ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/3106/14

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.,

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю №341 від 16.05.2018р.

Від відповідачів:

- Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області: не зявився;

- Одеського державного аграрного університету: ОСОБА_3 за довіреністю №01-17/41-969 від 19.07.2017р.;

Від третіх осіб:

- публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго: не зявився;

- публічного акціонерного товариства „Укртелеком: не зявився;

- публічного акціонерного товариство „Одесагаз: ОСОБА_4 за довіреністю №21/7 від 02.01.2018р.

- товариства з обмеженою відповідальністю "Атраком": ОСОБА_5 за довіреністю №148 від 13.04.2018р.;

- відділу в Овідіопольському районі міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську Головного управління держгеокадастру в Одеській області: не зявився;

- Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області: не зявився;

- державного підприємства „Одеський регіональний центр державного земельного кадастру: не зявився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, Одеського державного аграрного університету, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: відділу в Овідіопольському районі міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську Головного управління держгеокадастру в Одеській області, Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, державного підприємства „Одеський регіональний центр державного земельного кадастру, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго в особі Овідіопольского РЕМ, публічного акціонерного товариства „Укртелеком, публічного акціонерного товариства „Одесагаз в особі Чорноморського управління експлуатації газового обладнання, товариства з обмеженою відповідальністю "Атраком" про визнання недійсними державних актів на право постійного користування земельною ділянкою та скасування їх державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області (далі по тексту Молодіжненська сільська рада) звернулася до господарського суду Одеської області з позовом до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області (далі по тексту Адміністрація), Одеського державного аграрного університету (далі по тексту - Університет) про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею серії ЯЯ № 205937 від 01.03.2010р., зареєстрованого 15.03.2010р. в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02; про скасування державної реєстрації державного акту на право постійного користування землею серії ЯЯ № 205937 від 01.03.2010р.; про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею серії ЯЯ № 205936 від 01.03.2010р., зареєстрованого 15.03.2010р. в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 03; про скасування державної реєстрації державного акту на право постійного користування землею серії ЯЯ № 205937 від 01.03.2010р.

Позовні вимоги Молодіжненської сільської ради обґрунтовані фактом порушення прав територіальної громади на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, на якій розташовані споруди, які належать позивачу на праві власності, у звязку з переданням Університетові земельних ділянок у постійне користування.

Ухвалою від 04.08.2014р. господарським судом у порядку, передбаченому ст. 27 ГПК України, було залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Відділ Держкомзему в Овідіопольському районі Одеської області, Овідіопольське районне управління юстиції Одеської області у складі якого діє відповідна реєстраційна служба, Овідіопольський районний відділ Одеської регіональної філії державного підприємства „Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України.

Ухвалою від 10.09.2014р. господарським судом у порядку ст. 79 ГПК України було зупинено провадження по даній справі до моменту завершення розгляду Овідіопольським районним судом Одеської області заяви Молодіжненської сільської ради по справі № 2о-509/5179/13 про визнання права власності на нерухоме майно та передачу безхазяйного нерухомого майна у комунальну власність.

Варто зазначити, що 15.12.2017 р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII ,,Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів, яким, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України було викладено в новій редакції.

Ухвалою від 17.01.2018р. господарським судом на підставі ст. 230 ГПК України було поновлено провадження по даній справі, у звязку з усуненням обставин, які зумовили зупинення провадження, та вирішено проводити подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 02.04.2018р. господарським судом у порядку, встановленому ст. ст. 50-52 ГПК України, було замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: відділ Держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області його правонаступником відділом в Овідіопольському районі міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську Головного управління держгеокадастру в Одеській області. Крім того, цією ухвалою, судом за клопотанням позивача було залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: публічне акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго в особі Овідіопольского РЕМ, публічне акціонерне товариства „Укртелеком, публічне акціонерне товариство „Одесагаз в особі Чорноморського управління експлуатації газового обладнання, товариство з обмеженою відповідальністю „Атраком.

