ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 травня 2018 р.

Справа № 903/203/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем'як В. М., за участі секретаря судового засідання Ведмедюка М. П., розглянувши справу № 903/203/18

за позовом Приватного акціонерного товариства “Волиньобленерго” в особі Ковельської філії, м. Ковель

до відповідача: Квартирно -експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський, м. Володимир -Волинський

про стягнення 31696,25 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

Встановив: Позивач - Приватне акціонерне товариство “Волиньобленерго” в особі Ковельської філії звернувся до господарського суду з позовом до відповідача - Квартирно -експлуатаційного відділу про стягнення 31696,25грн. в т.ч.: 13964,54грн. - пені, 14149,07грн. - інфляційних нарахувань, 3582,64 грн., 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення Квартирно -експлуатаційним відділом умов договору за № 526-0016000 від 01.06.2005р.

Ухвалою суду від 21.05.2018р. розгляд справи по суті призначено на 29.05.2018р.

22.05.2018р. представник позивача подав заяву про зменшення розміру пені, просить стягнути з відповідача 3533,94грн. пені.

Право на зменшення суми позову надано ст. 46 ГПК України. Судом розглянуто заяву позивача про зменшення суми позову та задоволено її, тому спір розглядається на суму 21265,65грн., в т.ч. 3533,94грн. - пені, 14149,07грн. - інфляційних нарахувань, 3582,64 грн., 3% річних.

Представник позивача в судове засідання не прибув.

Представник відповідача в призначене судове засідання також не прибув, вимог ухвали суду не виконав, письмових пояснень по суті заявленої позовної заяви суду не подав.

Крім цього, явка представників в судове засідання обов’язковою не визнавалась.

Враховуючи те, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в судовому засіданні 29.05.2018р., судом було вирішено спір за відсутності представників сторін, зважаючи на те, що сторони належним чином були повідомлені про судовий розгляд, за наявними у справі матеріалами згідно з положеннями статті 202 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 29.05.2018р., яке відбулося за участі представника позивача, який підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, а також просив задоволити позов повністю.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

01.06.2005 року між відкритим акціонерним товариством "Волиньобленерго" в особі Ковельської філії як постачальником електричної енергії і квартирно-експлуатаційним відділом м. Володимир-Волинський як споживачем було укладено договір №526-0016000 про постачання електричної енергії, згідно з умовами якого постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Згідно з п. 1.1. статуту ПАТ “Волиньобленерго”, затвердженого загальними зборами акціонерів ПАТ “Волиньобленерго” від 12.04.2016р., протокол № 21, ПАТ “Волиньобленерго” є правонаступником всіх прав та зобов’язань ВАТ “Волиньобленерго”.

Згідно з п. 8.1., 8.5. договору №526-0016000 від 01.06.2005р. оплата електричної енергії та інших платежів здійснюється споживачем самостійно шляхом перерахування коштів на відповідні розрахункові рахунки постачальника електричної енергії в терміни, визначені додатком № 2 “Порядок розрахунків”.

Остаточний розрахунок по всіх платежах проводиться протягом 3-ох операційних (банківських) днів з дня отримання рахунків.

Такий строк оплати вартості спожитої електроенергії було визначено і пунктом 2 додатку № 2 до договору, підписаного 01.06.2005р.

На виконання умов договору згідно з рахунками № 526-0016000/1/1 від 21.01.2017р. на суму 108035,05грн., № 526-0016000/2/1 від 18.02.2017р. на суму 128403,82грн., № 526-0016000/3/1 від 21.03.2017р. на суму 95439,70грн., № 526-0016000/4/1 від 20.04.2017р. на суму 80703,97грн., № 526-0016000/5/1 від 21.05.2017р. на суму 74379,55грн., № 526-0016000/6/1 від 20.06.2017р. на суму 46101,58грн., № 526-0016000/7/1 від 21.07.2017р. на суму 40306,42грн., № 526-0016000/8/1 від 21.08.2017р. на суму 43845,95грн., № 526-0016000/9/1 від 20.09.2016р. на суму 48587,81грн., № 526-0016000/10/1 від 21.10.2017р. на суму 78239,00грн., № 526-0016000/11/1 від 20.11.2017р. на суму 103881,14грн., № 526-0016000/12/1 від 21.12.2017р. на суму 133262,93грн., № 526-0016000/1/1 від 21.01.2018р. на суму 92516,60грн. позивачем було передано відповідачу електричну енергію.

Відповідач оплату вартості спожитої електричної енергії провів частково, внаслідок чого відповідача перед позивачем виникла забогованість в сумі 89735,24 грн. станом на 01.03.2018р.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності із ст.ст. 610, 611, ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно із ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.2.1. договору №526-0016000 від 01.06.2005р. передбачено, що за внесення платежів, передбачених п.п. 2.2.3.-2.2.4. цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком №2 “Порядок розрахунків”, споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 3533,94грн. пені за період з 20.03.2017р. по 20.09.2017р. підлягає до задоволення частково в сумі 2722,99грн., в позові про стягнення 811,01грн. пені слід відмовити як нарахованій безпідставно.

Судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга Закон".

Судом встановлено, що відповідачем були порушені визначені договором строки оплати вартості спожитої електричної енергії.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на порушення відповідачем строку оплати електроенергії, встановленого п. 8.5. договору, до стягнення з відповідача підлягає 3582,64грн. процентів річних за період з 01.01.2017р. по 01.03.2018р., 14149,07грн. збитків, завданих інфляцією, за період з 01.01.2017р. по 01.03.2018р.

Судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга Закон".

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача підлягає до задоволення.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України слід покласти на нього пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 130, 185, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський (44701, м. Володимир-Волинський, вул. Ак. Глушкова 1, ) на користь публічного акціонерного товариства “Волиньобленерго” в особі Ковельської філії (45000,м. Ковель, вул. Грушевського, 56, ) 2722,99грн. пені, 3582,64грн. процентів річних, 14149,07грн. збитків, завданих інфляцією, 1694,80грн. витрат, пов’язаних з оплатою судового збору.

3. У стягненні 811,01грн. пені відмовити.

Повний текст рішення

складено 01.06.2018

Суддя                                                                      В. М. Дем`як