Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/262/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т.В. , секретар судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону, вул. Чорновола, 9, м. Івано-Франківськ, 76018 в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області, вул. А. Сахарова, 23 А, м. Івано-Франківськ, 76014

до відповідача: Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", вул. Л. Ребета, 6, м. Івано-Франківськ, 76014

про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства в сумі 51578,47 грн.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 -завідувач юридичного сектору, (довіреність 04.01.2018 №02-19/34,

від відповідача: ОСОБА_2- юрисконсульт, (довіреність від 18.04.2018 №468),

від військової прокуратури: ОСОБА_3 - прокурор, (службове посвідчення від 29.03.2017 №046431).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Заступник військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області звернувся з позовом до Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства в сумі 45578,47 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з актом Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області від 29.03.2018 при здійсненні перевірки встановлено, що внаслідок незаконної рубки дерев та їх пошкодження у військовому лісництві Прикарпатського військового лісгоспу ДП "Івано-Франківський ліспромкомбінат" заподіяно шкоду навколишньому природному середовищу. Позивачем зазначено, що постійним лісокористувачем зазначеної ділянки лісу є Державне підприємство "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", яке не забезпечило охорону та збереження лісів та допустило їх незаконну рубку, а тому несе відповідальність за шкоду заподіяну лісу внаслідок порушення лісового та природоохоронного законодавства.

В судовому засіданні представник прокуратури подав заяву про зменшення позовних вимог вх.№7056/18, у зв"язку з частковою оплатою заподіяної шкоди, що підтверджується платіжним дорученням №90 від 08 травня 2018 року та просить стягнути з відповідача 45578,47 грн шкоди, заподіяної внаслідок порушення норм лісового законодавства; судовий збір відповідно до зменшеної суми, а також просить повернути судовий збір з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Водночас, представник прокуратури зауважив, що ця заява не могла бути подана у підготовчому засіданні з огляду на те, що часткова оплата здійснена відповідачем 08.05.2018 після закриття підготовчого провадження.

Представник відповідача не заперечив проти прийняття заяви про зменшення позовних вимог до розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача щодо зменшення розміру позовної вимоги майнового характеру не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, а також те, що заява подана з дотриманням вимог ч.5 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, суд керуючись ст. 207 ГПК України, приймає заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог до розгляду.

За вказаних обставин суд здійснює розгляд позовних вимог в редакції заяви про зменшення розміру позовних вимог від 15.05.2018 вх. № 7056/18, а саме - про стягнення з відповідача 45578,47 грн шкоди та судового збору.

Представник відповідача в судовому засіданні подав клопотання від 15.05.2018 вх.№7663/18 про долучення до матеріалів справи доказів часткової оплати; проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов від 30.04.2018 вх.№6878/18, де вказав, що з поданого акта перевірки не вбачається вини лісового господарства у самовільній рубці дерев, оскільки в акті зазначено, що незаконна рубка здійснена невідомими особами. Також зазначив, що позивачем не доведено що саме Прикарпатський військовий лісгосп чи ліспромкомбінат є постійними користувачами земельної ділянки, на якій на думку позивача виявлено незаконну рубку дерев, а тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду справи у засіданнях суду здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 15.05.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом спору є стягнення 45578,47 грн. шкоди завданої навколишньому природному середовищу.

В п.2 ч.1 ст.2 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокуратура здійснює функцію з представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (ч.3 ст.23 ЗУ "Про прокуратуру").

Згідно ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Наведені прокурором доводи щодо наявності підстав для звернення до суду з даним позовом є обґрунтованими та доведеними.

Відповідно до ст.20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та Положення "Про Державну екологічну інспекцію в Івано-Франківській області", яке затверджене наказом Державної екологічної інспекції України №652 від 28.09.2017, Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням, зокрема, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема щодо: законності вирубки, ушкодження дерев і чагарників, знищення або ушкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розплідниках і на плантаціях, а також молодняку природного походження й самосівів на площах, призначених під лісовідновлення; здійснення комплексу необхідних заходів захисту для забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу, застосування пестицидів і агрохімікатів у лісовому господарстві та лісах; заготівлі деревини в порядку рубок головного користування та здійснення лісогосподарських заходів (п.5). Розраховує розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції (п.6). Вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах (п.7).

Отже, Держекоінспекція відповідно до наданих повноважень провела позаплановий захід державного нагляду (конролю) щодо додержання суб"єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. За результатами здійснення відповідної перевірки 29.03.2018 складено ОСОБА_2. Згідно вказаного ОСОБА_2 позаплановий захід проведено на території лісового фонду Луквицького лісництва Прикарпатського військового лісгоспу та виявлено в кварталі №37 віділі №19 незаконну рубку чотирьох дерев породи ялиці білої (без відпускних та контрольних тавр) зрубаних орієнтовно в зимовий період 2018 року(за зовнішніми ознаками верхній зріз пнів світлого кольору, наявність тирси та залишків хвої), а саме 3 сироростучих дерева діаментрами кореневої шийки 76, 85, 65 см., та одне сухостійне дерево діаметром кореневої шийки 85 см. Загальною ліквідною масою -18,65 м3.

Представники відповідача ОСОБА_4 проведення позапланового заходу від 29.03.2018 підписали без зауважень.

На підставі вказаного ОСОБА_2 та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року №665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" позивачем розраховано шкоду, нанесену навколишньому природному середовищу внаслідок вчинених відповідачем правопорушеннь в розмірі 74578,47 грн.

З метою досудового врегулювання спору, 30.03.2018 позивач на адресу відповідача направив претензію №02-12/722/1, з вимогою перерахувати розмір шкоди та повідомити про це позивача.

Відповідачем сплачено лише частину шкоди в розмірі 29000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №66 від 20 квітня 2018 року та №90 від 08 травня 2018 року.

Оскільки, частина шкоди в сумі 45578,47 грн відповідачем не відшкодована, позивач просив господарський суд її стягнути.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Статтею 1 Лісового кодексу України встановлено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до ст. 16, ч. 1 ст. 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

ДП "Івано-Франківський ліспромкомбінат" є постійним лісокористувачем відповідної лісової ділянки, на якій виявлено факт правопорушення, яке пов"язане з нанесенням шкоди навколишньому природному середовищу.

За приписами п.1 ч. 2 ст. 19 та ч. 1, 5 ст. 86, ст. 90 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов'язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень. Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу. Основними завданнями державної лісової охорони є: здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства; забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.

Статтею 63 Лісового кодексу України встановлено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з п. 5 ст. 54 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Статтею 69 Лісового кодексу України передбачено, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком або лісовиим квитком та на виділених лісових ділянках можуть використовуватися лише ті лісові ресурси і лише для цілей, що передбачені дозволом.

Пунктами 1, 5 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України визначено, що відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи: винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників; винні у порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Відповідно до ст. 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Системний аналіз змісту положень п. 1 ч. 2 ст. 19, п. 5 ст.64, ч. 1, 5 ст.86, п. 5 ч. 2 ст. 105 та ст. 107 Лісового кодексу України свідчить про те, що відповідач, як постійний лісокористувач, має нести відповідальність за порушення вимог щодо ведення лісового господарства, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок на підвідомчій відповідачу території.

Отже, законодавством на відповідача покладено обовязок охорони лісів від незаконних рубок та обовязок дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів.

Згідно з приписами ст. 68 і ст. 69 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди містяться у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести протиправність поведінки особи, вину особи, яка заподіяла шкоду, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Посилання відповідача на відсутність протиправної поведінки, є необґрунтованими, оскільки при вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства факту правопорушення, слід виходити з того, що обов'язки із забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які й повинні нести відповідальність за невиконання та неналежне виконання згаданих обов'язків, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок та пошкодження дерев.

Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов'язків. Тобто проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев невстановленими особами.

Оскільки при вирішенні цього спору слід виходити з презумпції вини правопорушника, то саме відповідач повинен довести, що шкоду завдано не з його вини, або ж у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди. Відповідачем не подано доказів відсутності його вини та вчинення ним достатніх дій, спрямованих на збереження та охорону лісів, недопущення самовільної рубки лісу та виявлення допущеного правопорушення. Більше того, відповідачем частково визнана вина за незаконну рубку лісу, що підтверджується частковою оплатою.

Відповідач як постійний лісокористувач, допустив незаконну рубку лісу та пошкодження дерев та не забезпечив охорону лісу від незаконних рубок, що є підставою для стягнення з нього шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.

За таких обставин, позов належить до задоволення.

Відповідно до ст. 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету Автономної Республіки Крим та відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності.

Таким чином, відшкодування шкоди завданої навколишньому природному середовищу слід здійснити на користь відповідних бюджетів, за місцем заподіяння екологічної шкоди.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, на нього відповідно до приписів, встановлених ст.129 ГПК України, слід покласти судові витрати. При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог .

На підставі викладеного, у відповідності до ст.124, 129 Конституції України, керуючись статтями 129, 202, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області до Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства в сумі 45578,47 грн. задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", вул. Л. Ребета, 6, м. Івано-Франківськ, 76014 (код 08033772) 45578,47 (сорок п"ять тисяч п"ятсот сімдесят вісім гривень сорок сім копійок) шкоди, заподіяної лісу внаслідок порушення норм лісового законодавства, яку перерахувати у фонд охорони навколишнього природного середовища с.Посіч Тисменицького району:р/р 0513, отримувач: УК у Тисменицькому районі/ с.Посіч/ 24062100, , банк отримувача: ГУК в Івано-Франківській області, МФО 836014.

Стягнути з Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", вул. Л. Ребета, 6, м. Івано-Франківськ, 76014 (код 08033772) на користь Військової прокуратури Західного регіону України, 79007, м. Львів, вул. Клепарівська, 20 (код 38326057, р/р 2783) 1076,84 (одну тисячу сімдесят шість гривень вісімдесят чотири копійки ) - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повне рішення складено 22.05.2018

Суддя Максимів Т.В.