12.03.2018р. Молодіжненська сільська рада звернулась до господарського суду із заявою про часткову зміну предмета позову відповідно до якої позовні вимоги буди сформульовані наступним чином: визнати недійсним та скасувати розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області „Про передачу в постійне користування Одеському державному аграрному університету земельних ділянок на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів) від 06.05.2009р. за №468.; визнати недійсним державний акт на право постійного користування землею серії ЯЯ № 205937 від 01.03.2010р., зареєстрований 15.03.2010р. в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02; визнати недійсним державний акт на право постійного користування землею серії ЯЯ № 205936 від 01.03.2010р., зареєстрований 15.03.2010р. в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 03. По тексту поданої суду заяви позивач фактично відмовився від позовних вимог в частині скасування державної реєстрації державних актів на право постійного користування землею.

В обґрунтування поданої заяви Молодіжненською сільською радою було наголошено, що розпорядження Адміністрації „Про передачу в постійне користування Одеському державному аграрному університету земельних ділянок на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів) від 06.05.2009р. за №468 порушує права позивача на оформлення земельної ділянки, а, отже, суперечить приписам ст. 120 Земельного кодексу України.

Університет заперечував проти задоволення заявленого позивачем клопотання про часткову зміну предмета позову. При цьому, відповідачем було наголошено на пропуску строку позовної давності на звернення до суду із позовною вимогою про скасування розпорядження Адміністрації „Про передачу в постійне користування Одеському державному аграрному університету земельних ділянок на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів) від 06.05.2009р. за №468.

Розглянувши заяву Молодіжненської сільської ради про часткову зміну предмета позову, господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Згідно з п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26 грудня 2011 року N 18 під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета і підстав позову не допускається.

За результатами надання правової оцінки поданій Молодіжненською сільською радою заяви про часткову зміну предмета позову, господарський суд звертає увагу позивача, що заява в частині вимог про визнання недійсним та скасування розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області „Про передачу в постійне користування Одеському державному аграрному університету земельних ділянок на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів) від 06.05.2009р. за №468 має за своєю юридичною сутністю як зміну предмета позову так і одночасну зміну підстав заявленого позову так як вимоги, викладені у первісній редакції, потребують дослідження інших матеріально-правових та фактичних підстав виникнення спірних правовідносин та не повязані з вимогою про визнання недійсним розпорядження. Як зазначалося вище, одночасна зміна і предмета і підстав позову не допускається, у звязку з чим, заяву і названій частині вимог суд оцінює як подання іншого позову та залишає без розгляду.

Разом з тим, в іншій частині вимог заява Молодіжненської сільської ради приймається судом до розгляду як остаточна редакція заявленого позову.

Адміністрація у судові засіданні по даній справі жодного разу не зявилась, про причини неявки суд не повідомляла, відзиву на позову заяву Молодіжненської сільської ради від вказаного учасника судового процесу до суду не надходило.

Університет заперечував проти задоволення заявленого Молодіжненською сільською радою позову з підстав його необґрунтованості та недоведеності. Зокрема, відповідачем було наголошено, що рішення суду, на підставі якого позивачем було набуто право власності на безхазяйне нерухоме майно, було скасоване, у звязку з чим, оскаржувані державні акти про право постійного користування земельними ділянками не можуть порушувати прав позивача.

Третіми особами не було надано суду письмових пояснень про суті позовних вимог Молодіжненської сільської ради. При цьому, суд зауважує, що третіми особами, які були залучені до участі у справі за клопотанням позивача з приводу знаходження їх інженерних комунікацій на земельних ділянках, переданих Університету у постійне користування, не висувалися доводи щодо порушення їх прав та охоронюваних законом інтересів оскаржуваними державними актами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

14.10.1997р. Молодіжненською сільською радою народних депутатів на підставі рішення виконкому Молодіжненської сільської ради народних депутатів від 28.02.1997р. за №30 було видано навчально-дослідному господарству ім. Трофімова державний акт № 003674 на право постійного користування земельною ділянкою площею 4600,4 га.

Наказом Міністерства аграрної політики „Про передачу земельних ресурсів і основних засобів з балансу державного підприємства „Навчально-дослідне господарство ім. А.В. Трофімова Одеського державного аграрного університету на баланс Одеського державного аграрного університету №44 від 25.01.2007р. було вирішено передати Університету з державного підприємства 490,2 га земельних угідь та майно, необхідне для забезпечення навчального процесу, а також надано дозвіл на передання 192,9 га земельних угідь з державного підприємства до земель запасу Молодіжненської сільської ради.

