РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року Справа № 903/612/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Мамченко Ю.А., суддя Саврій В.А. , суддя Огороднік К.М.

за участю секретаря судового засідання Ткач Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність №13/03/18 від 13 березня 2018 року)

відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №б/н від 11 січня 2018 року)

ТОВ "Цумань - Риба": ОСОБА_3 (директор); ОСОБА_4 (довіреність №14 від 10 квітня 2018 року)

Волинської обласної державної адміністрації: ОСОБА_5 (довіреність №3590/58/2-17 від 13 червня 2017 року)

Регіонального відділення ФДМ України по Волинській області: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу позивача - Дочірнього підприємства "Рибгосп "Цумань" на рішення господарського суду Волинської області від 11 січня 2018 року у справі №903/612/16 (суддя Дем'як В.М.)

за позовом Дочірнього підприємства "Рибгосп "Цумань"

до ОСОБА_6 районної державної адміністрації Волинської області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Цумань - Риба", Волинської обласної державної адміністрації, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Волинській області

про визнання недійсними додаткових угод

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Рибгосп "Цумань" звернулось до господарського суду Волинської області з позовом до ОСОБА_6 районної державної адміністрації Волинської області про визнання недійсними Додаткових угод від 08 червня 2015 року про припинення Договорів оренди землі від 28 вересня 2011 року за реєстровими номерами 00648, 00649, 00650, укладених ОСОБА_6 РДА та ДП "Рибгосп Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп".

Рішенням господарського суду Волинської області від 05 жовтня 2016 року позов було задоволено повністю: визнано недійсними Додаткові угоди, укладені між ОСОБА_6 РДА та ДП "Рибгосп Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп" від 08 червня 2015 року: про припинення дії Договору оренди землі від 28 вересня 2011 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Ківерцівському районі Волинської області за номером 00648; про припинення дії Договору оренди землі від 28 вересня 2011 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Ківерцівському районі Волинської області за номером 00649; про припинення дії Договору оренди землі від 28 вересня 2011 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Ківерцівському районі Волинської області за номером 00650.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 06 грудня 2016 року до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба" та Волинську обласну державну адміністрацію.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 27 грудня 2016 року рішення господарського суду Волинської області від 05 жовтня 2016 року залишено без змін.

Скасовуючи Рішення господарського суду Волинської області від 05 жовтня 2016 року та Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 27 грудня 2016 року Вищий господарський суд України в Постанові №903/612/16 від 05 квітня 2017 року зазначив, про те, що:

Задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсними Додаткових угод з підстав перевищення повноважень (укладені особою, яка не мала повноважень на їх укладення), господарськими судами попередніх інстанцій не досліджено у повному обсязі усіх обставин справи та не надано належної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам щодо наявності у представника позивача ОСОБА_3 повноважень з представництва юридичної особи ДП "Рибгосп "Цумань", оскільки з Договорів оренди землі від 15 серпня 2011 року, зареєстрованих 28 вересня 2011 року в Управлінні Держкомзему у Ківерцівському районі Волинської області, Актів приймання-передачі земельних ділянок та оспорюваних Додаткових угод від 08 червня 2015 року вбачається, що зі сторони ДП "Рибгосп "Цумань" вони підписані директором ОСОБА_3, яка, як зазначено відповідачем, неодноразово представляла інтереси ДП "Рибгосп "Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп".

Також, положеннями статті 241 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обовязки з моменту вчинення цього правочину.

Проте, суди не звернули уваги на вимоги зазначених норм матеріального права та, виходячи з них, не перевірили доводів відповідача щодо вчинення зі сторони позивача дій, спрямованих на схвалення спірних правочинів шляхом участі у аукціоні на право оренди державного майна, на якому було виставлено нерухоме майно, що є предметом розірваних Договорів оренди землі, а, відтак, не встановили дійсних обставин справи, повязаних з наявністю чи відсутністю наступного схвалення спірних правочинів особою, яку представляють.

Також колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що судам при розгляді справи необхідно було надати оцінку існуючим правовідносинам сторін з позиції розумності та справедливості і враховувати права та законні інтереси всіх учасників договірних правовідносин, які виникли між відповідними субєктами.

Поряд з цим, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи даний спір з метою всебічного зясування обставин справи судам необхідно залучити до участі у справі відповідний територіальний орган Фонду державного майна України, з яким у третьої особи-1 укладені договори оренди гідротехнічних споруд, оскільки його участь у справі буде сприяти правильному вирішенню спору.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 12 липня 2017 року прийнято справу до нового розгляду. На виконання вказівок Вищого господарського суду України у постанові від 05 квітня 2017 року на підставі статті 27 ГПК України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Волинській області.

Рішенням господарського суду Волинської області (головуюча суддя Дем'як В.М., суддя Слободян О.Г., суддя Якушева І.О.) від 11 січня 2018 року у справі №903/612/16 було відмовлено в позові Дочірнього підприємства "Рибгосп "Цумань" (надалі позивач) до ОСОБА_6 районної державної адміністрації Волинської області (надалі відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Цумань - Риба", Волинська обласна державна адміністрація, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Волинській області про визнання недійсними додаткових угод.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що у представника позивача ОСОБА_3 були повноваження з представництва юридичної особи ДП "Рибгосп "Цумань" на момент підписання оспорюваних угод, зокрема з Договорів оренди землі від 15 серпня 2011 року, зареєстрованих 28 вересня 2011 року в управлінні Держкомзему у Ківерцівському районі Волинської області, Актів приймання-передачі земельних ділянок та оспорюваних Додаткових угод від 08 червня 2015 року вбачається, що зі сторони ДП "Рибгосп "Цумань" вони підписані директором ОСОБА_3, яка, як зазначено відповідачем, неодноразово представляла інтереси ДП "Рибгосп "Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп". Позивачем не доведено належними та допустимими доказами про те, що додаткові угоди, укладені між ОСОБА_6 РДА та ДП "Рибгосп Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп" від 08 червня 2015 року: про припинення дії Договору оренди землі від 28 вересня 2011 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Ківерцівському районі Волинської області за номером 00648; про припинення дії Договору оренди землі від 28 вересня 2011 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Ківерцівському районі Волинської області за номером 00649; про припинення дії Договору оренди землі від 28 вересня 2011 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Ківерцівському районі Волинської області за номером 00650) є недійсними.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач Дочірнє підприємство "Рибгосп "Цумань" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 11 січня 2018 року у справі №903/612/16 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду є таким, що винесене з порушенням чинного законодавства. Зокрема, ДП "Рибгосп "Цумань" зазначає, що місцевим судом було взято до уваги доручення видане 05 червня 2006 року на представництво виконавчому директору ДП "Рибгосп "Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп" ОСОБА_3, підписувати договори (угоди), доручення та інші документи від імені ДП "Рибгосп "Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп". Однак, 30 грудня 2013 року реєстраційною службою міського управління юстиції м.Луцьк було зареєстровано нову редакцію статуту Дочірнього підприємства "Рибгосп "Цумань". У відповідності до даної редакції статуту у зв'язку з продажем корпоративних прав колишнім власником ВАТ "Волиньрибгосп" новим власником ДП "Рибгосп "Цумань" є ТОВ "Західторгкомплект" і відповідно доручення видане попереднім власником ВАТ "Волиньрибгосп" в 2006 році немає юридичної сили. Суд в порушення чинного законодавства не дав оцінки тому факту, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 21 грудня 2012 року керівником (директором) та підписантом ДП "Рибгосп "Цумань" був ОСОБА_7. Дана інформація була в ОСОБА_6 РДА однак вона всупереч законодавству не були ними взята до уваги при укладенні угод. Крім того, ОСОБА_3 одночасно підписала додаткові угоди про розірвання договорів як виконавчий директор ДП "Рибгосп "Цумань", а через декілька днів вона ж підписала з ОСОБА_6 РДА нові договори оренди тих же земельних ділянок вже як директор іншого підприємства ТОВ "Цумань Риба". ОСОБА_6 РДА на момент укладення 08 червня 2015 року угод про розірвання договорів оренди земельних ділянок було відомо про те, що її Розпорядження про розірвання договорів оренди землі від 25 травня 2016 року №161 оскаржується в господарському суді, оскільки ухвала про відкриття провадження була винесена 11 червня 2015 року, а відповідно позов з додатками було надіслано заздалегідь, однак всупереч цьому РДА уклала додаткові угоди про розірвання договорів оренди землі, а в подальшому, коли справа вже була в процесі слухання уклала угоди про передачу даних земельних ділянок в оренду. Місцевий господарський суд належним чином не оцінив подані докази, що підтверджують те, що додаткові угоди від 08 червня 2016 року про припинення договорів оренди землі від 28 вересня 2011 року не відповідають положенню Статуту ДП "Рибгосп "Цумань", укладені всупереч діючого законодавства, порушують права товариства, як орендаря земельних ділянок, підставою їх укладення стало розпорядження №161 від 25 травня 2015 року, яке в судовому порядку визнано недійсним.

Листом №903/612/16/591/18 від 02 лютого 2018 року матеріали справи №903/612/16 було витребувано з господарського суду Волинської області.

12 лютого 2018 року до Рівненського апеляційного господарського суду надійшла справа №903/612/16.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 14 лютого 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Рибгосп "Цумань" на рішення господарського суду Волинської області від 11 січня 2018 року у справі №903/612/16, розгляд скарги призначено на "14" березня 2018 року о 10:15 год. у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

Від відповідача ОСОБА_6 районної державної адміністрації надійшов відзив №400/34/2-18 від 22 лютого 2018 року на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що рішення спостережної ради про припинення повноважень виконавчого директора ДП "Рибгосп "Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп" ОСОБА_3 не приймалося, а отже на момент розірвання договорів від 28 вересня 2011 року ОСОБА_3 перебувала на посаді виконавчого директора ДП "Рибгосп "Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп" та була наділена повноваженнями представляти інтереси останнього при укладенні додаткових угод 08 червня 2015 року з ОСОБА_6 райдержадміністрацією. Позивачем не було доведено, що додаткові угоди від 08 червня 2015 року, укладені між ОСОБА_6 райдержадміністрацією та ДП "Рибгосп "Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп" є недійсними, а тому рішення господарського суду Волинської області від 11 січня 2018 року ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Волинської обласної державної адміністрації надійшли пояснення у яких зазначено, що рішення господарського суду Волинської області від 11 січня 2018 року є законним, обґрунтованим, а апеляційна скарга ДП "Рибгосп "Цумань" безпідставна та така, що не підлягає задоволенню. Виходячи з того, що ДП "Рибгосп "Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп" з кінця 2013 року не має права використовувати майно, яке знаходиться на спірних земельних ділянках, то у ОСОБА_6 райдержадміністрації були відсутні підстави вважати, що подані заяви від керівництва ДП "Рибгсоп "Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп" про розірвання договорів користування земельних ділянок водного фонду, є такими, що подані з порушенням чинного законодавства.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 13 березня 2018 року на підставі розпорядження керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі №903/612/16 - ОСОБА_8 у період з 05 березня 2018 року по 20 березня 2018 року включно та відповідно до пункту 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, на виконання службової записки головуючого судді (судді - доповідача) у справі, було внесено зміни до складу колегії суддів та визначено наступний її склад: головуючий суддя Мамченко Ю.А., суддя Саврій В.А., суддя Огороднік К.М..

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 13 березня 2018 року у справі №903/612/16 апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Рибгосп "Цумань" на рішення господарського суду Волинської області від 11 січня 2018 року у справі №903/612/16 було прийнято до свого провадження вищезазначеною колегією суддів.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 14 березня 2018 року у справі №903/612/16 розгляд апеляційної скарги було відкладено на 25 квітня 2018 року.

В судовому засіданні 25 квітня 2018 року розгляд апеляційної скарги Дочірнього підприємства "Рибгосп "Цумань" було відкладено на 08 травня 2018 року.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 08 травня 2018 року у справі №903/612/16, у зв'язку з неявкою представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області розгляд апеляційної скарги було відкладено на 14 травня 2018 року.

Безпосередньо в судових засіданнях представник позивача та відповідача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Цумань Риба" та Волинської обласної державної адміністрації проти апеляційної скарги заперечували, вважають рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Регіонального відділення ФДМ України по Волинській області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду скасуванню.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15 серпня 2011 року між ОСОБА_6 райдержадміністрацією та Дочірнім підприємством "Рибгосп Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп" було укладено три договори оренди землі, які зареєстровано в управлінні Держкомзему у Ківерцівському районі Волинської області 28 вересня 2011 року за реєстровими номерами 00648, 00649, 00650 /т.1, а.с.8-16/.

