ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2018м. ДніпроСправа № 904/1190/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Первушин Ю.Ю. за участю секретаря судового засідання Гаркуші К.О.

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро

до Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ, м. Дніпро

про стягнення заборгованості, пені та трьох процентів річних в сумі 1 238 282,12 грн.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 довіреність №007. 1Др-95-1217

від відповідача ОСОБА_2 довіреність №3 від 12.01.2018

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості, пені та трьох відсотків річних у розмірі 1 238 282,12 грн., з яких: 1 202 705,61 грн. - основна заборгованість, 32 685,50 грн. - пеня, 2 891,01 грн. - 3 % річних.

Заявлені вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору №41SBDpz1741-17 від 23.02.2017 року в частині своєчасної оплати за надані послуги.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області 26.03.2018року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрити провадження у справі та призначено підготовче засідання на 18.04.2018 о 14:30год.

17.04.2018р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній визнає позов частково та просить суд стягнути з ДДУВС суму основного боргу в розмірі 1 202 705,61 грн., а у стягненні пені в розмірі 32 685,50 та 3 % річних 2 891,01 грн. просить відмовити.

Ухвалою господарського суду від 18.04.2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

08.05.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив за змістом якої позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

10.05.2018 року відповідачем подано заяву за змістом якої відповідач просить позовну заяву задовольнити частково, а саме в частині стягнення основного боргу задовольнити, в частині стягнення 3 % річних відмовити, а розмір пені зменшити на 80 %.

У судовому засіданні 10.05.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

23.02.2017р. між ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» (далі- позивач) та Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ (далі - відповідач) був укладений договір на постачання природного газу №41SBDPZ1741-17 (далі - договір).

Відповідно до п 1.1 Договору позивач зобов'язався передати у власність відповідача у 2017 році природний газ (згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 021-2015 код 09123000-7 (Газ природний), а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах та порядку, що визначені договором.

Пунктом 3.2. договору (в редакції додаткової угоди №13 від 14.03.2018 року, ціна газу становить 9 183.50 грн. за 1000куб. м. крім того ПДВ 1 836,70 грн., всього з ПДВ- 11 020,20грн.

Відповідно до п. 4.2.1 договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем не пізніше 30 (31) числа розрахункового місяця, у якому здійснюється постачання природного газу.

Відповідно до п.4.1 договору передбачено, що розрахунковий період за договором становить один календарний місяць - з 07.00год. першого дня місяця до 07.00 год. першого дня наступного місяця включно.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу природний газ, що підтверджується актом №ДОЗ00007473 від 28.02.2018 року (а.с.28).

Відповідач за поставлений позивачем газ в повному обсязі не розрахувався, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 1 202 705,61 грн., яка визнана відповідачем в повному обсязі.

Доказів погашення заборгованості на час розгляду справи сторонами не надано

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Нормами статті 530 Цивільного кодексу України, встановлено що, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 598 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем допущено порушення строків оплати, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в сумі 1 202 705,61 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Так, у пункті 6.2.1. договору сторони передбачили, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

На підставі вказаного пункту договору, позивачем була нарахована пеня за загальний період прострочення з 01.03.2018 року по 25.03.2018 року в розмірі 32 685,50 грн.

Відповідач просив зменшити розмір пені на 80 % з посиланням на те, що щомісячний розподіл фінансування на оплату природного газу, затверджений планом асигнувань загального фонду бюджету, не відповідає фактичним потребам закладу з оплати спожитих послуг протягом опалювального сезону.

Присутній у судовому засіданні 10.05.2018 року представник позивача не заперечував проти зменшення розміру пені.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зменшити розмір штрафних санкцій (пені, штрафу).

Згідно з п. 3.17.4. постанови Пленуму ВГСУ №18 від 23.12.2011 року, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Приймаючи до уваги фінансовий стан підприємства, наявність обставин, що утруднювали виконання господарських зобов'язань і як наслідок впливали на причини виникнення прострочки оплати та нарахування штрафних санкцій, господарський суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 80%, тому сума пені, яка підлягає стягненню складає 6537,10 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та у зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання щодо оплати газу у строки, визначені умовами договору, позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України були заявлені до стягнення 3% річних за загальний період прострочення з 01.03.2018 року по 25.03.2018 року в розмірі 2891,01 грн., які є обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Ціна позову становить 1 238 282.12грн., отже, сума судового збору за подання даного позову мала складати 18 574.23грн., а позивачем згідно платіжного доручення №201 (#225889032) від 22.03.2018 року сплачено 2 2192.39грн.

Отже, надмірно сплачений позивачем згідно платіжного доручення №201 (#225889032) від 22.03.2018 року судовий збір в розмірі 3618,16грн. підлягає поверненню з державного бюджету України на підставі ухвали суду, в зв'язку із внесенням судового збору в більшому розмірі та поданням позивачем відповідної заяви.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (49005, м. Дніпро, пр. Гагаріна, 26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (49000, місто Дніпро, вулиця Шевченка, будинок 2, ) основну заборгованість в розмірі 1 202 705,61грн., суму пені у розмірі 6537,10 грн., суму 3% річних у розмірі 2 891,01 грн., судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 18 574,23гривень.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (49000, місто Дніпро, вулиця Шевченка, будинок 2, ) із державного бюджету України судовий збір в розмірі 3618,16 грн., перерахований згідно платіжного доручення №204 (#225889032) від 22.03.2018, оригінал якого міститься в матеріалах справи, про що видати ухвалу.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.05.2018

Суддя ОСОБА_3