09.02.2008р. на підставі розпорядження Адміністрації „Про надання Одеському державному аграрному університету дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки на території Молодіжненської сільської ради (за межами населених пунктів) №118 було надано Університетові дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення 356,0 га із земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у постійному користуванні державного підприємства „Навчально-дослідне господарство ім. А.В. Трофімова для дослідних і навчальних цілей.

На підставі рішенням Молодіжненської сільської ради „Про прийняття до обліку майна, у якого немає власника в с. Молодіжне Овідіопольського району Одеської області №1051-V від 20.03.2008р. позивачем було вирішено взяти на облік безхазяйне нерухоме майно у вигляді господарських споруд, які розташовані на території сільської ради (за межами населеного пункту) біля ветеринарної лікарні. Рішенням №434 від 31.12.2008р. Молодіжненською сільською радою було вирішено присвоїти господарським спорудам, які були взяті на баланс сільської ради наступну адресу: Одеська область, Овідіопольський район, м. Молодіжне, вул. Студентська, буд. 16.

06.05.2009р. Адміністрацією було прийнято розпорядження „Про передачу в постійне користування Одеському державному аграрному університету земельних ділянок на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів) №468, відповідно до якого Адміністрацією було вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок Університету; про передання у постійне користування Університетові земельних ділянок загальною площею 356,00 га із земель ДП „Навчально-дослідне господарство ім.. ОСОБА_6 для дослідних та навчальних цілей на території Молодіжненської сільської ради.

29.05.2009р. комунальним підприємством „Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації було прийнято рішення про реєстрацію права власності Молодіжненської сільської ради на господарські споруди, розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, м. Молодіжне, вул. Студентська, буд. 16, право власності на які посвідчені свідоцтвом серії САС №490060 від 28.05.2009р., що підтверджується витягом №22870879 від 29.05.2009р.

01.03.2010р. Відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області на підставі розпорядження Адміністрації „Про передачу в постійне користування Одеському державному аграрному університету земельних ділянок на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів) від 06.05.2009р. за №468 було видано Університетові державний акт на право постійного користування землею серії ЯЯ № 205937, який посвідчує право постійного користування земельною ділянкою площею 224,19 га, а також державний акт на право постійного користування землею серії ЯЯ № 205936, який посвідчує право постійного користування земельною ділянкою площею 131,81 га.

Господарський суд вважає за необхідне зауважити, що між сторонами по справі існували судові процеси з приводу правомірності набуття позивачем права власності та оформлення за Університетом права постійного користування на земельні ділянки.

Так, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.04.2009р. по справі №2-О-52/2009р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.09.2012р., було задоволено заяву Молодіжненської сільської ради про визнання права власності на майно та передачу безхазяйного нерухомого майна у комунальну власність, передано у комунальну власність Молодіжненської сільської ради безхазяйне майно господарські споруди загальною площею 482,2 кв. м., які розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, м. Молодіжне, вул. Студентська, буд. 16.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.10.2013р. було задоволено касаційну скаргу Університету, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.04.2009р. по справі №2-О-52/2009р. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26.09.2012р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою від 09.12.2015р. Овідіопольським районним судом Одеської області було залишено без розгляду заяву Молодіжненської сільської ради про передачу безхазяйного нерухомого майна у комунальну власність.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19.07.2013р. по справі №2а/1570/4784/2011, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2014р., було частково задоволено адміністративний позов Молодіжненської сільської ради до Адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження від 06.05.2009р. за №468, скасовано розпорядження Адміністрації „Про передачу в постійне користування Одеському державному аграрному університету земельних ділянок на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів) №468 від 06.05.2009р., в іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.07.2015р. було скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19.07.2013р. по справі №2а/1570/4784/2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2014р., провадження у справі закрито.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26.04.2012р. по справі №2-а/41-11/1521, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.02.2013р., було задоволено адміністративний позов Університету до Молодіжненської сільської ради про визнання незаконною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, визнано протиправною бездіяльність Молодіжненської сільської ради, яка полягає у не розгляді у встановлений законом строк клопотання Університету про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; зобовязано Молодіжненську сільську раду розглянути у встановлений законом строк клопотання Університету про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до Адміністрації та Університету, позивач зазначав, що з огляду на передання у комунальну власність господарських споруд на підставі судового рішення, передання Університету у постійне користування земельних ділянок, на яких розташовані споруди, порушує права та охоронювані законом інтереси Молодіжненської сільської ради.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені приписами частини другої ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

Господарський суд зауважує, що спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору, тому позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен враховувати надані йому законом права, які були об'єктивно порушені відповідачами, та обирати такий спосіб захисту порушеного права, який здатний припинити порушення прав позивача. Таким чином, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права.

Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Особам (їх спадкоємцям), які мали у власності земельні ділянки до 15 травня 1992 року (з дня набрання чинності Земельним кодексом України), земельні ділянки не повертаються.

Згідно з ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17.05.2011р. № 6 підстави набуття прав на землю визначені розділом IV ЗК України. Після прийняття органом державної влади або місцевого самоврядування рішення про надання земельної ділянки у власність або в користування, затвердження результатів аукціону, укладення відповідної цивільно-правової угоди, набуття права власності на житловий будинок, будівлю, споруду особа має право на одержання земельної ділянки у власність або в користування і право вимагати оформлення документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України).

Положеннями п. 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17.05.2011р. № 6 розяснено, що у спорах, повязаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі державні акти про право власності чи постійного користування.

Господарський суд зауважує, що підставами для визнання державного акта про право постійного користування земельною ділянкою недійсним, за загальними правилами, є їх оформлення або видача із порушенням вимог чинного законодавства, а також наявність порушеного права позивача.

Зі змісту положень ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України вбачається, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Приписами ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки у поданій до господарського суду позовні заяві Молодіжненська сільська рада посилається на порушення її прав як власника господарських споруд, у звязку із переданням Університету у постійне користування земельних ділянок, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як зазначалось вище по тексту рішення, Молодіжненською сільською радою було набуто право комунальної власності на господарські споруди, які розташовані за адресою: с. Молодіжне, вул. Студентська, 16, на підставі судових рішень, які в подальшому були скасовані. На теперішній час право власності на зазначені споруди у позивача відсутнє. Викладене дозволяє господарському суду дійти висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо порушення його прав як власника обєктів нерухомості у звязку з переданням у постійне користуванні Університетові земельних ділянок, які розташовані під господарськими спорудами у с. Молодіжне.

ОСОБА_2 того, господарський суд зауважує, що розпорядження Адміністрації „Про передачу в постійне користування Одеському державному аграрному університету земельних ділянок на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів) від 06.05.2009р. за №468 є чинним з огляду на закриття ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.07.2015р. провадження у справі за адміністративним позовом Молодіжненської сільської ради до Адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження від 06.05.2009р. за №468.

Окрім того, суд відхиляє доводи позивача щодо порушення прав та інтересів третіх осіб, якими на земельній ділянці Університету було розміщено інженерні мережі, оскільки положеннями чинного законодавства надано право на звернення до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів, а отже, порушення прав та інтересів третіх осіб, навіть у випадку їх встановлення судом, не можуть виступати підставою для задоволення позову, поданого сільською радою у власних інтересах.

Таким чином, обставини, які були покладені Молодіжненською сільською радою в обґрунтування заявлених позовних вимог не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом. При цьому, інших фактичних та матеріально-правових підстав для визнання недійсними державних актів на право постійного користування позивачем суду наведено не було.

За таких обставин, господарський суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Молодіжненської сільської ради, що має наслідком необхідність відмови у їх задоволенні.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд дійшов висновку щодо необхідності відмови у задоволенні позову Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, Одеського державного аграрного університету про визнання недійсними державних актів на право постійного користування земельною ділянкою відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 16, 328 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, ст. ст. 78, 92 Земельного кодексу України.

Судові витрати зі сплати судового збору розподіляються судом відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29 травня 2018 р.

Суддя С.П. Желєзна