ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 908/1761/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т.Б. - головуючого, Пількова К.М., Чумака Ю.Я.,

секретар судового засідання - Підгірська Г.О.,

за участю представників:

позивача - Жили М.І.,

відповідача - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.02.2018 (судді: Дучал Н.М., Будко Н.В., Мартюхіна Н.О.) і рішення Господарського суду Запорізької області від 06.11.2017 (суддя Ярешко О.В.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

до Запорізької міської ради

про врегулювання розбіжностей та визнання укладеним договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" (далі - ПАТ "Укрнафта") звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Запорізької міської ради про врегулювання розбіжностей та визнання укладеним у редакції позивача договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :07:059:0028), розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Юності, 149, посилаючись, зокрема,на положення статей 627, 628, 648, 792 Цивільного кодексу України, статей 179, 181 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду землі".

Позовну заяву обґрунтовано тим, що рішенням Запорізької міської ради від 25.08.2016 № 93/133 поновлено ПАТ "Укрнафта" строком на 19 років договір оренди землі. Проте між сторонами не досягнуто згоди щодо редакції договору оренди землі, а з протоколом розбіжностей, направленим відповідачем ПАТ "Укрнафта" частково не погоджується та вважає, що Запорізькою міською радою не дотримано типової форми договору, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220, натомість запропоновано умови, які, на думку позивача, обмежують і порушують його права.

У відзиві на позовну заяву Запорізька міська рада просила відмовити в її задоволенні, наголошуючи, що в межах м. Запоріжжя діють рішення Запорізької міської ради від 18.05.2011 № 35 "Про затвердження зразка договору оренди землі у м. Запоріжжі" та від 26.06.2013 № 29 "Про внесення змін до рішення Запорізької міської ради від 18.05.2011 № 35", які є чинними і підлягають виконанню.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.11.2017, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.02.2018, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судові рішення аргументовано наявністю рішень органу місцевого самоврядування щодо затвердження зразка договору оренди землі у м. Запоріжжі, які судами визнано такими, що з урахуванням положень статті 144 Конституції України і статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є обов'язковими до виконання.

Не погоджуючись із судовими рішеннями, ПАТ "Укрнафта" у касаційній скарзі просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 06.11.2017 і постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.02.2018 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, акцентуючи на порушенні судами норм матеріального та процесуального права. На думку скаржника, суди дійшли висновку про відповідність редакції зразка договору оренди землі, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 18.05.2011 № 35 (зі змінами, внесеними згідно з рішенням від 26.06.2013 № 29(, проте не взяли до уваги, зокрема, посилання позивача на правову позицію Верховного Суду України, закріплену у постанові від 10.10.2012 у справі № 6-110цс12, а також положення постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220 "Про затвердження Типового договору оренди землі", які судами застосовано не було. ПАТ "Укрнафта" наголошує, що суди безпідставно залишили поза увагою доводи позивача про те, що рішення органу місцевого самоврядування, на які послалися суди, про затвердження зразка договору оренди землі у м. Запоріжжі не містить заборони щодо відступу від умов затвердженого зразка.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як убачається із матеріалів справи та установлено судами, 15.04.2006, на підставі рішення 25 сесії 4 скликання Запорізької міської ради від 30.11.2005 № 29/84 "Про передачу в оренду ВАТ "Укрнафта" земельної ділянки по вул. Юності, 149 для розташування автозаправної станції", між Запорізькою міською радою (орендодавець) і ВАТ "Укрнафта" (орендар, який у березні 2011 року змінив тип товариства на публічне акціонерне товариство) укладено договір оренди землі, за умовами пунктів 1, 2, 7 якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування строком на 10 років земельну ділянку площею 0,3513 га для розташування автозаправної станції, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Юності, 149.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу і зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.05.2006 за № 66.

13.11.2007 між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди землі в частині орендної плати за землю та її індексування.

