ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" травня 2018 р.м. Одеса Справа № 5017/2972/2012

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від прокурора: Гончаренко А.О /посвідчення/;

Від позивачів:

- Міністерства оборони України: ОСОБА_2 за довіреністю №220/456/д;

- Білгород Дністровської квартирно експлуатаційної частини району: ОСОБА_3 за довіреністю №03 від 10.01.2018р.

Від відповідачів:

- Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області: не зявився;

- селянського фермерського господарства „Колос: ОСОБА_4 за довіреністю №б/н від 19.01.2018р.; ОСОБА_5 /ордер/;

Від третьої особи: не зявився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву селянського фермерського господарства „Колос (вх. № 2-2323/18 від 07.05.2018р.) про відстрочення виконання рішення суду по справі за позовом заступника Білгород Дністровського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, в особі БілгородДністровської квартирно-експлуатаційної частини району до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, селянського фермерського господарства „Колос, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Кабінет Міністрів України про визнання недійсними договорів оренди землі та витребування земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 29.05.2017р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.10.2017р. та постановою Верховного Суду від 22.03.2018р. по даній справі, позов прокурора був задоволений у повному обсязі, визнано недійсними укладені між відповідачами: договір оренди землі № б/н від 28.12.2007 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 2100,0 га; договір оренди землі № б/н від 06.04.2009 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 144,0 га; договір оренди землі № б/н від 06.04.2009 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 105,25 га; договір оренди землі № б/н від 06.04.2009 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 312,5 га; договір короткострокової оренди землі № 59 від 09.11.2011 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 180,0 га; витребувано від СФГ „Колос земельні ділянки, які були передані на підставі вище вказаних договорів, розподілено судові витрати.

17.10.2017р. господарським судом у порядку ст. 116 ГПК України було видано відповідні накази.

07.05.2018р. до господарського суду Одеської області від селянського фермерського господарства „Колос надійшла заява про відстрочення виконання рішенням господарського суду Одеської області від 29.05.2017р. по даній справі (в частині витребування від СФГ „Колос земельних ділянок, переданих за недійсними правочинами) до 31.07.2018р. Подану заяву відповідач обґрунтовує необхідністю надання останньому додаткового часу для збирання врожаю на земельних ділянках, які були передані СФГ „Колос у користування.

Прокурор заперечував проти задоволення заявленої СФГ „Колос заяви про відстрочення виконання рішення суду з підстав її незаконності та необґрунтованості. Зокрема, прокурором було наголошено про відсутність підстав для відстрочення виконання рішення суду від 29.05.2017р. по даній справі, оскільки виконавче провадження з примусового виконання рішення було завершено органом державної виконавчої служби 24.11.2017р. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України „Про виконавче провадження, у звязку з його фактичним виконанням у повному обсязі. Міністерство оборони України та Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району просили суд відмовити у задоволенні заяви СФГ „Колос про відстрочення виконання рішення суду по даній справі.

Тарутинська районна державна адміністрація Одеської області та Кабінет Міністрів України не скористались наданим законом правом на участь своїх представників у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків.

Так, ч. 2 ст. 19, ст. 129-1 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 18 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Приписами ст. 1 Закону України Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року N 1404-VIII (з наступними змінами та доповненнями, далі Закон України Про виконавче провадження) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що 18.10.2017р. державним виконавцем Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54938990 з примусового виконання наказу від 17.10.2017р. по справі №5017/2972/2012 про витребування та зобовязання СФГ „Колос повернути Міністерству оборони України земельні ділянки.

15.11.2017р. державним виконавцем за участю, зокрема, Міністерства оборони України, Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району та СФГ „Колос, було складено акт приймання-передачі земельної ділянки, відповідно до якого Міністерству оборони України було повернуто земельну ділянку, площею 2841,754 га, що розташована за адресою: Одеська область, Тарутинський район, с. Весела Долина, військове містечко №11. Як вбачається з даного акту, на земельній ділянці знаходяться посіви озимих культур (ймовірно ріпак, озимі пшениця та ячмінь). Факт наявності посівів на земельних ділянках, які перебували у користуванні СФГ „Колос за недійсними правочинами окрім того підтверджується актом державного виконавця від 15.11.2017р.

24.11.2017р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №54938990 з примусового виконання наказу від 17.10.2017р. по справі №5017/2972/2012 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України „Про виконавче провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України „Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з абзацом 2 ч. 1 ст. 40 Закону України „Про виконавче провадження виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Положеннями ч. 3 ст. 39 Закону України „Про виконавче провадження передбачено, що у випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

06.12.2017р. на адресу господарського суду від органу державної виконавчої служби разом із супровідним листом надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження та оригінал виконавчого документу наказу від 17.10.2017р. по справі №5017/2972/2012.

03.05.2018р. комісією у складі представників Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, Веселодолинської сільської ради Тарутинського району та СФГ „Колос було складено акт обстеження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Веселодолинської сільської ради, з якого вбачається, що на земельній ділянці загальною прощею 2767,00 га наявні посіви озимої пшениці, ріпака та ячміню. Відповідно до довідки №521 від 04.05.2018р., виданої СФГ „Колос, озима пшениця, ріпак та ячмінь з урахуванням процесу їх дозрівання можуть бути зібрані до 31.07.2018р.

За переконанням СФГ „Колос, необхідність надання останньому додаткового часу для збирання врожаю на земельних ділянках, які були передані СФГ „Колос у користування, є достатньою правовою підставою для відстрочення виконання рішення господарського суду Одеської області від 29.05.2017р. по даній справі, оскільки в такому випадку не буде допущено порушення права власності СФГ „Колос на посіви.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 5 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно з п. 7.1.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17 жовтня 2012 року N 9 відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України „Про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Підсумовуючи вище наведені приписи чинного законодавства, а також приймаючи до уваги фактичні обставини, які склались між сторонами в процесі примусового виконання рішення господарського суду від 29.05.2017р. по даній справі, господарський суд дійшов висновку, що необхідною передумовою відстрочення виконання рішення суду є факт невиконання боржником рішення суду на момент звернення заявника із даною заявою. Проте, фактичне виконання в повному обсязі судового рішення свідчить про відсутність правових підстав для надання судом боржнику відстрочки виконання рішення суду.

Окрім того, господарський суд звертає увагу заявника на приписи ч. 5 ст. 331 ГПК України, якою передбачено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, у звязку з чим, вимога СФГ „Колос про надання йому відстрочки на строк більший, ніж один рік з дня ухвалення рішення, суперечить приписам чинного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для надання селянському фермерському господарству „Колос відстрочки виконання рішення суду, що має наслідком відмову у задоволенні заяви селянського фермерського господарства „Колос.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити селянському фермерському господарству „Колос у задоволенні заяви (вх. № 2-2323/18 від 07.05.2018р.) про відстрочення виконання рішення суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Повний текст ухвали складено 21.05.2018р.

Суддя С.П. Желєзна