КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2018 р. Справа№ 910/20983/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Смірнової Л.Г.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Супрун Т.В. довіреність № 21/18 від 02.01.18

від відповідача: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12 березня 2018 року (дата складення повного тексту 12.03.2018 р.)

у справі № 910/20983/17 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.Бі.АЙ-КООП"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта"

про відшкодування збитків 49 000,00 грн., -

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "Ю.Бі.АЙ-КООП" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою у якій просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 49 000,00 грн. (а.с. 7-10).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12 березня 2018 року у справі №910/20983/17 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" страхове відшкодування у сумі 49 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн. (а.с. 106-112).

Не погоджуючись з вказаним рішенням ТзДВ "СК "Домінанта" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 12 березня 2018 року у справі №910/20983/17, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 квітня 2018 року, апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" у справі № 910/20983/17 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.

23 квітня 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.) відкрито апеляційне провадження у справі № 910/20983/17, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 12 березня 2018 року у справі №910/20983/17, розгляд апеляційної скарги ТзДВ "Страхове товариство "Домінанта" рішення Господарського суду міста Києва від 12 березня 2018 року у справі №910/20983/17 призначено на 15 травня 2018 року.

15 травня 2018 року у судовому засіданні оголошено перерву до 29 травня 2018 року.

16 травня 2018 року від представника позивача надійшла заява від 14.05.2018 р. про перенесення розгляду апеляційної скарги, у якій представник позивач зазначає про те, що ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 р. відкрито провадження за апеляційною скаргою ТзДВ "Страхове товариство "Домінанта" рішення Господарського суду міста Києва від 12 березня 2018 року у справі №910/20983/17, судове засідання призначено на 15.05.2018 р. У вказаній заяві викладено прохання задовольнити заяву про перенесення розгляду справи, визнати пропущення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу пропущеним з поважних причин та поновити строк на подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 145-146).

Вказану заяву мотивовано тим, що "тільки 14.05.2018 р. AT "СГ "Ю.БІ.АЙ-КООП" отримало інформацію від УДПЗ Укрпошта про надходження примірника Апеляційної скарги на Рішення Господарського суду м. Києва по справі 910/20983/17, тому надати правову оцінку по суті Апеляційної скарги AT "СГ "Ю.БІ.АЙ-КООП" на 11.05.2018 р. фактично не мало змоги, а отже позбавлено можливості цінно прийняти участь в судовому розгляді, (документи на підтвердження отримання після спливу строку на подання Відзиву, будуть долучені до Відзиву)".

18 травня 2018 року від представника позивача надійшла заява про призупинення провадження по справі, яку мотивовано тим, що станом на 15.04.2018 р. на адресу позивача від суду та від апелянта не надходило листів, що передбачають примірники апеляційної скарги з предмету даного спору. У вказаній заяві позивач просить призупинити апеляційне провадження до усунення перешкод, що заважають в розгляді апеляційної скарги (а.с. 149).

Відповідачем до апеляційної скарги долучено опис вкладення у цінний лист (у переліку якого міститься апеляційна скарга з додатками) та поштовий чек №420 від 04.04.2018 р.

Відповідно до інформації, що викладена на офіційному сайті ПАТ "Укрпошта", щодо відстеження поштового відправлення за №420, 19.04.2018 р. відбулась "невдала спроба вручення (повернення): закінчення встановленого терміну зберігання", 24.04.2018 тричі відбулась "Невдала спроба вручення (не вручене під час доставки): інші причини", 07.05.2018 вказане поштове відправлення передане на зберігання.

Як видно з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 290, ухвалу про відкриття провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду на 15.05.2018 р. вручено позивачу 25.04.2018 р., тобто завчасно.