Відповідно до пунктів 2, 5 цих Договорів загальна площа земельних ділянок відповідно: 40,5011 га. (нормативна грошова оцінка 41646,52 грн.), 59,4724 га. (нормативна грошова оцінка 78314,09 грн.), 75,9904 га. (нормативна грошова оцінка 73310,65 грн.).

Згідно з пунктами 8, 15, 43 Договорів земельні ділянки передано в оренду для ведення рибного господарства строком на 49 років. Договори набирають чинності після підписання сторонами та їх державної реєстрації.

Вказані договори підписано представниками сторін та скріплено їх печатками.

Факт передачі земельних ділянок підтверджено актами приймання-передачі /т.1, а.с.17-19/.

Розпорядженням №161 від 25 травня 2015 року "Про розірвання договорів оренди землі" ОСОБА_6 РДА прийнято рішення щодо укладення Додаткових угод з ДП "Рибгосп "Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп" про розірвання за взаємною згодою сторін Договорів оренди землі, зареєстрованих в управлінні Держкомзему у Ківерцівському районі Волинської області 28 вересня 2011 року за номерами 00648, 00649, 00650, предметом яких є земельні ділянки водного фонду, площами: 40,5011 га. на території Олицької селищної ради; 59,4724 га. на території Дідичівської сільської ради та 75,9904 га. на території Берестянської сільської ради.

З урахуванням зазначеного Розпорядження ОСОБА_6 РДА та ДП "Рибгосп "Цумань" укладено Додаткові угоди від 08 червня 2015 року про припинення Договорів оренди землі, зареєстрованих 28 вересня 2011 року за номерами 00648, 00649, 00650, які зі сторони ДП "Рибгосп "Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп" підписано, як вказано в угодах, директором ОСОБА_3, яка діє на підставі Статуту.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 11 серпня 2016 року з 21 грудня 2012 року керівником (директором) та підписантом ДП "Рибгосп "Цумань" був ОСОБА_7.

Пунктом 8.4 Статуту ДП "Рибгосп "Цумань" передбачено, що директор, зокрема, вирішує усі питання діяльності підприємства, окрім віднесених до виключної компетенції власника, діє від імені підприємства без доручення в межах, встановлених Статутом та рішенням власника.

Відповідно до пункту 8.2 Статуту ДП "Рибгосп "Цумань" вищим органом управління підприємства є загальні збори, до компетенції яких відноситься прийняття рішення про розірвання договорів оренди, суборенди, застави основних засобів та нерухомого майна (землі, ставів, інших водних обєктів тощо) підприємства. Питання, віднесені до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства, не можуть бути передані ними для вирішення виконавчому органу підприємства.

Враховуючи положення Статуту ДП "Рибгосп "Цумань", Розпорядження №161 від 25 травня 2015 року було оскаржено у судовому порядку, за результатами якого рішенням господарського суду Волинської області від 22 липня 2015 року у справі №903/629/15 задоволено позов ДП "Рибгосп "Цумань" до ОСОБА_6 РДА Волинської області, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови ОСОБА_6 РДА №161 від 25 травня 2015 року "Про розірвання договорів оренди землі", на підставі якого сторонами укладено оспорювані Додаткові угоди. Зазначене рішення господарського суду Волинської області залишено без змін Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29 вересня 2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 24 лютого 2016 року.

Вказаними судовими актами встановлено наступне: «...Розпорядження голови ОСОБА_6 РДА №161 від 25 травня 2015 року "Про розірвання договорів оренди землі" прийнято з порушенням норм статті 141 Земельного кодексу України та прав і законних інтересів позивача, як орендаря земельних ділянок. Також, директором на момент прийняття розпорядження та підписання Додаткових угод був ОСОБА_7, а відповідно до пункту 8.2 Статуту ДП "Рибгосп Цумань" до компетенції загальних зборів учасників товариства належить прийняття рішення про розірвання договорів оренди, суборенди, застави основних засобів та нерухомого майна (землі, ставів, інших водних обєктів тощо) підприємства. Питання, віднесені до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства, не можуть бути передані ними для вирішення виконавчому органу підприємства.

