КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2018 р. Справа№ 910/21447/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Найченко А.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Управління освіти Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації

на рішення Господарського суду міста Києва

від 05.02.2018 (дата підписання 14.02.2018)

у справі № 910/21447/17 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший

Столичний Хлібозавод»

до Управління освіти Солом'янської районної в місті Києві державної

адміністрації

про стягнення 114 342,07 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший Столичний Хлібозавод» (далі - ТОВ «Перший Столичний Хлібозавод», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Управління освіти Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення 114 342,07 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначило про неналежне виконання відповідачем умов договору №16 про закупівлю товарів за державні кошти від 12.01.2016 щодо повної та своєчасної оплати поставленого позивачем згідно замовлень навчальних закладів товару, відтак просило стягнути з відповідача 100 122, 24 грн. заборгованості, 11 553,56 грн. інфляційний нарахувань та 2 666, 27 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.02.2018 у справі № 910/21447/17 позов задоволено повністю. Стягнуто з Управління освіти Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації на користь ТОВ «Перший Столичний Хлібозавод» основний борг в розмірі 100 122, 24 грн., 3% річних в розмірі 2 666, 27 грн., індекс інфляції в розмірі 11 553, 56 грн. та судовий збір в розмірі 1 715, 14 грн.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, Управління освіти Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржуване рішення ухвалено за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. За твердженнями апелянта, судом першої інстанції не надано жодної оцінки аргументам відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову, не застосовано й при розгляді справи приписів Закону України «Про здійснення державних закупівель». На переконання апелянта, судом не враховано, що укладений між сторонами договір закінчив свою дію, зокрема, виконанням сторонами усіх своїх зобов'язань за договором. Так, позивач здійснив поставку товару на суму 1 117 985, 28 грн., що складає майже 100% виконання договору, а відповідач здійснив оплату цього товару в повному обсязі. Крім цього, на думку апелянта, поставка товару на суму 100 122, 24 грн. здійснена поза межами договору, відтак ціна та строки поставки товару, переданого позивачем на навчальні заклади не передбачені цим договором. Апелянт також вказував на встановлену ст. 2 Законом України «Про здійснення державних закупівель» заборону на придбання товарів без проведення процедур, визначених цим Законом, та укладення відповідного договору. Посилання суду в оскаржуваному рішенні на дослідження підтверджуючих документів щодо належної поставки позивачем товару та його прийняття відповідачем не відповідають дійсності, адже позивачем не надано жодних документів на підтвердження факту прийняття відповідачем цього товару тощо.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач подав відзив, в якому зазначив про безпідставність на необґрунтованість апеляційних вимог, просив не брати їх до уваги, відтак оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції 15.05.2018 з'явились представники сторін, представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, в яких підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції надав пояснення, в яких заперечив доводи апеляційної скарги, просив не брати їх до уваги, відтак оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 12.01.2016 між ТОВ «Перший Столичний Хлібозавод» (позивачем, постачальником за договором) та Управлінням освіти Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації (відповідачем, покупцем за договором) укладено договір №16 про закупівлю товарів за державні кошти (далі Договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов'язався у визначений договором строк поставити покупцю 10.71.1 Вироби хлібобулочні, кондитерські та кулінарні, борошняні, нетривалого зберігання (хлібобулочні вироби) (надалі - товар), зазначений в специфікації (додаток №1), а покупець - прийняти та оплатити товар.

Кількість товару зазначена в специфікації (додаток №1), яка надається до Договору і є його невід'ємною частиною (п.1.2 ).

Положеннями п. 3.1 Договору сторони погодили, що ціна Договору становить 1 121 500,00 грн. , в тому числі податок на додану вартість в сумі 186 916,66 грн.

За умовами п. 4.1 Договору розрахунки за поставлений товар проводиться за фактом постачання товару та після надання постачальником зведеної видаткової накладної.

Відповідно до п. 5.1 Договору поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі заявок навчальних закладів Солом'янського району. Поставка товару проводиться впродовж одного робочого дня з моменту отримання заявок до місць, визначених в Дислокації (до комори кожного закладу).

Місце поставки товару - заклади освіти Солом'янського району м. Києва відповідно до Дислокації (додаток №2), що є невід'ємною частиною Договору (п.5.2).

Датою поставки товару (п. 5.3 Договору) є дата коли товар було передано за місцем поставки, що підтверджується відповідними документами (товарно-транспортними накладними, видатковими накладними). Право власності на товар та ризик випадкової його загибелі переходить до покупця з моменту прийняття товару покупцем за видатковою накладною. Зобов'язання постачальника по поставці товару вважаються виконаними в повному обсязі з моменту передачі товару та підписання відповідних документів.

Цей Договір згідно п. 12.1 набирає чинності з дня його підписання сторонами та скріплення їх печатками і діє до 31 грудня 2016 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором.

