РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018 м. Київ Справа № 910/2439/18

За позовом: публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО";

до: комунального підприємства "ШЛЯХОВО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ УПРАВЛІННЯ ПО РЕМОНТУ ТА УТРИМАННЮ АВТОМОБІЛЬНИХ ШЛЯХІВ ТА СПОРУД НА НИХ ШЕВЧЕНКІВСЬКОГО РАЙОНУ" М. КИЄВА;

про: стягнення 21.372,11 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство "КИЇВЕНЕРГО" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до комунального підприємства "ШЛЯХОВО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ УПРАВЛІННЯ ПО РЕМОНТУ ТА УТРИМАННЮ АВТОМОБІЛЬНИХ ШЛЯХІВ ТА СПОРУД НА НИХ ШЕВЧЕНКІВСЬКОГО РАЙОНУ" М. КИЄВА про стягнення 21.372,11 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем зобов'язання з оплати наданих позивачем комунальних послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 21.372,11 грн.

Ухвалою господарського суду від 07.03.2018 № 910/2439/18 вказану позовну заяву залишено без руху на підставі п. 8 ч. 3 ст. 162 ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України та встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви - 7 (сім) днів з дня вручення даної ухвали.

До господарського суду в межах строку надійшла заява позивача з якої вбачається, що позивачем усунуті недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі господарського суду від 07.03.2018 № 910/2439/18.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.03.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/2439/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням відсутності в матеріалах справи жодного правочину, на підставі якого виникли зобов'язання відповідача а також на наявність укладеного між сторонами спору договору на постачання теплової енергії від 30.03.2016 № 1533676-03.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано про те, що відсутність договору не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплатити послуги, якими він фактично користується.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав про відсутність заборгованості за договором на постачання теплової енергії від 30.03.2016 № 1533676-03 в період з 01.01.2016 по 01.08.2017, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків. Крім того, відсутність заборгованості за вказаним договором підтверджується оборотно-сальдовою відомістю, яку було надано та підписано позивачем , згідно якої сальдо на початок періоду (заборгованість за січень 2016) становить 4.056,20 грн, яку було сплачено в повному обсязі.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Надання комунальних послуг до нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Лютеранська в будинку № 3 здійснюється позивачем, обов'язок з оплати яких покладено на відповідача.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення з боку відповідача зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг з централізованого опалення з 01.02.2015 по 01.05.2015 в сумі 14.769,63 грн. та централізованого постачання гарячої води з 01.02.2015 по 01.07.2017 в сумі 6.602,48 грн., що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 21.372,11 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція також зазначена у постанові ВСУ від 30.10.2013 № 6-59цс13.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон), плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ч. 2 ст. 32 Закону передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила) визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно п. 12 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості з наданих позивачем послуг з централізованого опалення з 01.02.2015 по 01.05.2015 в сумі 14.769,63 грн. та централізованого постачання гарячої води з 01.02.2015 по 01.07.2017 в сумі 6.602,48 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 21.372,11 грн.

Заперечення відповідача викладені у відзиві та запереченнях судом відхилені, оскільки, як встановлено судом вище, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Укладений між сторонами спору договору на постачання теплової енергії від 30.03.2016 № 1533676-03 набув чинності з 01.10.2015 та діяв до 15.04.2016, що в свою чергу регулює надання позивачем та оплату відповідачем послуг з постачання теплової енергії зовсім в інший період. Наданий позивачем акт звірки та оборотно-сальдова відомість стосується вказаного вище договору на постачання теплової енергії від 30.03.2016 № 1533676-03, який не є підставою позову у даній справі.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з комунального підприємства "ШЛЯХОВО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ УПРАВЛІННЯ ПО РЕМОНТУ ТА УТРИМАННЮ АВТОМОБІЛЬНИХ ШЛЯХІВ ТА СПОРУД НА НИХ ШЕВЧЕНКІВСЬКОГО РАЙОНУ" М. КИЄВА (04107, М.КИЇВ, ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОН, ВУЛИЦЯ БАГГОВУТІВСЬКА, БУДИНОК 30, ідентифікаційний код 31868786) на користь публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" (01001, м. Київ, пл. І. Франка, буд. 5; ідентифікаційний код 00131305) заборгованість в сумі 21.372 (двадцять одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 11 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя С.В. Балац