ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25 травня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/176/18
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л.

Розглянув заяву про забезпечення позову вх.№11345 від 21.05.2018 року у справі

за позовом позивача 1 ОСОБА_1, АДРЕСА_1

позивача 2 ОСОБА_2, АДРЕСА_1

позивача 3 ОСОБА_3, АДРЕСА_2

до відповідача Тернопільського приватного акціонерного товариства "Агропромтехніка", вул. Грушевського, 134, смт. Великі Бірки, Тернопільський район, Тернопільська область, 47740

про визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів акціонерів Тернопільського приватного акціонерного товариства "Агропромтехніка", зазначених у протоколі №2 від 20.02.2018 року

Суть справи: 21.05.2018 року до Господарського суду Тернопільської області надійшла позовна заява від позивачів : ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Тернопільського приватного акціонерного товариства "Агропромтехніка" про визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів акціонерів, зазначених у протоколі №2 від 20.02.2018 року.

Одночасно із позовом подано заяву про його забезпечення вх.№11345 від 21.05.2018 року, якою позивачі просять суд : вжити заходів по забезпеченню позову та накласти арешт на майно відповідача, а саме на рухоме та нерухоме майно, згідно Інвентаризаційного опису необоротних активів Тернопільського ПрАТ "Агропромтехніка" від 01.12.2017 року (копію долучено до матеріалів справи), що знаходиться за адресою : 47740, Тернопільська область, Тернопільський район, смт.Великі Бірки, вул.Грушевського, 134 та на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку НОМЕР_1, МФО 338545, в ПАТ "Ощадбанк".

Згідно Протоколу повторно призначеного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2018 року головуючим суддею для розгляду справи №921/176/18 визначено Гевка В.Л.

24.05.2018 року заяву про забезпечення позову вх.№11345 від 21.05.2018 року у справі №921/176/18 передано на розгляд судді Гевко В.Л.

Суд, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову та додані до неї документи, зазначає наступне.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачі вказують, що у них є підстави вважати, що дії ліквідатора Авдєєнка Владислава Валерійовича, призначеного на посаду рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Відповідача - Тернопільського приватного акціонерного товариства "Агропромтехніка" від 20.02.2018 року спрямовані на активний продаж основних засобів Товариства, через що за час судового розгляду позову про визнання недійсними рішення про його обрання ліквідатором та про ліквідацію Відповідача вірогідно будуть розпродані всі основні засоби Відповідача, а грошові кошти зняті з рахунків Товариства. За таких умов, у разі задоволення основного позову поданого Позивачами, за відсутності основних засобів та грошових коштів Товариство не зможе повноцінно функціонувати та здійснювати свою господарську діяльність за результатами якої Позивачі, як акціонери Відповідача, отримують прибуток у вигляді дивідендів.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

За змістом частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Із змісту частин 4,5,10,11 статті 137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони:

1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;

2) емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства;

3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства;

4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев'ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов'язаних з предметом спору.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 та частини 6 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з'ясування питань, пов'язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до статті 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивачами в обґрунтування клопотання про забезпечення позову зазначається про те, що ліквідатором Авдєєнком В.В. здійснюється активний продаж основних засобів Тернопільського ПрАТ "Агропромтехніка". В підтвердження зазначеного твердження позивачі посилаються як на доказ на Баланс (Звіт про фінансовий стан) Тернопільського ПрАТ "Агропромтехніка" станом на 15 травня 2018 року. Із змісту якого вбачається, що вартість наявних основних засобів Тернопільського ПрАТ "Агропромтехніка" зменшилась з 858 000,00 гривень до 789 000,00 гривень, в свою чергу гроші та їх еквіваленти на кінець звітного періоду збільшилися з 25 000,00 гривень до 762 000,00 гривень. На думку Позивачів 1,2,3 це свідчить про реалізовану частину основних засобів (за заниженими цінами) з надлишковою балансовою вартістю в 69000,00 гривень за 3 останні місяці.

Оцінивши вказані обґрунтування підстав забезпечення позову, надавши оцінку поданим позивачами доказам, суд вважає, що вказані твердження позивачів є лише їх припущеннями. Зокрема, припущенням про можливий продаж активів товариства зі сторони ліквідатора, так як суду не подано інших доказів, які б вказували на таке, як то договорів купівлі-продажу, інших правочинів, тощо. У свою чергу, зменшення вартості основних засобів та збільшення грошової маси відображених у балансі товариства ще не свідчить про продаж активів товариства за заниженою вартістю, а може бути пов'язано з іншим причинами (переоцінка, інвентаризація, амортизація основних засобів, надходження грошових коштів від господарської діяльності, погашення заборгованості кредиторами товариства, тощо).

Суд має за необхідне зазначити, що з поданих заявниками матеріалів, не вбачається достатніх доказів того, що відповідачем здійснюються певні дії по відчуженню майна саме за заниженою (залишковою) вартістю.

Посилання ж позивачів лише на баланс товариства як на доказ без долучення первинних бухгалтерських документів, не є, на думку суду, достатнім.

Крім того, суд вважає, що предмет позовних вимог, що стосуються визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів акціонерів Тернопільського приватного акціонерного товариства "Агропромтехніка", зазначених у протоколі №2 від 20.02.2018 року та вжиття заходів по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на все майно відповідача, а саме на рухоме та нерухоме майно, згідно Інвентаризаційного опису необоротних активів Тернопільського ПрАТ "Агропромтехніка" від 01.12.2017 року, що знаходиться за адресою : 47740, Тернопільська область, Тернопільський район, смт.Великі Бірки, вул.Грушевського, 134 та на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку НОМЕР_1, МФО 338545, в ПАТ "Ощадбанк", не є взаємопов'язаними між собою.

Адже, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов'язані з предметом спору. Зокрема, не допускається винесення ухвал про накладення арешту на все майно підприємства. Якщо у господарського суду є підстави вважати, що діями виконавчого або іншого органу, рішення про обрання якого оспорюється, може бути погіршено фінансовий стан юридичної особи або доведено його до стійкої неплатоспроможності, суд має право забезпечити позов шляхом заборони відчуження основних засобів, нерухомого майна та іншого майна товариства, чітко визначивши в ухвалі про забезпечення позову перелік майна, відчуження якого забороняється.

Аналогічна правова позиція викладена і у пункті 6.8. Постанови Пленуму ВГСУ від 25.02.2016 №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин».

При цьому суд враховує те, що висловлюючи зазначене припущення, позивачами до позовної заяви не додано достатніх доказів, які б свідчили про те, що діями ліквідатора товариства погіршується фінансовий стан товариства і ліквідатор доводить його до стійкої неплатоспроможності. І що внаслідок таких його дій майно, яке є у власності товариства у процесі розгляду спору, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

При цьому суд звертає увагу на те, що виконання рішення суду у випадку задоволення позову в межах заявлених позивачами вимог не пов'язано із передачею позивачам майна чи грошових коштів, на яке вони просять накласти арешт, адже таке майно є власністю юридичної особи - Тернопільського ПрАТ "Агропромтехніка". Не є предметом позовних вимог і стягнення дивідендів у користь позивачів про неможливість отримати, які вони зазначають у поданій заяві.

А відтак, суд вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача - Тернопільського ПрАТ "Агропромтехніка", на даній стадії провадження є передчасним та відмовляє позивачам : 1 ОСОБА_1; 2 ОСОБА_2; 3 ОСОБА_3, у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивачів, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

За таких обставин та з огляду на те, що позивачем не доведено, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, суд має за необхідне відмітити, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду (п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Враховуючи викладене та керуючись статтями 13,73,74,77,79,80,136,137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити позивачам : 1 ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 46018; 2 ОСОБА_2, АДРЕСА_1; 3 ОСОБА_3, АДРЕСА_2, в задоволенні заяви про забезпечення позову.

2. Ухвалу направити сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів відповідно до статей 254-257 ГПК України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Ухвалу підписано 25.05.2018 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко