РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.05.2018Справа № 910/1490/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Рижонкова С.В., розглянувши матеріали справи

За позовом Корпорації «Артеріум»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Elegant Trade Business»

про стягнення 111192,85 дол. США, що еквівалентно 3084761,86 грн.

за участі представників:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року Корпорація «Артеріум» звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Elegant Trade Business» про стягнення 111192,85 дол. США, що еквівалентно 3084761,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов контракту №EXP-230/17 від 15.09.2017 позивач здійснив поставку товару, а відповідач належним чином грошове зобов'язання по оплаті поставленого товару не виконав, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 111192,85 дол. США, що еквівалентно 3084761,86 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте до початку розгляду справи подав клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника в якому підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, проте 25.04.2018 через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва від останнього надійшли письмові пояснення по справі в яких останній визнав позов в повному обсязі та просив суд розглянути справу без участі уповноваженого представника.

Відповідно до ч.3 ст.185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подану відповідачем заяву судом встановлено, що заява відповідача про визнання позову підписана директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Elegant Trade Business» та скріплена відповідною печаткою товариства, не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 15.09.2017 між Корпорацією «Артеріум» (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Elegant Trade Business» (далі - покупець) укладено Контракт №ЕХР-230/17, відповідно до п.1.1 якого, продавець зобов'язується передати у власність покупця на умовах, в обсягах і в порядку, передбаченому контрактом, товар (медикаменти), а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його відповідно до контракту.

Пунктом 1.2 Контакту визначено, що поставка товару здійснюється на підставі специфікації, які підписуються уповноваженими представниками сторін на кожну партію товару і є невід'ємною частиною контракту.

Строки, кількість, ціни, асортимент вказуються в разових специфікаціях на кожне відвантаження окремо (п.1.4 Контракту).

Специфікацією №1 від 10.10.2017 сторони погодили поставку товару на суму 111192,85 дол. США.

Відповідно до п.3.1 Контракту, товар постачається на умовах: фрахт/перевезення і страхування оплачено до (СІР) - Ташкент, станція призначення: митний пост - «Арк Булок», м. Ташкент, вул. Самарканд йули, 36, код 26003; митний пост - «СТК Ташкент Аеро», м. Ташкент, Аеропорт, код 00102.

Згідно з п.4.3 договору, датою поставки вважається дата передачі товару перевізнику.

Умовами п.5.1 Контракту сторони погодили, що оплата за поставлений товар здійснюється в доларах США по реквізитам продавця в наступному порядку: банківський переказ на рахунок продавця з відстрочкою платежу 60 (шістдесят) календарних днів від дати складання міжнародної транспортної накладної (CMR) в м. Києві чи авіатранспортної накладної (Air Waybill) в аеропорту Бориспіль.

Положеннями п.15.1, 15.2 контракту встановлено, що всі спори та розбіжності, які можуть виникнути з даного контракту або у зв'язку з ним, будуть по можливості вирішуватись шляхом переговорів між сторонами. У випадку, якщо сторони не дійдуть згоди, спори підлягають передачі на розгляд Господарського суду міста Києва. Спори з контракту або у зв'язку з ним повинні розглядатись виходячи з умов контракту, в частині, не врегульовані контрактом, підлягають застосуванню Міжнародні правила тлумачення торговельних термінів «ІНКОТЕРМС» (ред. 2010), а також матеріальне і процесуальне право України.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про міжнародне приватне право», учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Згідно ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Суд зазначає, що 19.12.1992 Україна приєдналася до Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, від 20.03.1992 (постанова Верховної Ради України від 19.12.1992 № 2889-XII «Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності»).

Згідно з підпунктом «в» частини першої статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, компетентний суд держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав має право розглядати зазначені в статті 1 цієї Угоди спори, якщо на території цієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав виконано або має бути повністю або частково виконано зобов'язання з договору, що є предметом спору.

Відповідно до частини 2 статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992, що була підписана та ратифікована Україною й Республікою Узбекистан, компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода Сторін про передачу спору до суду.

Положеннями п.15.1, 15.2 контракту встановлено, що всі спори та розбіжності, які можуть виникнути з даного контракту або у зв'язку з ним, будуть по можливості вирішуватись шляхом переговорів між сторонами. У випадку, якщо сторони не дійдуть згоди, спори підлягають передачі на розгляд Господарського суду міста Києва. Спори з контракту або у зв'язку з ним повинні розглядатись виходячи з умов контракту, в частині, не врегульовані контрактом, підлягають застосуванню Міжнародні правила тлумачення торговельних термінів «ІНКОТЕРМС» (ред. 2010), а також матеріальне і процесуальне право України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач на виконання умов контракту, відповідно до специфікації №1 від 10.10.2017, інвойсу №ЕХР-230/17-1 від 10.10.2017 було поставлено відповідачеві товар на суму 111192,85 дол. США, що підтверджується міжнародною транспортною накладною (СМR) від 19.10.2017 № 0907413.

Митне оформлення товару в Україні відповідно до митної декларації №125200/2017/626973 відбулось 20.10.2017.

Однак відповідач поставлений товар не оплатив, в зв'язку з чим у останнього утворилася заборгованість в сумі 111192,85 дол. США, що еквівалентно 3084761,86 грн. Наявність у відповідача заборгованості перед позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи документами та не заперечується відповідачем.

Положеннями ст.712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Факт існування заборгованості в розмірі в сумі 111192,85 дол. США належним чином підтверджений матеріалами справи та визнається відповідачем у повному обсязі.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача 111192,85 дол. США що еквівалентно 3084761,86 грн. заборгованості за поставлений товар.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 185, 191, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Elegant Trade Business» (111810, Республіка Узбекистан, Ташкентська обл., Зангиатинський район, Узгариш КФЙ, Юкори Дархон МФЙ, вул. Навруз 3-тупік, буд. 9; ІНН 303783052) на користь Корпорації «Артеріум» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 139; ідентифікаційний код 33406813) заборгованість в розмірі 111192 (сто одинадцять тисяч сто дев'яносто два) дол. США 85 центів (що еквівалентно 3084761 (три мільйона вісімдесят чотири тисячi сімсот шістдесят одна) грн. 86 коп.), а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 46271 (сорок шість тисяч двісті сімдесят одну) грн. 43 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 24.05.2018

Суддя Я.В. Маринченко