За таких обставин, ДП "Рибгосп "Цумань" звернулось до господарського суду з позовом про визнання недійсними Додаткових угод від 08 червня 2015 року, укладених на підставі скасованого розпорядження ОСОБА_6 РДА №161 від 25 травня 2015 року, оскільки оскаржувані угоди підписані від орендаря ОСОБА_3, яка не є керівником (підписантом) підприємства, та за відсутності рішення вищого органу управління підприємства щодо розірвання договорів оренди, що є порушенням пунктів 8.2, 8.4 Статуту ДП "Рибгосп "Цумань", статей 89, 92, 203 Цивільного кодексу України, статей 17, 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Задовольняючи позовні вимоги господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що ОСОБА_3, яка підписала Додаткові угоди від імені ДП "Рибгосп "Цумань" про припинення Договорів оренди землі, не мала повноважень на їх підписання, оскільки не була керівником, не мала довіреності і за всіма обставинами, встановленими як у даній справі, так і у справі №903/629/15, які в силу приписів частини 4 статті 75 ГПК України є преюдиціальними при вирішенні даного спору, ОСОБА_6 РДА не могла про це не знати, оскільки у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на день укладення оспорюваних Додаткових угод про припинення Договорів оренди землі від 28 вересня 2011 року містилася інформація, що директором та підписантом ДП "Рибгосп "Цумань" був ОСОБА_7.

Крім того, Додаткові угоди укладено на підставі розпорядження голови ОСОБА_6 РДА №161 від 25 травня 2015 року "Про розірвання договорів оренди землі", яке в судовому порядку скасовано. Таким чином, Додаткові угоди укладено з порушенням частин 4, 5 статті 89, частин 1, 3 статті 92, частини 2 статті 203 Цивільного кодексу України, статей 17, 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", що відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання недійсними оспорюваних правочинів...».

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Водночас, Вищим господарським судом України у Постанові від 05 квітня 2017 року по даній справі вказано, що судами не досліджено у повному обсязі усіх обставин справи та не надано належної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам щодо наявності у представника позивача ОСОБА_3 повноважень з представництва юридичної особи ДП "Рибгосп "Цумань", оскільки з Договорів оренди землі від 15 серпня 2011 року, зареєстрованих 28 вересня 2011 року в управлінні Держкомзему у Ківерцівському районі Волинської області, Актів приймання-передачі земельних ділянок та оспорюваних Додаткових угод від 08 червня 2015 року вбачається, що зі сторони ДП "Рибгосп "Цумань" вони підписані директором ОСОБА_3, яка, як зазначено відповідачем, неодноразово представляла інтереси ДП "Рибгосп "Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп".

Відповідно до пункту 5 статті 310 ГПК України висновки суду касаційної інстанції, у зв'язку з якими скасовано судові рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Надаючи правову оцінку оспорюваним договорам на предмет їх відповідності вимогам закону та визнання недійсним на підставі статей 203, 215, 235 Цивільного кодексу України, про що просив позивач, подаючи позов до суду та в процесі судового розгляду, місцевим господарським судом встановлено, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами про те, що додаткові угоди, укладені між ОСОБА_6 РДА та ДП "Рибгосп Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп" від 08 червня 2015 року про припинення дії договорів оренди землі від 28 вересня 2011 року є недійсними. Місцевим судом була надана оцінка існуючим правовідносинам сторін з позиції розумності та справедливості і враховані права та законні інтереси всіх учасників договірних правовідносин, які виникли між відповідними субєктами. Зокрема, суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірні земельні ділянки не можуть використовуватись без гідроспоруд, тому власник цих земельних ділянок, а саме держава в особі фонду держмайна у Волинській області виставила ці земельні ділянки разом з гідроспорудами на аукціон. Оскільки земельні ділянки водного фонду використовувати без гідроспоруд неможливо, тому спірні договори були розірвані правомірно. Оскільки директор позивача ОСОБА_3 неодноразово представляла інтереси ДП "Рибгосп "Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп", в тому числі і у відносинах з ОСОБА_6 райдержадміністрацією Волинської області, укладала від його імені правочини і правових наслідків стосовно, укладених нею правочинів відповідач ніяких заперечень не висловлював, то у ОСОБА_6 районної державної адміністрації не було ніяких сумнівів стосовно того, що ОСОБА_3 діє не в межах повноважень.

Однак, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду не може погодитись з такими висновками господарського суду Волинської області з огляду на наступне.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не можу суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Приписами статті 215 Цивільного кодексу України визначено підстави недійсності правочину, а саме: недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу; якщо недійсність правочину встановлена законом (нікчемний правочин); якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 Цивільного кодексу України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обовязків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 Цивільного кодексу України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 Цивільного кодексу України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобовязана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Крім того, управління товариством також здійснюють його органи загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (стаття 97 Цивільного кодексу України). За системним аналізом норм Цивільного кодексу України (статті 99, 145, 147), Господарського кодексу України (стаття 89), Закону України "Про господарські товариства" (статті 58, 59, 62, 63) виконавчий орган товариства вирішує всі питання, повязані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу. Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього обєднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися в межах корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним (пункт 3.2. рішення Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю Міжнародний фінансово-правовий консалтинг" про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України).

З огляду на вищезазначене, дефекти в компетенції, обсязі повноважень виконавчого органу товариства, коли цей орган вступає в правовідносини із третіми особами, можуть залежати від дефектів реалізації учасниками товариства корпоративних прав. У такому випадку дефекти волі товариства, обмеження повноважень його виконавчого органу можуть перебувати поза межами розумного контролю з боку третьої особи, не викликаючи в третьої особи обґрунтованих сумнівів у правомірності дій виконавчого органу товариства.

Відтак, на захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі й укладають із юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобовязана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

При цьому частиною четвертою статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обовязки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Таким чином, закон вимагає, щоб виконавчий орган товариства діяв добросовісно і розумно, керуючись інтересами товариства, а не власними. За порушення цієї вимоги на виконавчий орган може бути покладений обовязок відшкодувати завдані товариству збитки.

Однак закон враховує, що питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу товариства та добросовісність його дій є внутрішніми взаємовідносинами юридичної особи та її органу, тому сам лише факт вчинення виконавчим органом товариства протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.

Частина третя статті 92 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником із перевищенням повноважень (статті 203, 241 Цивільного кодексу України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Разом із тим, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 Цивільного кодексу України.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (стаття 203, частина перша статті 215 Цивільного кодексу України).

За таких обставин, з урахуванням статті 98 Цивільного кодексу України та з огляду на приписи статей 92, 203, 215, 241 Цивільного кодексу України рішення загальних зборів учасників товариства є актами, що зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання відносин у різних питаннях діяльності товариства, і мають обовязковий характер для субєктів цих відносин.

Договір може бути визнаний недійсним із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що сама третя особа, контрагент юридичної особи за договором, діяла недобросовісно і нерозумно. Тобто третя особа знала або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могла не знати про обмеження в повноваженнях виконавчого органу товариства.

Закон не установлює виключного переліку обставин, які свідчать про недобросовісність чи нерозумність дій третьої особи у відносинах із юридичною особою. Тому з огляду на загальні засади здійснення цивільних прав (стаття 12 Цивільного кодексу України) висновок про добросовісність поведінки третьої особи залежить від того, чи відповідало укладення договору її внутрішній волі, чи бажала третя особа реального настання правових наслідків, що обумовлені договором, і чи настали такі наслідки насправді. Таким чином, підлягає оцінці не лише поведінка третьої особи до та в момент укладення оспорюваного договору, але й після його укладення, зокрема чи виконала третя особа свої обовязки за договором, у який спосіб, як у подальшому третя особа розпорядилася одержаним за оспорюваним договором.

Згідно із частиною 1 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" (у редакції чинній на момент укладення додаткових угод від 08 червня 2015 року) відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" передбачено, що в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості щодо юридичної особи - прізвище, ім'я, по батькові, дата обрання (призначення) та ідентифікаційні номери фізичних осіб - платників податків, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори.

Частиною 1 статті 18 вказаного Закону визначено, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до частин 4, 5 статті 89 Цивільного кодексу України до Єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом. Зміни до установчих документів юридичної особи набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації, а у випадках, встановлених законом, - з моменту повідомлення органу, що здійснює державну реєстрацію, про такі зміни. Юридичні особи та їх учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.

Як зазначалося вище, з наявного у справі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 11 серпня 2016 року вбачається, що з 21 грудня 2012 року керівником (директором) та підписантом ДП "Рибгосп "Цумань" є ОСОБА_7.

Крім того, відповідно до пункту 8.1 статуту ДП "Рибгосп "Цумань" (у редакції, чинній на момент укладення додаткових угод від 08 червня 2015 року) органами управління підприємством є: 8.1.1 Вищий орган - Загальні збори учасників Товариства; 8.1.2 директор товариства; 8.1.3 директор підприємства.

Разом з тим, у пункті 8.2 статуту визначено, що до компетенції загальних зборів товариства входить, зокрема, прийняття рішень про розірвання договорів оренди, суборенди, застави основних засобів та нерухомого майна (землі, ставів, інших водних об'єктів тощо) підприємства; питання віднесені до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства, не можуть бути передані ними для вирішення виконавчому органу підприємства.

Відповідно до текстів Додаткових угод від 08 червня 2015 року зазначено, що спірні угоди укладено Орендодавцем - ОСОБА_6 РДА в особі голови ОСОБА_9, що діяв на підставі Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та Оредарем - ДП «Рибгосп Цумань» ВАТ «Волиньрибгосп» в особі директора ОСОБА_3, що діє на підставі Статуту.

Однак, на момент укладення Додаткових угод від 08 червня 2015 року про припинення дії договорів оренди землі від 28 вересня 2011 року ОСОБА_3 не була керівником (підписантом), рішення загальних зборів товариства про розірвання договорів оренди матеріали справи не містять.

Слід також зазначити, що спірні угоди не містять посилання на наявне в матеріалах справи Доручення ВАТ «Волиньрибгосп» від 05.06.2006 року, згідно з яким вищевказаній особі надано повноваження на підписання договорів (угод), доручень та інших документів від імені ДП «Цумань» ВАТ «Волиньрибгосп».

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_3, яка підписала додаткові угоди від імені ДП "Рибгосп "Цумань" про припинення договорів оренди землі, не мала повноважень на їх підписання, оскільки, як встановлено судом, не була керівником, і за всіма обставинами ОСОБА_6 районна державна адміністрація не могла про це не знати, оскільки у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на день укладення 08 червня 2015 року оспорюваних додаткових угод про припинення договору оренди землі від 28 вересня 2011 року містилася інформація, що директором та підписантом ДП "Рибгосп "Цумань" є ОСОБА_7. Крім того, прийняття рішень про розірвання договорів оренди у відповідності до пункту 8.2 Статуту підприємства є виключною компетенцією загальних зборів товариства.

Також, судом враховується, що додаткові угоди були укладені на підставі Розпорядження голови ОСОБА_6 районної державної адміністрації №161 від 25 травня 2015 року "Про розірвання договорів оренди землі", яке було скасовано в судовому порядку.

В свою чергу, подальшого схвалення правочину не відбулося з огляду на наступне.

Виходячи з положень статті 241 Цивільного кодексу України, можливі два варіанта поведінки особи, яку представляють, при представництві з перевищенням повноважень: схвалення правочину; відмова від його схвалення.

Схвалення правочину можливе у різних формах. По-перше, якщо особа, яку представляють, прямо заявила про це. Для уникнення можливих проблем з метою захисту інтересів представника і третьої особи - сторони правочину бажано оформляти заяву письмово. По-друге, шляхом конклюдентних дій, які свідчать про прийняття до виконання правочину. Схвалення правочину особою, яку представляють, свідчить про чинність правочину з моменту його укладення і, відповідно, про поширення на неї усіх прав та обов'язків як сторони за правочином з цього моменту.

Пунктом 3.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29 травня 2013 року визначено, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, який не мав належних повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 Цивільного кодексу України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того факту, що загальними зборами ДП "Рибгосп "Цумань" вчинялися будь-які дії, які можуть свідчити про схвалення додаткових угод від 08 червня 2016 року про припинення дії договорів оренди землі від 28 вересня 2011 року.

Колегія суддів звертає увагу також на той факт, що обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Як вбачається з автоматизованої системи діловодства спеціалізованого суду, позовна заява ДП "Рибгосп "Цумань" (вх.№01-47/651/15) від 08 червня 2015 року до ОСОБА_6 районної державної адміністрації Волинської області про визнання протиправним та скасування розпорядження голови ОСОБА_6 РДА №161 від 25 травня 2015 року "Про розірвання договорів оренди землі", яка обґрунтована відсутністю повноважень в ОСОБА_3 приймати рішення про розірвання договорів оренди, була зареєстрована в господарському суді Волинської області 08 червня 2015 року. Ухвалою господарського суду Волинської області від 11 червня 2015 року у справі №903/629/15 було відкрито провадження у вказаній справі. Відтак, ОСОБА_6 РДА на момент укладення 08 червня 2015 року угод про розірвання договорів оренди земельних ділянок отримала позовну заяву та була обізнана, про те, що розпорядження про розірвання договорів оренди землі від 25 травня 2015 року №161 оскаржується в господарському суді.

Крім того, як вже зазначалось, при наданні оцінки обставинам справи щодо подальшого схвалення правочинів з огляду на загальні засади здійснення цивільних прав (стаття 12 Цивільного кодексу України) висновок про добросовісність поведінки третьої особи залежить від того, чи відповідало укладення договору її внутрішній волі, чи бажала третя особа реального настання правових наслідків, що обумовлені договором, і чи настали такі наслідки насправді. Таким чином, підлягає оцінці не лише поведінка третьої особи до та в момент укладення оспорюваного договору, але й після його укладення, зокрема чи виконала третя особа свої обовязки за договором, у який спосіб, як у подальшому третя особа розпорядилася одержаним за оспорюваним договором.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що ОСОБА_3 підписавши додаткові угоди про розірвання договорів, як виконавчий директор ДП "Рибгосп "Цумань", в подальшому підписала з ОСОБА_6 районною державною адміністрацією нові договори оренди тих же земельних ділянок вже як директор ТОВ "Цумань Риба", що не заперечувалось представниками сторін в судових засіданнях та свідчить про недобросовісність дій ОСОБА_3., як виконавчого директора ДП "Рибгосп "Цумань".

Враховуючи те, що спірні земельні ділянки не можуть використовуватись без гідроспоруд, тому власник цих земельних ділянок, а саме держава в особі Фонду держмайна у Волинській області виставила у серпні 2016 року ці земельні ділянки разом з гідроспорудами на аукціон. Переможцем аукціону стало ТОВ "Цумань Риба". Місцевим судом було зазначено, що оскільки земельні ділянки водного фонду використовувати без гідроспоруд неможливо, тому спірні договори були розірвані правомірно.

Проте, неучасть ДП "Рибгосп "Цумань" в аукціоні на оренду гідроспоруд не може свідчити про правомірність розірвання договорів оренди землі, оскільки на момент проведення аукціону позивач по справі в судовому порядку оскаржував спірні додаткові угоди і у нього були відсутні документи необхідні для участі у конкурсі. В свою чергу, ТОВ "Цумань Риба" на аукціон було надано договори оренди земельних ділянок, які на той час оскаржувались в судовому порядку по справі №903/483/16 за позовом Дочірнього підприємства "Рибгосп "Цумань" до відповідачів ОСОБА_10 Держгеокадастру у Ківерцівському районі Волинської області, Волинської обласної державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю "Цумань Риба", третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 районна державна адміністрація про зобовязання вчинити дії та визнання недійсними договори оренди землі та які в подальшому було визнано недійсними.

Враховуючи наявність підстав для визнання недійсними додаткових угод від 08 червня 2015 року про припинення дії договорів оренди землі, колегія суддів дійшла висновку і про необхідність задоволення позову.

Таким чином, наведене є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги та позовної заяви покладаються на відповідача згідно статті 129 ГПК.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Рибгосп "Цумань" задоволити, рішення господарського суду Волинської області від 11 січня 2018 року у справі №903/612/16 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги Дочірнього підприємства "Рибгосп "Цумань" до ОСОБА_6 районної державної адміністрації Волинської області задоволити.

Визнати недійсними додаткові угоди укладені між ОСОБА_6 районною державною адміністрацією та ДП "Рибгосп Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп" від 08 червня 2015 року:

- про припинення дії договору оренди землі від 28 вересня 2011 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Ківерцівському районі Волинської області за номером 00648;

- про припинення дії договору оренди землі від 28 вересня 2011 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Ківерцівському районі Волинської області за номером 00649;

- про припинення дії договору оренди землі від 28 вересня 2011 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Ківерцівському районі Волинської області за номером 00650.

Стягнути з ОСОБА_6 районної державної адміністрації Волинської області (45200, Волинська обл., Ківерцівський район, м.Ківерці, вул.Незалежності, 20, ) на користь Дочірнього підприємства "Рибгосп "Цумань" (33013, м.Рівне, вул.Набережна, 28, ) 4134,00 грн. витрат по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви та 6201,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Волинської області видати накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 903/612/16 повернути господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "18" травня 2018 р.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Огороднік К.М.