Суди попередніх інстанцій також установили, що 19.05.2015 ПАТ "Укрнафта" звернулося до Запорізької міської ради із листом про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки, який закінчується 31.05.2016, у відповідь на який (лист від 11.02.2016 № 2674) Запорізька міська рада погодила можливість підготовки матеріалів щодо поновлення договору оренди землі після надання згоди міської ради на розроблення відповідної документації.

25.08.2016 Запорізькою міською радою прийнято рішення № 93/133 "Про поновлення ПАТ "Укрнафта" договору оренди землі по вул. Юності, 149 для розташування автозаправної станції".

Цим рішенням Запорізької міської ради вирішено поновити ПАТ "Укрнафта" строком на 19 років договір оренди землі (кадастровий номер земельної ділянки :07:059:0028) площею 0,3513 га (землі житлової та громадської забудови; для будівництва та обслуговування будівель торгівлі) по вул. Юності, 149 для розташування автозаправної станції в межах, раніше затверджених рішенням міської ради від 30.11.2005 № 29/84 "Про передачу в оренду ВАТ "Укрнафта" земельної ділянки по вул. Юності, 149 для розташування автозаправної станції", за рахунок земель Запорізької міської ради.

Згідно з пунктом 2.1 рішення Запорізької міської ради від 25.08.2016 № 93/133 зобов'язано ПАТ "Укрнафта" у чотиримісячний термін після прийняття цього рішення отримати витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, укласти з Запорізькою міською радою договір оренди землі та здійснити державну реєстрацію права користування в установленому законодавством порядку тощо.

У листі від 16.01.2017 № 03/02-32/00105 Виконавчий комітет Запорізької міської ради зазначив про невиконання ПАТ "Укрнафта" рішення Запорізької міської ради від 25.08.2016 № 93/133 щодо укладення договору оренди земельної ділянки.

14.02.2017 ПАТ "Укрнафта" направило Запорізькій міській раді підписані нею та скріплені печаткою три примірники договору оренди землі при цьому, зазначивши при цьому, що запропонований Запорізькою міською радою проект договору оренди землі товариство не розглядало, оскільки на договорі не було підпису та відбитку печатки Запорізької міської ради.

У листі від 07.03.2017 № 451/02-03 Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради наголосило, що надіслані листом від 14.02.2017 документи не можуть вважатися належним проектом договору оренди землі, оскільки не містять всіх необхідних умов договору, визначених у рішенні Запорізької міської ради від 26.06.2013 № 29 "Про внесення змін до рішення міської ради від 18.05.2011 № 35 "Про затвердження зразку договору оренди землі у м. Запоріжжі", та підтверджених належними додатками до нього суттєвих умов договору, а також не підписані уповноваженою особою з боку орендаря.

Зі змісту листа ПАТ "Укрнафта" від 03.07.2017 № 61 вбачається, що товариств надіслало на адресу Запорізької міської ради підписаний зі свого боку та скріплений печаткою проект договору оренди землі по вул. Юності, 149, який відповідає актуальній Типовій формі договору оренди землі, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220 (зі змінами).

Запорізькою міською радою підписано та скріплено печаткою договір оренди землі по вул. Юності, 149 площею 0,3513 га, складено та підписано протокол розбіжностей, про що зазначено у договорі.

У листі від 28.07.2017 № 1413/02-03 Запорізька міська рада повідомила про складання протоколу розбіжностей до договору оренди землі у зв'язку з невідповідністю проекту договору формі зразку договору оренди землі, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 18.05.2011 № 35 "Про затвердження зразку договору оренди землі у м. Запоріжжі" (зі змінами та доповненнями, внесеними на підставі рішення Запорізької міської ради від 26.06.2013 № 29).

ПАТ "Укрнафта" склало та підписало протокол узгодження розбіжностей до договору оренди землі, відповідно до якого включило до договору оренди землі майже всі запропоновані Запорізькою міською радою пункти (згідно з протоколом розбіжностей), окрім пунктів 34.17, 34.20, абзацу 2 підпункту 38.2 пункту 38, пунктів 39.2, 47.

Листом від 23.08.2017 № 68 протокол узгодження розбіжностей до договору оренди землі направлено Запорізькій міській раді, який нею не підписано.

Отже, як установлено судами, умови пунктів 34.17, 34.20, абзацу 2 підпункту 38.2, пункту 38, пунктів 39.2 і 47 договору оренди землі залишилися сторонами неврегульованими, що стало підставою для звернення ПАТ "Укрнафта" з позовом до суду.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 792 цього Кодексу за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватися у найм разом із насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, розташованими на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

За змістом статей 1 і 13 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі згідно зі статтею 15 Закону України "Про оренду землі" є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у статтях 6 і 627, Цивільний кодекс України визначає, що свобода договору полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів і погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору у Цивільному кодексі України, законодавець разом із тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства (постанова Верховного Суду України від 10.10.2012 у справі № 6-110цс12).

Згідно з частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 4 статті 179 цього Кодексу передбачено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Відповідно до частини 2 статті 179 Господарського кодексу України Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

За змістом статті 14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 14 Закону України "Про оренду землі" постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220 (зі змінами) затверджено Типовий договір оренди землі.

Разом з цим, суди попередніх інстанцій установили, що рішенням Запорізької міської ради від 18.05.2011 № 35 з метою конкретизації типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Типового договору оренди землі" від 03.03.2004 № 220, затверджено зразок договору оренди землі згідно з додатком.

Рішенням Запорізької міської ради від 26.06.2013 № 29 внесено зміни до зразка договору оренди землі у м. Запоріжжі, який затверджено рішенням міської ради від 18.05.2011 № 35, та викладено його у новій редакції.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що аналіз затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 26.06.2013 № 29 зразка договору оренди землі у м. Запоріжжя свідчить, що конкретизуючи умови Типового договору оренди землі, рада фактично затвердила примірний договір оренди землі у м. Запоріжжі, а згідно зі статтею 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ці рішення Запорізької міської ради від 18.05.2011 № 35 і від 26.06.2013 № 29 є обов'язковими до виконання.

Проте колегія суддів вважає наведений висновок судів першої та апеляційної інстанцій передчасним, оскільки, як убачається зі змісту рішень Запорізької міської ради від 18.05.2011 № 35, до якого рішенням від 26.06.2013 № 29 внесено зміни, на які послалися суди, цими рішеннями органом місцевого самоврядування затверджено саме зразок договору оренди земельної ділянки у м. Запоріжжі, натомість постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220 рекомендовано типову форму договору оренди землі відповідно до статті 14 Закону України "Про оренду землі". Отже, ані органом місцевого самоврядування, ані Кабінетом Міністрів України, ані законодавством не визначено конкретних умов договору оренди земельної ділянки, крім тих, що є істотними згідно зі статтею 15 Закону України "Про оренду землі", якою, у свою чергу, передбачено зазначення у договорі інших умов за згодою сторін.

При цьому, здійснюючи судовий розгляд справи, суди не з'ясовували питання та не встановлювали обставин стосовно того, чи порушуються права Запорізької міської ради договором оренди землі у редакції, запропонованій ПАТ "Укрнафта" та які саме права, а також якому нормативно-правовому акту не відповідають умови договору оренди землі у редакції, запропонованій позивачем, як і не з'ясовували питання обов'язковості в силу закону укладення договору оренди земельної ділянки саме у редакції Запорізької міської ради.

За змістом частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Пунктом 2 частини 1 статті 308 цього Кодексу передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно з частиною 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

За таких обставин висновки судів у цій справі є передчасними і такими, що зроблені без дослідження всіх зібраних у справі доказів, а отже судові рішення у справі підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду слід урахувати наведене, надати оцінку правомірності вимог прокурора та надати належну оцінку всім доводам учасників справи із належним обґрунтуванням прийняття або неприйняття відповідних доводів та доказів, а відтак і встановити обставини щодо наявності або, навпаки, відсутності підстав для задоволення позову.

Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 2 частини 1 статті 308, статтями 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" задовольнити частково.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.02.2018 і рішення Господарського суду Запорізької області від 06.11.2017 у справі № 908/1761/17 скасувати, справу передати на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Дроботова

Судді К.М. Пільков

Ю.Я. Чумак