ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" квітня 2018 р. м. Київ Справа № 911/168/18

У справі за позовом Національного банку України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліферунг ЛТД», м. Суми

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», м. Київ

про звернення стягнення на предмет іпотеки на суму 4919800 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

За участю представників:

Позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

Вiдповiдача: ОСОБА_4

Третьої особи: ОСОБА_5

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліферунг ЛТД», за участю терьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про звернення стягнення на предмет іпотеки на суму 4919800 грн. заборгованості за Кредитними договорами № 38/08-08/СТ від 14.08.2008 року та № 12/09/5 від 13.05.2014 року, укладеними між позивачем та третьою особою.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.02.2018 року відкрито провадження у справі № 911/168/18, підготовче засідання призначено на 13.03.2018 року.

В судовому засіданні 13.03.2018 року представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, у підготовче засідання 13.03.2018 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи 12.03.2018 року до канцелярії Господарського суду Київської області подав пояснення на позовну заяву.

Ухвалою від 13.03.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.04.2018 року.

10.04.2018 року відповідачем подано обгрунтоване клопотання про продовження строку для надання відзиву на позов. У зв'язку з чим, в судовому засіданні 10.04.2018 року оголошувалась перерва до 26.04.2018 року для надання відповідачу часу на подання відзиву на позов.

24.04.2018 року відповідачем подано до канцелярії суду відзив на позов та клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної справи Господарського суду м. Києва № 910/7308/16, в якій розглядається вимога про розірвання Кредитного договору № 12/09/5 від 13.05.2014 року, щодо заборгованості за яким у справі № 911/168/18 заявлено про застосування забезпечувального зобов'язання на підставі Договору іпотеки № 934 від 21.07.2010 року.

В судовому засіданні 26.04.2018 року представником позивача подано заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Суд дійшов висновку про відхилення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, оскільки питання розірвання кредитного договору впливає лише на майбутні правовідносини (після розірвання), тому не перешкоджає вирішенню спору щодо застосування забезпечувального зобов'язання, який існував на момент звернення до суду.

Також, в судовому засіданні 26.04.2018 року представником відповідача подано клопотання про призначення у справі судової експертизи для визначення дійсної вартості заставленного майна (предмету іпотеки), за рахунок якого ставиться вимога про погашення 4919800 грн. заборгованості за Кредитними договорами № 38/08-08/СТ від 14.08.2008 року та № 12/09/5 від 13.05.2014 року.

В обгрунтування клопотання про призначення судової експертизи відповідач посилається на порушення, допущені під час оцінки предмета іпотеки та на значну різницю вартості заставного майна, погодженої сторонами в іпотечному договорі та за даними проведеної позивачем оцінки.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про призначення у справі судової експертизи судом встановлено, що за позовними вимогами звернення стягнення на предмет іпотеки заявлено виходячи з вартості майна за даними Звіту про оцінку СОД ТОВ «Консалтингова компанія «Увекон» в сумі 4919800 грн. станом на 14.04.2017 року, тобто проведену майже за рік до подання позову, в той час, як за даними Іпотечного договору вартість заставного майна зафіксована в сумі 21140311 грн., що свідчить про значні розбіжності.

Крім того, наведені відповідачем в клопотанні зауваження та недоліки проведеної оцінки, зокрема, визначення вартості майна без обстеження об'єкту оцінки на базі наданої НБУ оцінювачу неактуальної документації за червень 2010 року, позивачем не спростовані.

Також, відповідачем надано дані проведеного Науково-дослідним інститутом судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України рецензування Звіту про оцінку, в ході якого було виявлено численні порушення нормативно-правових актів про оцінку майна та зроблено висновок, що Звіт про оцінку СОД ТОВ «Консалтингова компанія «Увекон» не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки.

Відповідач зазначає, що на момент розгляду справи предмет іпотеки за Іпотечним договором може мати вищу вартість, ніж наведено в позові, що суттєво вплине на обсяг погашення зобовязань за Кредитними договорами № 38/08-08/СТ від 14.08.2008 року та № 12/09/5 від 13.05.2014 року, які можуть бути погашені за рахунок предмету іпотеки.

У разі, якщо дійсна вартість предмета іпотеки буде встановлена більшою, за рахунок вартості предмету іпотеки відповідач буде спроможний погасити більший розмір заборгованості, що суттєво впливає на результат вирішення спору у цій справі, врахування всіх обставин та інтересів обох сторін.

З норми ст. 7 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Згідно розділу VII Листа Верховного Суду від 01.02.2015 року «Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» визначено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки повинна відповідати вимогам як ст. 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК. Зокрема, у ній в обов'язковому порядку повинно бути зазначено: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; конкретний спосіб реалізації предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. У судовій практиці немає єдності щодо вирішення питання про критерії, які повинен застосовувати суд, визначаючи початкову ціну.

Разом із тим, вирішуючи зазначені питання, суди повинні виходити з того, що ціна предмета іпотеки встановлюється в самому договорі - відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Якщо під час розгляду справи сторони з такою оцінкою погоджуються, то суд не має підстав її не брати до уваги, оскільки вона є умовою договору. Якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, ця сторона зобов'язана довести інший розмір, зокрема заявити клопотання про призначення та проведення відповідної судової експертизи.

Позивач заперечував проти заявленого відповідачем клопотання. Суд не погоджується з позицією позивача щодо відсутності необхідності призначення експертизи, оскільки вартість предмету іпотеки має зазначатись в резолютивній частині рішення і має значення при визначенні обсягу фактично погашеного зобовязання боржника за рахунок заставленого майна.

Таким чином, враховуючи значні розбіжності у зазначеній позивачем вартості предмету іпотеки в порівнянні з договірною вартістю, проведення оцінки без обстеження майна з виїздом на місце з застосуванням застарілої документації щодо обєкту оцінки, суд дійшов висновку про необхідність призначення у справі судової експертизи для визначення фактичної вартості предмета іпотеки на момент розгляду спору.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Враховуючи аргументовані, в тому числі документально, сумніви відповідача в достовірності та адекватності визначеної позивачем вартості предмету іпотеки, суд, враховуючи вищевикладене, вважає за необхідне клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи задовольнити.

Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» від 08.10.1998 року №53/5 передбачено можливість проведення земельно-технічної експертизи.

Як визначено п.п. 5.2. п. 5 розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, основними завданнями оціночно-будівельної експертизи є: визначення різних видів вартості поліпшень земельних ділянок (будівель та їх частин, споруд, передавальних пристроїв тощо); визначення відповідності виконаної оцінки нерухомого майна (поліпшень земельної ділянки) вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, методології, методам, оціночним процедурам. В орієнтовному переліку питань передбачено визначення вартості майна та відповідності проведеної оцінки вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, методології, методам, оціночним процедурам.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Частиною 1 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України визначено, що матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність призначення у справі судової оціночно-будівельної експертизи для визначення дійсної ринкової вартості майна боржника, за рахунок реалізації якого передбачається погашення заборгованості.

Частинами 3-6 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють, зокрема, державні спеціалізовані установи. До державних спеціалізованих установ належать науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу». Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1.6. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Мінюсту від 08.10.1998 року № 53/5 експертизи та дослідження проводяться експертними установами, як правило, за зонами регіонального обслуговування, згідно із переліком зон, наведеним у додатку до даної Інструкції.

Судом відхилено клопотання відповідача про доручення проведення експертизи Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Експертна установа визначається судом і проведення експертизи доручається Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6), зона регіонального обслуговування якого поширюється на територію господарської діяльності сторін у справі. Також, судом визначено остаточне коло питань, відповіді на які достатні для розгляду спору.

Згідно з ч. 3, 5 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об'єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).

В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв'язку з характером досліджень, або якщо об'єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: призначення судом експертизи. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється на час проведення експертизи.

За таких обставин, враховуючи, що в судовому засіданні 26.04.2018 року судом призначено судову експертизу, проведення якої за характером досліджень має відбуватись поза межами суду (в експертній установі), провадження у справі № 911/168/18 підлягає зупиненню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 99, 100, 234, п. 2 ч. 1 ст. 228, п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 911/168/18 судову оціночно-будівельну експертизу для визначення дійсної (реальної) ринкової вартості предмету іпотеки за Договором іпотеки № 934 від 21.07.2010 року, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, вул. Смоленська, 6, м. Київ).

2. На вирішення оціночно-будівельної експертизи поставити наступні питання:

2.1. Яка дійсна ринкова вартість заставленого майна: нежитлової нерухомості - піонерського табору «Сокіл» загальною площею 1979,20 кв.м, що розташований за адресою: Київська обл., м.Ірпінь, вул.Комінтерна, 63 та яке належить Іпотекодавцю на підставі Дублікату Договору купівлі-продажу піонерського табору, виданого ОСОБА_7, приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу від 27.01.2010р. за реєстровим №506 станом на 25.04.2018р.;

4. Витрати на проведення експертизи та організаційні питання, повязані з її проведенням, на даній стадії розгляду справи покласти на відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліферунг ЛТД», м. Суми, за клопотанням якого призначається експертиза.

5. Матеріали справи № 911/168/18, в яких містяться всі наявні у суду копії документів, надіслати для здійснення експертизи до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Смоленська, 6.

6. Зобовязати сторони за першою вимогою експертів своєчасно подати необхідні для проведення експертизи матеріали (документи, зразки, пояснення тощо) безпосередньо до експертної установи та забезпечити допуск і належні умови для проведення експертизи. Попередити сторони про відповідальність за ухилення від вчинення дій, обовязок вчинення яких покладено господарським судом на сторони. Попередити учасників провадження у справі про кримінальну відповідальність згідно ст. 382 КК України за невиконання рішень, ухвал суду, що набрали законної сили.

7. Попередити експертів, що будуть здійснювати експертизу, про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

8. По закінченню експертизи, висновок експерта разом з матеріалами справи № 911/168/18, а також дані щодо витрат, повязаних з проведенням експертизи, подати господарському суду.

9. Матеріали справи № 911/168/18 надіслати до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Смоленська, 6.

Суддя А.Ю. Кошик