При цьому п. 1 ч. 1 ст. 42 ГПК України надано учасникам справи право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

Доказів звернення позивача з метою реалізації зазначеного права в процесі апеляційного розгляду - матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи те, що викладена у заявах позивача інформація щодо отримання ним апеляційної скарги є суперечливою, те, що позивач не був позбавлений можливості реалізувати своє процесуальне право щодо ознайомлення з матеріалами справи та те, що чинною редакцією ГПК України не передбачено процесуальної можливості щодо "призупинення провадження у справі", про яке просить позивач, колегія суддів дійшла висновку про те, що заяву позивача про "призупинення провадження у справі" слід залишити без розгляду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 травня 2018 року у зв'язку з перебуванням судді Мальченко А.О., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, для розгляду справи №910/20983/17, сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Смірнова Л.Г.

29 травня 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТзДВ "Страхове товариство "Домінанта" рішення Господарського суду міста Києва від 12 березня 2018 року у справі №910/20983/17 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Смірнова Л.Г.

У судовому засіданні 29 травня 2018 року представник ПрАТ "Страхова група "Ю.Бі.АЙ-КООП" надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник ТзДВ "СК "Домінанта" у судове засідання 29 травня 2018 року не з'явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за ідентифікатором 893 (а.с. 152).

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи викладене та те, що ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду явка сторін обов'язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, апеляційна скарга буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представника відповідача не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

23 лютого 2016 року між ПрАТ "Страхова група "Ю.Бі.АЙ" (яке відповідно до витягу з протоколу №23 від 04.04.2017 в подальшому перейменовано на ПрАТ "Страхова група "Ю.Бі.АЙ-КООП" (а.с. 55), як страховиком та ПАТ "Волиньобленерго", як страхувальником укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №202-0003/16УП (далі - Договір) відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки Toyota Land Cruiser 4.5 сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, вигодонабувач (п. 2.2) - "згідно чинного законодавства", загальна страхова сума по договору (п. 3.9) 1000000 грн., строк дії договору з 01.03.2016 р. до 24.00 28.02.2017 р. (п.3.13) (а.с. 18-20).

У відповідності зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (аналогічні приписи також містяться у п. 3 ч. 1 ст. 20 та п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про страхування").

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

02 вересня 2016 року о 00 год. 05 хв. на автотрасі Київ-Чоп на 129 км + 400м за участі транспортних засобів: DAF, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та Toyota, д.н.з. НОМЕР_3 (власник - ОСОБА_4.) відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілі отримали механічні ушкодження, що підтверджується довідкою № 264613 про дорожньо-транспортну пригоду вих. від 20.12.2016 №вх3661/20-2016 (а.с. 31).

03 жовтня 2016 року постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя у справі №337/3412/16-п встановлено, що «у відношенні ОСОБА_3 складено протокол про те, що він 02.09.2016 року, о 00 годині 05 хвилин, керуючи автомобілем "DAF 95 XR", державний номер НОМЕР_2 з напівпричепом SCHMITZ SKO 24 державний номер НОМЕР_4, рухаючись по автотрасі Київ-Чоп на 129 км + 400 м при зміні напрямку руху не впевнився у безпеки маневру в наслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом "Тойота" державний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР». Цією постановою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КпАП України (а.с. 32).

У протоколі (акті) огляду транспортного засобу від 05.09.2016 р. визначено перелік пошкоджень ТЗ та характер необхідних для їх усунення робіт (а.с. 36).

У відповідності до аварійного сертифікату №2297 від 05.09.2016 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_5 становить 497212,59 грн., вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження при ДТП складає - 323870,12 грн. (а.с. 33-35). Аналогічна вартість відновлювального ремонту визначена також у ремонтній калькуляції №2298 від 19.09.2016 р. (а.с. 37-39).

15 вересня 2016 року ТОВ "Автоконцепт" виставлено ОСОБА_4 рахунок-фактуру від 15.09.2016 №АК00029470 на суму 710616,52 грн. з ПДВ щодо автомобіля НОМЕР_5 (а.с. 44-46).

04 жовтня 2016 року позивачем затверджено страховий акт №202-111/16 відповідно до якого, на підставі аварійного сертифікату №2297 від 05.09.2016 визначено розмір страхового відшкодування та вирішено здійснити виплату страхового відшкодування в сумі 323870,12 грн. на користь вигодонабувача - ОСОБА_6 (на підставі заяви вх. №1645 від 03.10.2016 на особовий рахунок із визначеними реквізитами) (а.с. 17).

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування").

Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у загальному в розмірі 323870,12 грн. (шляхом перерахування на користь ОСОБА_6.), що підтверджується копіями платіжних доручень №3726 від 04.10.2016, №3758 від 07.10.2016, №3778 від 10.10.2016, які у графі призначення платежу містить записи "зг. Акту №202-111/16 від 04.10.16 р. по Договору №202-003/16 без ПДВ" (а.с. 14-16).

Відповідно до наданої МТСБУ Інформації з єдиної централізованої бази даних МТСБУ, автомобіль НОМЕР_6 застраховано у ТДВ "СК "Домінанта" за полісом №АЕ/7499681, терміном дії з з 20.01.2016 по 19.01.2017, ліміт по майну 50000,00 грн., фрашиза 1000,00 грн., страхувальник ОСОБА_7 (а.с. 65-66).

Позивач звернувся до відповідача з заявою на виплату страхового відшкодування (у порядку регресу) від 16.02.2017 №186 у якій просив відшкодувати 49000,00 грн. (а.с. 49-50, 51).

Вказані обставини вірно встановлено судом першої інстанції та сторонами не заперечуються.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Звертаючись з позовом позивач посилається на те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_7, з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована у відповідача.

У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що умовами договору №202-0003/16УП добровільного страхування наземних транспортних засобів від 23.02.2016 не був визначений вигодонабувач, у зв'язку із чим виплата страхового відшкодування мала відбуватись на користь страхувальника - ПАТ "Волиньобленерго". Оскільки виплата страхового відшкодування відбулась на користь ОСОБА_6, відповідач зазначає, що виплату грошових коштів було здійснено не на підставі договору страхування, тому страховик не вправі вимагати від заподіювача шкоди суми, яку він виплатив з порушенням умов договору страхування, а тому до спірних правовідносин не можуть застосовуватись приписи ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993, ст. 1191 ЦК України. Також відповідач стверджує, що до нього не надходила відповідь на відзив та додані до неї документи та те, що додані до нього докази мали подаватись із відповідним клопотанням, а тому прийняття відповіді на відзив судом відповідач вважає неправомірним.

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

В пункті 2.2. договору №202-0003/16УП добровільного страхування наземних транспортних засобів від 23.02.2016 передбачено, що вигодонабувач визначається згідно із чинного законодавства.

Страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування (ч.ч. 4 ст. 3 Закону України "Про страхування").

Умов щодо заборони зміни вигодо набувача до настання страхового випадку - договір не містить.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8, автомобіль Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_4 (дата реєстрації 30.12.2014).

26 травня 2015 року між ОСОБА_6, що діє від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Квочак Л.Т. 23 травня 2015 року, за реєстром №2349, як наймодавцем та ПАТ "Волиньобленерго", як наймачем укладено Договір найму (оренди), відповідно до умов якого ПАТ "Волиньобленерго" прийняло в строкове платне користування автомобіль Toyota Land Cruiser, державний номерний знак НОМЕР_3 (а.с. 21-22).

Згідно із п. п. 3.1., 3.2. договору, строк найму (оренди) розпочинається з моменту фактичної передачі наймачу транспортного засобу та діє до 31.12.2015 року. Договір вважається пролонгованим на той же термін та на тих же умовах, якщо кожна із сторін не поставить питання про його розірвання по закінченню строку його дії.

Відомості щодо припинення дії договору найма (оренди) від 26.05.2015 станом на час ДТП в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п. 7.3. Договору найма (оренди), наймодавець за договором має право на відшкодування збитків, заподіяних третіми особами в результаті дорожньо-транспортних пригод та виступає позивачем по даних справах у суді.