На виконання умов Договору сторони підписали додаток №1 до нього (Специфікацію), в якому погодили перелік, асортимент та загальну вартість товарів, яка поставляються, а також додаток № 2 (Дислокацію навчальних закладів).

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За договором поставки в силу приписів ст. 712 ЦК України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 655 ЦК України) одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що згідно отриманих в телефонному режими замовлень навчальних закладів ним на виконання умов Договору здійснено поставку хлібобулочної продукції на загальну суму 100 122, 24 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи зведеними видатковими накладними:

- №5431501/1 від 30.11.2016 на суму 5 096,64 грн.,

- №5431501/2 від 30.11.2016 на суму 59 975,04 грн.,

- №5431501/3 від 30.11.2016 на суму 2 342,40 грн.,

- №5431501/4 від 30.11.2016 на суму 422,40 грн.,

- №5431501/5 від 30.11.2016 на суму 5 122,56 грн.,

- №551938/1 від 06.12.2016 на суму 1 796,16 грн.,

- №551938/2 від 06.12.2016 на суму 22 155,84 грн.,

- №551938/3 від 06.12.2016 на суму 1 771,20 грн.,

- №551938/4 від 06.12.2016 на суму 144,00 грн.,

- №551938/5 від 06.12.2016 на суму 1 896,00 грн., які підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою позивача, проте не підписані зі сторони відповідача.

Як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і за текстом апеляційної скарги відповідач (апелянт) не заперечував проти отримання навчальними закладами товару на загальну суму 100 122, 24 грн., однак вказував на відсутність підтверджуючих документів щодо належної поставки позивачем товару та його прийняття відповідачем, адже позивачем не надано жодних документів про прийняття відповідачем цього товару.

Матеріалами справи встановлено, до вищезгадані зведені видаткові накладні дійсно не підписані відповідачем, проте в матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні за оспорюваний період (оригінали яких оглянуті судом першої інстанції в судовому засіданні, про що зазначено в оскаржуваному рішенні) з відмітками про отримання товару відповідними особами згідно Дислокації навчальних закладів комунальної власності Солом'янського району для постачання продуктів харчування (додаток №2 до Договору).

Відповідно до п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 (надалі - Правила), ТТН - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, який призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Основним документом на перевезення вантажів згідно п.11.1 вищевказаних Правил є ТТН, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. ТТН може оформлюватись суб'єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім'я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

За приписами п. 11.4 Правил ТТН на перевезення вантажів автомобільним транспортом замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів.

Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри ТТН підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з ТТН водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр ТТН залишається у замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається перевізнику (п.п. 11.5-11.6 Правил).

За умовами п. 5.3 Договору датою поставки товару є дата коли товар було передано за місцем поставки, що підтверджується відповідними документами (товарно-транспортними накладними, видатковими накладними). Право власності на товар та ризик випадкової його загибелі переходить до покупця з моменту прийняття товару покупцем за видатковою накладною. Зобов'язання постачальника щодо поставки товару вважаються виконаними в повному обсязі з моменту передачі товару та підписання відповідних документів.

Як вбачається зі змісту долучених до матеріалів справи ТТН за спірний період, їх оформлено відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, зокрема, вони містять відмітки про отримання товару відповідними особами згідно Дислокації навчальних закладів комунальної власності Солом'янського району для постачання продуктів харчування, що свідчить про передачу товару за місцем поставки згідно погоджених сторонами умов Договору (п. 5.3).

Таким чином, передання позивачем відповідальним особам навчальних закладів згідно наявних в матеріалах справи ТТН хлібобулочної продукції, поставка якої за умовами п. 5.1 Договору повинна здійснюватись впродовж одного робочого дня з моменту отримання заявок до визначених Дислокацією місць, свідчить про належне виконання позивачем своїх зобов'язань по поставці товару.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Розрахунки за поставлений товар згідно п. 4.1 Договору проводиться за фактом постачання товару та після надання постачальником зведеної видаткової накладної.

Замовник здійснює оплату за поставлений товар в національній валюті України у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Усі платіжні документи за договором формулюються з дотриманням законодавства (п. 4.2 Договору).

Відповідно до п.4 Договору розрахунки за поставлений товар здійснюються на підставі ст. 49 Бюджетного кодексу України через управління Державної казначейської служби Солом'янського ГУДКСУ у м. Києві з відтермінуванням платежу до 30 календарних днів щомісячно з моменту поставки товару згідно зведених видаткових накладних. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунки за отриманий товар здійснюються протягом п'яти банківських днів з дати отримання замовником бюджетного фінансування на розрахунковий рахунок.

Постачальник на підставі п.4.5 Договору зобов'язується проводити звірку взаєморозрахунків за поставлений товар та складати акт звірки взаєморозрахунків з покупцем, який є підставою для остаточного розрахунку.

Як встановлено матеріалами справи, що між сторонами було підписано акт звірки взаєморозрахунків станом на 1 січня 2018 , в якому за даними позивача за Договором поставлено товар на загальну суму 1 223 140,80 грн., який оплачений відповідачем лише частково на суму 1 123 018,56 грн., заборгованість становить 100 122, 24 грн. Проте, за даними відповідача всього за Договором поставлено товар на загальну суму 1 117 985, 28 грн., яка й була оплачена відповідачем.

Заперечуючи проти позову, відповідач (апелянт) вказував на те, що умовами Договору сторонами погоджено поставку товару на загальну суму 1 121 500,00 грн., позивачем на його виконання поставлено товар на загальну суму 1 117 985, 28 грн., яка оплачена відповідачем. За твердженнями відповідача, Управління освіти Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації вправі придбавати товари та послуги виключно за умови проведеної процедури закупівлі товару, що передбачає конкурсну основу та відповідне укладення договору за результатами проведеного тендеру. Оскільки, інших договорів крім вищезгаданого відповідач з позивачем не укладали, на думку відповідача, позивач намагається отримати державні кошти без належних на те підстав. Крім цього, як вище згадувалось, відповідач стверджує, що Договір закінчив свою дію виконанням сторонами всіх своїх зобов'язань за ним : позивач здійснив поставку товару на суму 1 117 985, 28 грн., що складає майже 100% виконання Договору, а відповідач здійснив оплату цього товару в повному обсязі.

Відповідно до п. 12.1 Договору, він набирає чинності з дня його підписання сторонами і скріплення їх печатками й діє до 31 грудня 2016, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором.

Оскільки на момент поставки товару в спірному періоді (листопад 2016 - грудень 2016) строк дії Договору не закінчився, а позивачем окрім спірного товару на 100 122, 24 грн. поставлено в навчальні заклади хлібобулочні вироби на суму 1 117 985, 28 грн., що менше погодженої Договором (1 121 500, 00 грн.), це в свою чергу не може свідчити про припинення Договору шляхом його повного виконання сторонами, відтак доводи апелянта про припинення дії Договору на момент поставки спірного товару як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу.

Посилання апелянта на неможливість придбавати товар без проведення відповідної процедури закупівель товару згідно Закону України «Про здійснення державних закупівель», що передбачає конкурсну основу та відповідне укладення договору за результатами проведеного тендеру, не заслуговують на увагу, адже як вище згадувалось, умовами п. 5.1 Договору сторони погодили, що поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі заявок навчальних закладів Солом'янського району впродовж одного дня з моменту отримання заявок до місць визначених Дислокацією, відповідно здійснення позивачем поставок хлібобулочної продукції в межах строку дії Договору свідчить про належне виконання ним своїх договірних зобов'язань.

Крім цього, за приписами вищезгаданого Закону договір про закупівлю укладається, зокрема, у відповідності до норм ЦК України та ГК України, відповідно до правовідносин сторін, що у даному випадку виникли на підставі укладеного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Так, якщо продавець передав покупцеві більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу (ч.ч. 2, 3 ст. 670 ЦК України), покупець зобов'язаний повідомити про це продавця. Якщо в розумний строк після одержання такого повідомлення продавець не розпорядиться товаром, покупець має право прийняти весь товар, якщо інше не встановлено договором. Якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов'язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.

Оскільки відповідач жодним чином не повідомив продавця (позивача) про надмірно поставлений товар, а одразу прийняв його в особі уповноважених осіб навчальних закладів згідно Дислокації та розпорядився ним, відповідно в силу приписів цивільного законодавства у нього виник обов'язок щодо оплатити додатково прийнятого товару, в даному випадку хлібобулочної продукції.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що висновки місцевого господарського суду про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в розмірі 100 122, 24 грн. є правомірними, а позовні вимоги, які доведено належними та допустимими доказами, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім цього, в зв'язку із простроченням сплати заборгованості за поставлений товар, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 11 553,56 грн. інфляційний нарахувань та 2 666,27 грн. 3% річних.

Порушенням зобов'язання на підставі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення у їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1 вищезгаданої постанови пленуму).

Враховуючи встановлені обставини справи щодо наявності заборгованості відповідача та фактів прострочення платежів, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків інфляційних втрат та 3% річних, апеляційний суд встановив, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 11 553,56 грн. інфляційний нарахувань та 2 666, 27 грн. 3% річних. є обґрунтованими (арифметично вірно розрахованими), а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи відповідача (апелянта) з приводу неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення місцевим судом вимог матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 240, 269-270, 273, 275, 281-284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління освіти Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2018 у справі № 910/21447/17 - без змін.

Матеріали справи № 910/21447/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 18.05.2018

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко