ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2018 року м.Дніпро Справа № 904/174/18

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Кузнецов В.О., Верхогляд Т.А.

Секретар судового засідання: Пінчук Є.С.

За участю представників сторін:

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність №137 від 13.04.2018 р., адвокат;

від позивача: ОСОБА_2, договір про надання правової допомоги від 22.01.2018 р., адвокат.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.18р., суддя Суховаров А.В., по справі № 904/174/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "УКРЕНЕРГОТРАНС", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ", м.Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 35 859, 07 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.18р. по справі №904/174/18 позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" (51925, Дніпропетровська область, м.Камянське, вул. Соборна, 18б; ) на користь Приватного акціонерного товариства "УКРЕНЕРГОТРАНС" (49050, м.Дніпро, вул. Володі Дубініна, буд.8; ) суму 29 483, 80 грн. основного боргу, 4 063, 55 грн. пені, 474, 15 грн. 3% річних, 1 837, 57 грн. інфляційних, 1 762,00 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням господарського суду, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, що призвело до невірного застосування судом норм процесуального права, порушення норм матеріального права.

Так, скаржником зауважено, якщо повний текст було складено в день проголошення вступної та резолютивної частини цього рішення, в тексті повного рішення також зазначається відповідна дата, що не було здійснено Господарським судом чим порушено вимоги п.6 ч.6 ст.238 ГПК України.

Крім того, скаржник посилається на необґрунтоване прийняття місцевим судом розрахунку позивача індексу інфляції та трьох відсотків річних, всупереч вимогам ч.3 ст. 162 ГПК України, хоча звіт комісіонера не був належним чином затверджений комітентом, оскільки на останньому відсутня печатка комітента.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду без змін. Так, позивач вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, оскільки не може бути скасовано правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. Крім того позивачем зауважено, що жодних зауважень на звіт комісіонера, яким підтверджуються витрати понесені комітентом при виконанні доручення комітента та на акт виконаних робіт від відповідача не надходило, тому відповідно до п.3.3.2 договору звіт вважається прийнятим відповідачем без заперечень, а послуги та роботи підлягають оплаті в повному обсязі. Також позивачем зазначено про погашення відповідачем суми боргу відповідно до платіжного доручення №4893 від 25.04.18.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.03.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.18р. у справі - залишено без руху з підстав порушення скаржником вимог п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України (несплата судового збору у розмірі 2643,00 грн.).

02.04.2018 від скаржника на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків з долученням доказів сплати судового збору меморіального ордеру №1161_3 від 12.03.18 на суму 2643,00 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.04.2018р. відкрито апеляційне провадження колегією суддів у складі: головуючого судді: Чус О.В. (доповідача), судді: Кузнецов В.О., Верхогляд Т.А. Розгляд справи призначити у судовому засіданні на 22.05.2018.

22.05.2018р. у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 грудня 2012 року між позивачем (комісіонером) та відповідачем (комітентом) укладено договір №1.10.2/31/13-0289.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору, комісіонер, який діє від свого імені, за рахунок та за дорученням комітента, за винагороду зобов'язується укласти зі спеціалізованими підприємствами на надання послуг з організації на території України та країн СНД технічного обслуговування (ремонту) з відчепленням залізничних вагонів, що перебувають у власності ТОВ ЮНІСОН ГРУП, орендованих комітентом, у випадках їх зупинки працівниками залізниці з причини несправності в період слідування по залізничних путях загального користування, а також при пошкоджені чи сході з рейок вагонів на під'їзних коліях або залізничних шляхах загального користування, виконання робіт з модернізації деталей та вузлів вагонів.

Комітент зобов'язаний виплачувати комісіонеру винагороду, а також відшкодовувати підтверджені витрати комісіонера, пов'язані з виконання комісіонером умов Договору (пп.3.3.1 Договору)

Комітент зобов'язаний прийняти звіт комісіонера за минулий місяць з доданими документами, які підтверджують вартість ремонту, а також інших витрат комісіонера та відшкодувати вартість виконаних робіт за ціною та на умовах, передбачених Договором, а також сплатити комісіонеру винагороду за надані послуги.

Комітент, який має вмотивовані заперечення по звіту комісіонера, зобовязаний надати в письмовому вигляді свої заперечення протягом 10 (десяти) робочих днів з дня отримання такого звіту. В противному випадку, звіт вважається прийнятим відповідачем без заперечень, а роботи підлягають оплаті в повному обсязі. (пп.3.3.2 Договору).

Комітент забезпечує комісіонера грошовими коштами для проведення ремонту вагонів. Грошові кошти підлягають перерахуванню на рахунок комісіонера на протязі 5 банківських днів з моменту виставлення рахунку комісіонера, розрахованого на підставі калькуляцій ремонтних робіт, погоджених з вагонними депо, виконуючими ці роботи. Фактично понесені на виконання робіт витрати комісіонера, відображені у звіті комісіонера з урахуванням раніше перерахованої оплати, підлягають відшкодуванню комітентом на протязі 5 банківських днів з моменту затвердження звіту (пп. 3.3.4 Договору)

Оплата винагороди комісіонера за Договором здійснюється комітентом на підставі рахунку, виставленого у відповідності з затвердженим звітом комісіонера, шляхом зарахуванням комітентом відповідних сум на поточний рахунок комісіонера на протязі 13 (тринадцяти) банківських днів з дати отримання рахунку, податкової накладної, акту виконаних робіт. Оплата раніше неврахованих витрат комісіонера проводиться комітентом на протязі 13-ти банківських днів з моменту затвердження звіту комісіонера (п.4.4 Договору).

За змістом пункту 5.1 Договору за несвоєчасне перерахування коштів, комісіонеру за фактично виконані обумовлені Договором послуги, комітент сплачує комісіонеру пеню в розмірі 0,1% від суми, що підлягає перерахуванню, за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

За результатами виконаних робіт відповідно до умов договору позивачем складено звіти та акти виконаних робіт, які підписано без заперечень відповідачем (а.с.34-42). Так, позивачем понесено витрати на організацію ремонту вагонів згідно актів виконаних робіт №Р0007 від 01.06.2017, №Р008 від 27.07.2017 на загальну суму 29 483, 80 грн. У звязку з вказаним позивачем були виставлені на оплату відповідачу рахунки (а.с.33, 38).

Відповідачем зобов'язання щодо оплати понесених позивачем витрат на загальну суму 29 483, 80 грн. не здійснено.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт виконання позивачем робіт відповідно до умов договору підтверджується матеріалами справи, доказів оплати суми боргу до суду не надано, висновок господарського суду про стягнення заборгованості є правомірним та обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст.231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який построчив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як передбачено п.5.1 Договору за несвоєчасне перерахування коштів, комісіонеру за фактично виконані обумовлені Договором послуги, комітент сплачує комісіонеру пеню в розмірі 0,1% від суми, що підлягає перерахуванню, за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Позивач заявлено до стягнення з відповідача пеню за період з 20.06.2017 по 31.12.2017 у розмірі 4 063, 55 грн., 3% річних за період з 08.06.2017 по 31.12.2017 у розмірі 474, 15 грн., інфляційні за період з червня 2017 року по грудень 2017 року у розмірі 1 837, 57 грн.

Розмір стягнутих судом пені, трьох відсотків річних, інфляційних перевірено колегією суддів та визнано правильним.

Заперечень щодо розміру зазначених сум апелянт не надав.

Стосовно доводів скаржника щодо порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі норм матеріального, які полягають в тому, що судом при винесенні рішення прийнято до уваги Звіт комісіонера № 7 від 01.06.2017 р. за Договором комісії №1.10.2/31/13-0289-02 від 19.12.2012р., який не був належним чином затверджений комітентом (відповідачем), слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано відповідачу разом зі звітом Комісіонера № 7 від 01.06.2017 p. Додаток до звіту комісіонера № 7 від 01.06.2017 p., яким підтверджуються витрати понесені комітентом при виконанні доручення комітента та ОСОБА_1 виконаних робіт №Р0007 від 01.06.2017 p. на суму зазначену в звіті комісіонера № 7 від 01.06.2017 р. Дані документи підписані Відповідачем та скріплені печаткою останнього.

Відповідно до підпункту 3.3.2. пункту 3.3. Договору Комітент зобовязаний прийняти звіт Комісіонера за минулий місяць з доданими документами, які підтверджують вартість ремонту, а також інші витрати Комісіонера та відшкодувати вартість виконаних робіт за ціною та на умовах, передбачених Договором, а також сплатити Комісіонера винагороду за надані послуги. Комітент (Відповідач), який має вмотивовані заперечення по звіту Комісіонера (Позивача), зобовязаний надати в письмовому вигляді свої заперечення на протязі 10 (десяти) робочих днів з дня отримання такого звіту. В противному випадку, звії вважається прийнятим Відповідачем без заперечень, а послуги та роботи підлягають оплаті в повному обсязі.

Жодних зауважень на Звіт комісіонера № 7 від 01.06.2017 р. за Договором комісії №1.10.2/31/13-0289-02 від 19.12.2012 р. та/або Додаток до звіту комісіонера № 7 від 01.06.2017p., яким підтверджуються витрати понесені комітентом при виконанні доручення комітента та ОСОБА_1 виконаних робіт №Р0007 від 01.06.2017 p., від відповідача не надано.

Отже, відповідно підпункту 3.3.2. пункту 3.3. Договору звіт вважається прийнятим відповідачем без заперечень, а послуги та роботи підлягають оплаті в повному обсязі.

Також слід зазначити, що 25.04.2018 року платіжним доручення №4893 відповідачем здійснено погашення суми основного боргу в сумі 29 483,80 грн. (а.с.94). Даний факт також свідчить про прийняття відповідачем обсягу та вартості послуг наданих йому за Договором комісії №1.10.2/31/13-0289-02 від 19.12.2012 p., проте вказане не впливає на результат розгляду даної справи, оскільки погашення суми боргу відбулося після прийняття рішення місцевим судом.

Посилання скаржника на порушення господарським судом норм процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, що полягає в тому, що судом в рішенні суду не зазначено дати виготовлення повного тексту судового рішення, слід зазначити наступне.

Відповідно до п.6 ч.6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України (в редакції з 15.12.2017р.), у разі необхідності у резолютивній частині також вказується, зокрема, дата складення повного судового рішення.

Як передбачено ч.ч.4-6 ст.240 Господарського процесуального кодексу України (в редакції з 15.12.2017р.), у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складено повне рішення.

Враховуючи викладене, а також те, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.18р. по справі було прийняте без повідомлення (виклику) учасників справи, без виготовлення скороченого рішення, дата повного рішення є - 19.02.18р.

Згідно зі ч.3 ст.13, ст.77 Господарського процесуального кодексу України (в редакції з 15.12.2017р.), кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись статтями 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.18р. по справі №904/174/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 29.05.2018р.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя Т.А. Верхогляд