Також позивачем разом з позовною заявою надано довіреність від 23.01.2016, посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Квочак Л.Т. 23 січня 2016 року, зареєстровану за номером 131, згідно із якою ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_6 представляти її інтереси в усіх установах, організаціях та підприємствах з усіх без винятку питань щодо розпорядження та користування автомобілем Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1, в т.ч. у випадку спричинення транспортному засобу пошкодження у результаті ДТП одержувати грошові суми у розмірах згідно з калькуляціями (а.с. 23).

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги та погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність здійснення виплати страхового відшкодуванням на користь ОСОБА_6, який є представником ОСОБА_4 - власника застрахованого у позивача автомобіля Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 та відповідність таких дій умовам договору страхування та Закону.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічна норма закріплена і у ст. 993 ЦК України.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування по застрахованому ТЗ, переходить в межах фактичних затрат право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (п. 10.10 Договору).

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від особи якій заподіяно збиток до страховика, який його відшкодував. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 ЦК України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_7, водій якого є винуватцем ДТП, була застрахована у відповідача відповідно до полісу засобів №АЕ/7499681 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

В силу приписів ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов'язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов'язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (право вимоги якої перейшло до позивачау) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження транспортного засобу автомобіля НОМЕР_5 внаслідок вчинення дій особи, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП застрахована у відповідача. Розмір страхового відшкодування (323870,12 грн.), що виплачений за договором №202-0003/16УП від 23.02.2016 згідно із платіжними дорученнями №3726 від 04.10.2016, №3758 від 07.10.2016, №3778 від 10.10.2016 визначений позивачем у відповідності до вартості матеріального збитку встановлений у аварійному сертифікаті №2297 від 05.09.2016 (за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АЕ/7499681 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50000 грн., франшиза за даним полісом 1000,00 грн.

Враховуючи відсутність доказів задоволення відповідачем вимог позивача, та те, що позивачем здійснено вирахуванням франшизи у сумі 1000,00 грн. та у межах ліміту відповідальності згідно із полісом №АЕ/7499681, заявлено до відшкодування суму страхового відшкодування у розмірі 49000,00 грн., колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апелянта скарги про неправомірність прийняття судом першої інстанції відповіді на відзив з посиланням на те, що до апелянта зазначений документ не надходив, а подані разом з ним документи мали подаватись із відповідним клопотанням є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 ГПК України до відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені ч.ч. 3-6 ст. 165 цього Кодексу.

За змістом п. 2 ч. 6 ст. 165 ГПК України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (ч. 9 ст. 80 ГПК України).

Перелік додатків до "Відповіді на відзив на позовну заяву" доказів направлення її відповідачу не містить.

Разом з тим, ч. 2 ст. 277 ГПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене та те, що всі додані до відповіді на відзив на позовну заяву докази за виключенням Заяви на добровільне страхування (у якій власником застрахованого т.з. визначено ОСОБА_4.) (а.с. 76-77) були до цього додані позивачем до позовної заяви і вказані докази є достатніми для того, щоб дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, посилання суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні на викладені у Заяві (на добровільне страхування) обставини не призвело до неправильного вирішення справи, а відповідно не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, ст. 166 ГПК України, якою регулюється питання складання та подання відповіді на відзив, не містить положень про те, що суд не бере до уваги відповідь на відзив та надані разом з ним докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи.

Рішення Господарського суду міста Києва від 12 березня 2018 року у справі №910/20983/17 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" рішення Господарського суду міста Києва від 12 березня 2018 року у справі №910/20983/17 задоволенню не підлягає.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" рішення Господарського суду міста Києва від 12 березня 2018 року у справі №910/20983/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12 березня 2018 року у справі №910/20983/17 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 12 березня 2018 року у справі №910/20983/17.

4. Справу №910/20983/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

Л.Г. Смірнова

Дата складення повного тексту - 31.05.2018 р.