід недійсним та зобов'язання вчинити дії.

За позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОРГАНОСІН ЛАЙФ САЄНЗИС ПВТ. ЛТД.

до відповідача-1: міністерства економічного розвитку і торгівлі України;

до відповідача-2: МОВІ ХЕЛС ГМБХ;

про: визнання патенту на винахід недійсним та зобов'язання вчинити дії.

Суддя Балац С.В.

Секретар судового засідання Кучерява О.М.

Представники:

позивача: Осовітня Л.В., Жулідова І.С., Підкович С.І.;

відповідача-1: Запорожець Л.Г.;

відповідача-2: Савчук В.В.;

третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_1

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОРГАНОСІН ЛТД" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - відповідач-1) та МОВІ ХЕЛС ГМБХ (далі - відповідач-2) про визнання патенту на винахід недійсним та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державна реєстрація винаходу та видача патенту на винахід № 95517 була проведена з порушенням приписів ч. 1 ст. 7 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" від 15.12.1993 № 3687-ХІІ, оскільки вказаний патент не відповідає умовам патентноздатності, а саме: не є новим, що враховуючи приписи вказаного закону є підставою для визнання такого патенту недійсним.

Також позивачем, заявлена позовна вимога про зобов'язання відповідача-1 внести зміни до державного реєстру патентів України на винаходи шляхом внесення відомостей про визнання патенту на винахід № 95517 недійсним.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 09.10.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/17205/17. Розгляд справи призначений на 20.11.2017. Вказаною ухвалою судом відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову з підстав вказаних в ухвалі.

До господарського суду надійшло клопотання позивача про призначення експертизи у справі, оскільки питання, які виникли при вирішенні даного спору потребують спеціальних знань.

Відповідач-2 скориставшись правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав до суду відзив, яким позов відхилив повністю з урахуванням того, що наявність новизни підтверджено проведеною кваліфікаційною експертизою, що передувала видачі патенту на винахід № 95517. Склад лікарського засобу "РЕСПИКС Л" та формула винаходу за патентом на винахід № 95517 є різними, в результаті чого такий патент не може порушувати права та інтереси позивача. Крім того, позивачем не вказано, які саме права та інтереси порушені при здійсненні останнім господарської діяльності.

В судовому засіданні 20.11.2017 оголошено перерву до 27.11.2017.

Господарський суд міста Києва, в порядку передбаченому ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 27.11.2017 відклав розгляд даної справи на 11.12.2017.

До господарського суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів та письмові пояснення до такого клопотання, відповідно до яких позивач просить суд витребувати вказані у клопотанні та поясненнях документи у державного підприємства "УКРАЇНСЬКИЙ ІНСТИТУТ ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ" та у державного підприємства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПЕРТНИЙ ЦЕНТР МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ'Я УКРАЇНИ".

До господарського суду надійшли письмові пояснення позивача на відзив відповідача-2, в яких позивач вказує на те, що до матеріалів справи долучено копію витягу з митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності та відповіді ДФС України від 13.06.2017 № 7573/Б/99-99-18-03-02-14, з яких вбачається, внесення до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності позивача, як імпортера контрафактних товарів. Тобто, в заяві про внесення відомостей до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності відповідачем-2 вказано лікарський засіб "РЕСПИКС Л" як контрафактний. Позивач вказує, що позов про визнання патенту недійсним може подати будь-яка особа, яка вважає, що відповідний патент порушує її права та охоронювані законом інтереси, а також про те, що дії відповідача-2 щодо внесення відповідних відомостей до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності створюють перешкоди у здійсненні господарської діяльності позивача.

Відповідач-1 скориставшись правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав до суду відзив, яким позов відхилив повністю з урахуванням того, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки відомості про видачу патенту на винахід № 95517 опубліковано 10.08.2011, відтак позивач мав реальну можливість дізнатися про порушення його прав, свобод та інтересів. Також відповідач-1 вказує на проведення кваліфікаційної експертизи у відповідності до вимог закону та про те, що відомості зазначені позивачем у позовній заяві не були загальнодоступними та відомими закладу експертизи при проведенні експертизи заявки за патентом на винахід № 95517 та ніяким чином не спростовують новизну винаходу.

До господарського суду надійшли письмові пояснення позивача, в яких останній заперечує проти застосування позовної давності, оскільки про порушення свого права та про особу, яка його порушила позивач дізнався лише після внесення відомостей до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності, тобто після 16.11.2016.

В судовому засіданні 11.12.2017 оголошено перерву до 20.12.2017.

Судове засідання, призначене на 20.12.2017 не відбулося у зв'язку із набранням чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України (15.12.2017), відповідно до п. 9 перехідних положень якого визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.12.2017 вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 24.01.2018.

До господарського суду надійшли пояснення державної фіскальної служби України в яких вказано про відсутність правових підстав для виключення з митного реєстру винаходу, який охороняється патентом на винахід № 95517, а також про те, що правомірність видачі такого патенту не відноситься до компетенції державної фіскальної служби України.

До господарського суду надійшла заява ОРГАНОСІН ЛАЙФ САЄНЗИС ПВТ. ЛТД. (ORGANOSYN LIFE SCIENCES PVT. LTD.) про вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі № 910/17205/17.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що винахід за патентом на винахід № 95517 не відповідає умовам патентноздатності, зокрема, умові винахідницького рівня, що враховуючи приписи Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" від 15.12.1993 № 3687-ХІІ є підставою для визнання такого патенту недійсним.

Також ОРГАНОСІН ЛАЙФ САЄНЗИС ПВТ. ЛТД. (ORGANOSYN LIFE SCIENCES PVT. LTD.), заявлена позовна вимога про зобов'язання відповідача-1 внести зміни до державного реєстру патентів України на винаходи шляхом внесення відомостей про визнання патенту на винахід № 95517 недійсним.

Ухвалою господарського суду від 21.12.2017 прийнято заяву ОРГАНОСІН ЛАЙФ САЄНЗИС ПВТ. ЛТД. (ORGANOSYN LIFE SCIENCES PVT. LTD.) (далі - третя особа з самостійними вимогами) про вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі № 910/17205/17 до розгляду та об'єднано вказану заяву в одне провадження з первісним позовом у справі № 910/17205/17.

Відповідач-2 скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю та вказав про: пропуск позивачем строку позовної давності; наявність новизни винаходу за патентом на винахід № 95517 підтверджено проведеною кваліфікаційною експертизою, що передувала видачі такого патенту; склад лікарського засобу "РЕСПИКС Л" та формула винаходу за патентом на винахід № 95517 є різними; права та інтереси позивача не порушено патентом на винахід № 95517; позивачем не доведено безпідставність внесення відомостей про патент на винахід № 95517 до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності; на підтвердження доводів щодо невідповідності патенту на винахід № 95517 критерію новизни позивачем подані документи, копії яких не було завірено належним чином та які було видано компанією, що не є учасником даного спору.

Відповідач-2 скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив на позов третьої особи з самостійними вимогами, яким позов відхилив повністю та вказав про: пропуск третьою особою з самостійними вимогами строку позовної давності; відсутність порушеного права третьої особи з самостійними вимогами при здійсненні господарської діяльності; третьою особою з самостійними вимогами не доведено недобросовісність дій відповідача-2 щодо внесення відомостей про патент на винахід № 95517 до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності; наявність винахідницького рівня винаходу за патентом на винахід № 95517 підтверджено проведеною кваліфікаційною експертизою, що передувала видачі такого патенту; додані до позову патенти на винахід в яких вказано в якості діючих речовин амброксолу гідро хлорид та лоратадин не виключають один одного та не порушують прав власників таких патентів.

До господарського суду надійшло клопотання позивача про приєднання заяви свідка.

До господарського суду надійшла заява позивача про виклик спеціаліста.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив відповідача-2, в якій останній заперечує проти застосування позовної давності, оскільки про порушення свого права та про особу, яка його порушила позивач дізнався лише після внесення відомостей до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності, тобто після 16.11.2016. Крім того, права позивача опосередковані дією ліцензії серії АЕ № 637439 від 29.04.2015 та пов'язані з державною реєстрацією лікарського засобу "РЕСПИКС Л". З огляду на вказане, навіть об'єктивно не можна прив'язуватися до дати публікації відомостей про видачу патенту на винахід № 95517 (10.08.2011). Також позивач зазначає про те, що до матеріалів справи долучено копію витягу з митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності та відповіді державної фіскальної служби України від 13.06.2017 № 7573/Б/99-99-18-03-02-14, з яких вбачається, внесення до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності позивача, як імпортера контрафактних товарів. Тобто, в заяві про внесення відомостей до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності відповідачем-2 вказано лікарський засіб "РЕСПИКС Л" як контрафактний. Позивач вказує, що позов про визнання патенту недійсним може подати будь-яка особа, яка вважає, що відповідний патент порушує її права та охоронювані законом інтереси, а також про те, що дії відповідача-2 щодо внесення відповідних відомостей до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності створюють перешкоди у здійсненні господарської діяльності позивача. Також позивач вказує, що протягом багатьох років в клінічній практиці використовується високоефективна комбінація, в якій поєднані амброксолу гідрохлорид та лоратадин. Відтак, на думку позивача, як в науковій так і практичній сфері надано формулювання комбінації відомих діючих речовин: амброксолу гідрохлорид та лоратадин, які підвищують їх індивідуальну ефективність і покращують їх загальну ефективність.

До господарського суду надійшло клопотання позивача про призначення у справі судової експертизи, оскільки питання, які виникли при вирішенні даного спору потребують спеціальних знань.

В підготовчому судовому засіданні 24.01.2018 оголошено перерву до 26.02.2018.

Відповідач-1 скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю та вказав про те що: позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки відомості про видачу патенту на винахід № 95517 було опубліковано 10.08.2011, відтак позивач мав реальну можливість дізнатися про порушення його прав, свобод та інтересів. Також відповідач-1 вказує на проведення кваліфікаційної експертизи у відповідності до вимог закону та про те, що відомості зазначені позивачем у позовній заяві не були загальнодоступними та відомими закладу експертизи при проведенні експертизи заявки за патентом на винахід № 95517 та ніяким чином не спростовують новизну винаходу.

Відповідач-2 скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав про: пропуск позивачем строку позовної давності; відсутність порушення патентом України на винахід № 95517 прав та інтересів позивача.

Третя особа з самостійними вимогами скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надала суду відповідь на відзив відповідача-2, в якій вказано про: спростування заявленого відповідачем-2 пропуску строку позовної давності, оскільки право третьої особи з самостійними вимогами, про порушення якого вказано у позовній заяві, виникло з моменту отримання нею реєстраційних посвідчень - 10.11.2016, а наявність права на ознайомлення з відомостями державного реєстру патентів і деклараційних патентів України на винаходи, в тому числі щодо патенту на винахід № 95517 не може бути підставою для застосування строку позовної давності. Також третя особа з самостійними вимогами вказує, що позов про визнання патенту недійсним може подати будь-яка особа, яка вважає, що відповідний патент порушує її права та охоронювані законом інтереси, а також про те, що дії відповідача-2 щодо внесення відповідних відомостей до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності створюють перешкоди у здійсненні господарської діяльності третьої особи з самостійними вимогами.

До господарського суду надійшла заява позивача про приєднання доказів, відповідно до якої позивач долучив до матеріалів справи висновок експерта № 02-ОВМ/18 за результатами проведення експертного дослідження у сфері інтелектуальної власності від 23.02.2018.

Відповідач-1 скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив на позов третьої особи з самостійними вимогами (строк на подання якого поновлено судом), яким позов відхилив повністю та вказав про те що: третьою особою з самостійними вимогами пропущено строк позовної давності, оскільки відомості про видачу патенту на винахід № 95517 було опубліковано 10.08.2011, відтак третя особа з самостійними вимогами мала реальну можливість дізнатися про порушення її прав, свобод та інтересів. Також відповідач-1 вказує на проведення кваліфікаційної експертизи у відповідності до вимог закону.

До господарського суду надійшли заперечення на клопотання позивача про витребування доказів у державного підприємства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПЕРТНИЙ ЦЕНТР МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ'Я УКРАЇНИ" а також на письмові пояснення до клопотання про витребування доказів в яких вказано про те, що для задоволення такого клопотання позивачем має бути вказано конкретні релевантні розділи реєстраційного досьє, що містять інформацію щодо таких обставин. Витребування ж всіх матеріалів реєстраційного досьє становить загрозу для господарської діяльності відповідача-2 та не є співмірним для обсягу інформації, необхідної для доведення. Крім того, подані до суду письмові пояснення до витребування доказів, якими було уточнено, які саме матеріали реєстраційного досьє необхідно витребувати не містили обґрунтування щодо необхідності та доречності витребування кожного із вказаних пунктів реєстраційного досьє, а також щодо обставин та фактів, які можуть підтвердити або спростувати кожен із витребуваних документів.

Також до господарського суду надійшли заперечення відповідача-2 на клопотання позивача про витребування доказів у державного підприємства "УКРАЇНСЬКИЙ ІНСТИТУТ ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ" в яких відповідач-2 вказує, що в поданому клопотанні позивачем не зазначено обставин, які можуть підтвердити витребувані докази, або аргументи, які вони можуть спростувати. Також клопотання не містить інформації щодо заходів, які вжив позивач для отримання витребуваних доказів самостійно та доказів вжиття таких заходів або причини неможливості самостійного отримання доказів.

В підготовчому судовому засіданні 26.02.2018 суд на місці ухвалив:

- відмовити в задоволенні клопотання позивача про витребування у державного підприємства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПЕРТНИЙ ЦЕНТР МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ'Я УКРАЇНИ" копій матеріалів реєстраційної справи, у зв'язку з тим, що зазначені докази не відносяться до предмету доказування;

- відмовити в задоволенні клопотання позивача про витребування копій документів у державного підприємства "УКРАЇНСЬКИЙ ІНСТИТУТ ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ", посилання на які містяться у звіті про патентний пошук за відповідною заявкою у зв'язку з тим, що вони відсутні у відповідача-2;

- відмовити в задоволенні клопотання позивача про виклик спеціаліста з тих підстав, що воно не відповідає вимогам статті 71 Господарського процесуального кодексу України.

- закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 27.03.2018.

Клопотання позивача про призначення експертизи відкликані останнім у зв'язку з поданням висновку експерта.

Відповідач-2 скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив третьої особи з самостійними вимогами, в яких вказав про: пропуск строку позовної давності; відсутність порушення патентом України на винахід № 95517 прав та інтересів третьої особи з самостійними вимогами; сукупність наукових статей, патентів на винаходи та пояснень третіх осіб, які не є учасниками справи, жоден з яких не містить опису лікарського засобу з абсолютно тотожним складом діючих та допоміжних речовин у співвідношенні масових часток, вказаних у формулі винаходу не є допустимими та достатніми доказами для спростування висновків кваліфікаційної експертизи, проведеної до видачі патенту на винахід.

Третя особа з самостійними вимогами скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надала суду відповідь на відзив відповідача-1, в якій вказано про: спростування заявленого відповідачем-2 пропуску строку позовної давності, оскільки право третьої особи, про порушення якого вказано у позовній заяві, виникло з моменту отримання нею реєстраційних посвідчень - 10.11.2016, а твердження відповідача-1 щодо спливу строку позовної давності, оскільки третя особа мала "реальну можливість" дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів щонайменше з дня реєстрації лікарського засобу "РЕСПИКС Л" є хибними; підтвердження фармацевтичних композицій у складі таблеток за доданими до позову патентами клінічними дослідженнями; наведені відповідачем-1 у відзиві твердження про законність рішення про видачу патенту на винахід № 95517 не стосуються обставин справи.

В судовому засіданні 27.03.2018 суд на місці ухвалив: відкласти розгляд справи на 16.04.2018.

Ухвалами господарського суду від 20.04.2018 сторони спору повідомлені про призначення справи до судового розгляду по суті на 07.05.2018.

До господарського суду надійшло клопотання позивача про виклик експерта.

До господарського суду надійшли заперечення відповідача-2 на клопотання позивача про долучення до матеріалів справи висновку експерта № 02-ОВМ/18 за результатами проведення експертного дослідження у сфері інтелектуальної власності від 23.02.2018 в яких відповідач-2 вказує про те, що ані позовні заява, ані клопотання про долучення доказів не містили обґрунтування поважних причин неможливості подати вказаний доказ разом із позовною заявою. Додатковий строк на подання висновку експерта судом встановлено не було.

В судовому засіданні 07.05.2018 суд на місці ухвалив: відхилити на даній стадії клопотання про виклик експерта, оскільки виклик експерта є правом суду, крім того, клопотання необґрунтоване та не містить питань експерту.

В судовому засіданні 07.05.2018 оголошено перерву до 10.05.2018.

До господарського суду надійшли пояснення відповідача-2 з приводу поданого позивачем висновку експерта № 02-ОВМ/18 за результатами проведення експертного дослідження у сфері інтелектуальної власності від 23.02.2018, в яких відповідач-2 вказує про відсутність у вказаному висновку аналізу та дослідження співвідношення та кількісного вмісту компонентів у складі формули винаходу та у інших досліджуваних матеріалів, що свідчить про неповноту експертного дослідження, що, в свою чергу, впливає на встановлення відповідності патенту такій умові патентоздатності як винахідницький рівень. Крім того, вказаний висновок не стосується підстав позову позивача у даній справі.

В судовому засіданні 10.05.2018 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Приписами ч. 1, 3 ст. 418 Цивільного кодексу України передбачено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільного кодексу України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об'єктів права інтелектуальної власності відповідно до частини першої статті 155 Господарського кодексу України та частини першої статті 420 Цивільного кодексу України належать, зокрема, винаходи.

Об'єктом винаходу може бути продукт (пристрій, речовина тощо) або процес у будь-якій сфері технології (частина друга статті 459 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 462 Цивільного кодексу України набуття права інтелектуальної власності на винахід засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу.

Суб'єктами права інтелектуальної власності на винахід є: винахідник; інші особи, які набули прав на винахід, за договором чи законом (стаття 463 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 464 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на винахід є: право на використання винаходу; виключне право дозволяти використання винаходу (видавати ліцензії); виключне право перешкоджати неправомірному використанню винаходу, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної власності на винахід належать володільцю відповідного патенту, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідач-2 є власником патенту на винахід № 95517 "ТАБЛЕТКА З МУКОЛІТИЧНИМИ ТА АНТИГІСТАМІННИМИ ВЛАСТИВОСТЯМИ", Таблетка з муколітичними та антигістамінними властивостями, яка включає як діючу речовину амброксолу гідрохлорид та крохмаль, магнію стеарат як допоміжні речовини, яка відрізняється тим, що містить другу діючу речовину - лоратадин, як крохмаль - крохмаль кукурудзяний і пасту крохмалю кукурудзяного та додатково допоміжні речовини - лактози моногідрат, мікрокристалічну целюлозу, повідон, метилпарабен, пропілпарабен, кремнію діоксид колоїдний безводний, натрію крохмальгліколят, при наступному співвідношенні компонентів, мас. %:

амброксолу гідрохлорид 25,0-42,0
лоратадин 1,0-5,0
лактози моногідрат 20,0-35,0
крохмаль кукурудзяний 12,0-25,0
целюлоза мікрокристаліча 10,0-20,0
повідон 0,5-1,5
метилпарабен 0,2-0,35
пропілпарабен 0,045-0,060
магнію стеарат 0,5-1,5
кремнію діоксид колоїдний безво- дний 0,1-1,0
натрію крохмальгліколят 1,0-5,0.
(далі - Патент/оспорюваний патент), заявка від 27.10.2009 № а 2009 10863.

Позивач стверджує, що у 2008-2009 роках в рамках співробітництва компаніїя Сінмедик Лабораторіз (Індія) уповноважила компанію МОВІ ХЕЛС ГМБХ (Швейцарія) подати до державного підприємства "ДЕРЖАВНИЙ ФАРМАКОЛОГІЧНИЙ ЦЕНТР" міністерства охорони здоров'я України реєстраційні матеріали з метою реєстрації лікарського засобу "Пульмолор" у таблетках, комбінаторність діючих речовин та терапевтична ефективність якого ідентична запатентованому винаходу згідно опису оспорюваного патенту. З огляду на зазначене, компанією Сінмедик Лабораторіз, як автором і власником матеріалів фармацевтичної розробки та інших матеріалів реєстраційного досьє на лікарський засіб "Пульмолор", для сприяння відповідачеві-2 у державній реєстрації лікарських засобів в Україні, подано до державного підприємства "ДЕРЖАВНИЙ ФАРМАКОЛОГІЧНИЙ ЦЕНТР" МОЗ України інформаційний лист, яким підтверджена наявність у МОВІ ХЕЛС ГМБХ права на використання таких матеріалів з метою державної реєстрації в Україні лікарського засобу "Пульмолор" виробництва Сінмедик Лабораторіз. Відтак, за заявою відповідача-2 було зареєстровано в Україні та введено в обіг лікарський засіб "Пульмолор".

Позивач звертає увагу на те, що на підставі ліцензії від 06.07.2007 № 997-OSP(H) та ліцензії від 06.078.2007 № 650-В (Н) компанією Сінмедик Лабораторіз отримано дозвіл на виробництво згаданого лікарського засобу. Зокрема, у переліку продукції, що виробляється за ліцензією на виробництво за № 997-OSP(H) та № 650-В (Н) від 19.12.2007 зазначено лікарський засіб "Пульмолор", до складу якого входить ацетилцистеїн та амброксолу гідрохлорид як діючі речовини і допоміжні речовини у достатній кількості.

Таким чином, за твердженнями позивача, державна реєстрація винаходу та видача оспорюваного патенту була проведена з порушенням приписів ч. 1 ст. 7 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" від 15.12.1993 № 3687-ХІІ (далі - Закон № 3687), оскільки вказаний патент не відповідає умовам патентноздатності, а саме не є новим, оскільки склад лікарського засобу наведений у формулі винаходу за Патентом був відомий до дати подання заявки, що враховуючи приписи Закону № 3687 є підставою для визнання такого патенту недійсним.

Також позивачем, заявлена позовна вимога про зобов'язання відповідача-1 внести зміни до державного реєстру патентів України на винаходи шляхом внесення відомостей про визнання оспорюваного патенту недійсним.

Крім того, як стверджує позивач, реєстрація оспорюваного патенту дозволила відповідачу-2 створювати перешкоди у здійсненні господарської діяльності позивача, оскільки відповідач-2 скориставшись Патентом з метою заборони ввезення на територію України лікарського засобу "РЕСПИКС" та "РЕСПИКС Л" (реєстраційні посвідчення № UA/15550/01/01 та UA/15504/01/01) зазначивши в заяві про внесення відомостей до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності позивача, як імпортера контрафактних товарів.

В свою чергу, третя особа з самостійними вимогами обґрунтовує позов тим, що винахід за оспорюваним патентом не відповідає умовам патентноздатності, зокрема, умові "винахідницького рівня", що враховуючи приписи Закону № 3687 є підставою для визнання такого патенту недійсним.

Також третьою особою з самостійними вимогами, заявлена позовна вимога про зобов'язання відповідача-1 внести зміни до державного реєстру патентів України на винаходи шляхом внесення відомостей про визнання оспорюваного патенту недійсним.

Крім того, як стверджує третя особа з самостійними вимогами, реєстрація оспорюваного патенту дозволила відповідачу-2 створювати перешкоди у здійсненні господарської діяльності третьої особи з самостійними вимогами, оскільки відповідач-2 скориставшись патентом з метою заборони ввезення на територію України лікарського засобу "РЕСПИКС" та "РЕСПИКС Л" (реєстраційні посвідчення № UA/15550/01/01 та UA/15504/01/01) зазначивши в заяві про внесення відомостей до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності позивача, як імпортера контрафактних товарів.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача та третьої особи з самостійними вимогами задоволенню не підлягають з урахуванням такого.

Приписами ч. 1 ст. 33 Закону № 3687 встановлено, що патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі:

а) невідповідності запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності, що визначені статтею 7 цього Закону;

б) наявності у формулі винаходу (корисної моделі) ознак, яких не було у поданій заявці;

в) порушення вимог частини другої статті 37 цього Закону;

г) видачі патенту внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Положеннями ст. 7 Закону № 3687, зокрема, визначено, що винахід відповідає умовам патентоздатності, якщо він є новим, має винахідницький рівень і є промислово придатним. Винахід (корисна модель) визнається промислово придатним, якщо його може бути використано у промисловості або в іншій сфері діяльності.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про лікарські засоби", лікарський засіб - будь-яка речовина або комбінація речовин (одного або декількох АФІ та допоміжних речовин), що має властивості та призначена для лікування або профілактики захворювань у людей, чи будь-яка речовина або комбінація речовин (одного або декількох АФІ та допоміжних речовин), яка може бути призначена для запобігання вагітності, відновлення, корекції чи зміни фізіологічних функцій у людини шляхом здійснення фармакологічної, імунологічної або метаболічної дії або для встановлення медичного діагнозу.

Так відповідачем-2 була подана заявка від 27.10.2009 № а 2009 10863 про видачу оспорюваного патенту.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону № 3687, експертиза заявки має статус науково-технічної експертизи, складається з попередньої експертизи, формальної експертизи та, за заявкою стосовно патенту на винахід (секретний винахід), - кваліфікаційної експертизи і проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону та правил, встановлених на його основі центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності.

За результатами проведення експертизи заявки від 27.10.2009 № а 2009 10863 встановлено, що заявлений винахід відповідає умовам патентоздатності та на нього не поширюються підстави для відмови у наданні правової охорони, про що закладом експертизи було складено висновок, який набув статусу рішення про видачу патенту на винахід на підставі якого здійснено державну реєстрацію оспорюваного патенту. Також при проведенні експертизи винахід було перевірено на відповідність всім умовам патентноздатності, в тому числі і умові "новизни" та "винахідницького рівня".

Судом відхилені твердження позивача про співробітництво у 2008-2009 роках компанії Сінмедик Лабораторіз (Індія) та відповідача-2, а також про те, що склад лікарського засобу "Пульмолор" наведений у формулі винаходу за оспорюваним патентом був відомий до дати подання заявки до установи, оскільки такі відомості не були загальнодоступними та відомими закладу експертизи при проведенні експертизи заявки за оспорюваним патентом та ніяким чином не спростовують як новизну винаходу так і винахідницький рівень винаходу за оспорюваним патентом.

Приписами ч. 2 ст. 398 Митного кодексу України правовласник, який має підстави вважати, що під час переміщення товарів через митний кордон України порушуються чи можуть бути порушені його права на об'єкт права інтелектуальної власності, має право подати до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, заяву про сприяння захисту належних йому майнових прав на об'єкт інтелектуальної власності шляхом внесення відповідних відомостей до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону.

Виходячи з обґрунтування позовів, права позивача та третьої особи з самостійними вимогами були порушені не самим існуванням та дією оспорюваного патенту, а саме: зазначенням у митному реєстрі об'єктів права інтелектуальної власності лікарського засобу "РЕСПИКС Л" як контрафактного.

Враховуючи те, що відповідач-2 є власником оспорюваного патенту, останній не позбавлений права вчиняти дії, направлені на захист прав інтелектуальної власності шляхом внесення відомостей про об'єкт до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності.

В поданому позивачем до суду витягу з митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності відомості про позивача і третю особу з самостійними вимогами - відсутні.

Більш того, третя особа з самостійними вимогами - не зареєстрована в Україні та не здійснює господарську діяльність на її території.

Суд зазначає, що у складі лікарського засобу "РЕСПИКС Л" відсутні компоненти "метилпарабен" та "пропілпарабен", тобто ці ознаки винаходу за оспорюваним патентом не використано у складі лікарського засобу "РЕСПИКС Л".

Таким чином, склад лікарського засобу "РЕСПИКС Л" та формула винаходу за оспорюваним патентом є різними, в результаті чого оспорюваний патент не може порушувати права та інтереси як позивача так і третьої особи з самостійними вимогами.

Твердження позивача про те, що як в науковій так і практичній сфері надано формулювання комбінації відомих діючих речовин: амброксолу гідрохлорид та лоратадин, які підвищують їх індивідуальну ефективність і покращують їх загальну ефективність судом не прийняті до уваги, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях позивача.

Додані до позову третьої особи з самостійними вимогами та вказані у відповіді позивача (за позовом позивача) на відзив відповідача-2 патенти на винахід в яких вказано в якості діючих речовин амброксолу гідрохлорид та лоратадин не виключають один одного та не порушують прав власників таких патентів, оскільки містять різний склад допоміжних речовин та відмінну комбінацію масових часток діючих та допоміжних речовин. Також, вказані патенти не містять інформації щодо лікарського засобу, формула якого буде повністю ідентична до формули винаходу, тобто містити такий же склад речовин у таких же пропорціях з такою ж дією.

Крім того, питання відповідності оспорюваного патенту умовам патентоздатності розглядалось фахівцями під час проведення кваліфікаційної експертизи заявки на винахід за оспорюваним патентом, результати якої не можуть бути спростовані суб'єктивною думкою як позивача, так і третьої особи з самостійними вимогами, які, в свою чергу, не володіють спеціальними знаннями у такій сфері.

Поданий до суду позивачем висновок експерта № 02-ОВМ/18 за результатами проведення експертного дослідження у сфері інтелектуальної власності від 23.02.2018, висновками якого визначено, що: винахід за оспорюваним патентом не відповідає умові патентоздатності "винахідницький рівень" судом відхилений з огляду на відсутність у вказаному висновку жодного аналізу та дослідження співвідношення та кількісного вмісту компонентів у складі формули винаходу та у інших досліджуваних матеріалів, що свідчить про неповноту експертного дослідження, що, в свою чергу, впливає на встановлення відповідності патенту такій умові патентоздатності як "винахідницький рівень". Жодні із вказаних у висновку технічних рішень, навіть при їх об'єднанні, не передбачають тотожного складу лікарського засобу до формули винаходу за оспорюваним патентом.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проте, вказаний вище висновок поданий позивачем у даній справі та не містить дослідження щодо відповідності винаходу за оспорюваним патентом умові патентоздатності як "новизна", що є підставою позову позивача у даній справі. В свою чергу, вказаний висновок стосується питання відповідності/невідповідності винаходу за оспорюваним патентом умовам патентоздатності "винахідницький рівень", що не є підставою позову позивача у даній справі, а є підставою позову третьої особи з самостійними вимогами. Відтак вказаний висновок не є доказом, що підтверджує позовні вимоги позивача у даній справі, що є окремою підставою для його відхилення судом.

Суд вказує, що частина 1 статті 15 Цивільного кодексу України закріплює за кожною особою право на захист свого цивільного права. Підставою для їх захисту є порушення, невизнання або оспорювання цивільного права.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у недодержанні сторонами при вчиненні правочину вимог закону; поширенні про особу недостовірної інформації; протиправному позбавленні права власності чи його обмеженні; безпідставному заволодінні особою майном іншої особи-власника; вчиненні власнику перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїх майном; неправомірному використанні товару без згоди автора; невиконанні чи неналежному виконанні умов зобов'язання; безпідставній односторонній відмові від договору.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Проте, з матеріалів справи не вбачається жодного порушення оспорюваним патентом права як позивача так і третьої особи з самостійними вимогами, враховуючи відсутність підстав для застосування судом до оспорюваного патенту приписів ч. 1 ст. 33 Закону № 3687 у вигляді визнання останнього недійсним повністю або частково.

Враховуючи те, що обґрунтуванням позовів позивача та третьої особи з самостійними вимогами є саме: зазначення у митному реєстрі об'єктів права інтелектуальної власності лікарського засобу "РЕСПИКС Л" як контрафактного, належним способом захисту прав позивача та третьої особи з самостійними вимогами є звернення до суду із вимогами про виключення відомостей з митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності, які, на думку останніх, внесено безпідставно.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача та третьої особи з самостійними вимогами задоволенню не підлягають, оскільки останніми не доведено належними та допустимими доказами той факт, що винахід за оспорюваним патентом не відповідає таким умовам патентоздатності як "новизна" так і "винахідницький рівень", що виключає застосування судом до оспорюваного патенту приписів ч. 1 ст. 33 Закону № 3687 у вигляді визнання останнього недійсним повністю або частково та враховуючи відсутність порушеного права позивача та третьої особи з самостійними вимогами, що є окремою підставою для відмови в задоволенні таких позовів.

Суд вказує про пропуск позивачем та третьою особою з самостійними вимогами строку позовної давності при зверненні до суду, оскільки відомості про видачу оспорюваного патенту було опубліковано в офіційному бюлетені "ПРОМИСЛОВА ВЛАСНІСТЬ УКРАЇНИ" 10.08.2011, бюл. № 15, в свою чергу, позивач звернувся до суду - 04.10.2017, а третя особа з самостійними вимогами - 14.12.2017.

Проте, правила про позовну давність судом не застосовуються з тих підстав, що застосування наслідків спливу строку позовної давності мало б місце при наявності порушеного права позивача та третьої особи з самостійними вимогами, яке підлягало б захисту в судовому порядку.

Позовні вимоги позивача та третьої особи з самостійними вимогами про зобов'язання відповідача-1 внести зміни до державного реєстру патентів України на винаходи шляхом внесення відомостей про визнання оспорюваного патенту недійсним задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від позовних вимог про визнання такого патенту недійсним, в задоволенні яких судом відмовлено.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача та третьої особи з самостійними вимогами задоволенню не підлягають, суд керуючись п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає судові витрати на позивача та третю особу з самостійними вимогами.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "ОРГАНОСІН ЛТД" відмовити повністю.

2. В задоволенні позову ОРГАНОСІН ЛАЙФ САЄНЗИС ПВТ. ЛТД. відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 23 травня 2018 року

Cуддя С.В. Балац