У Х В А Л А

18.04.2018 Справа № 910/6968/16
За заявою ОСОБА_1 (місцезнаходження: 01114, АДРЕСА_1)

до Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1)

про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 17 235,92 грн.

в межах справи №910/6968/16

За заявою Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (м. Київ, вул. Б.Хмельницького,6)

до Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1)

про банкрутство

Суддя Яковенко А.В.

при секретарі судового засідання Кобельчуку О.І.

Представники :

від заявника ОСОБА_1

від боржника Гребенченко О.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

У квітні 2016 року до Господарського суду м. Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про порушення провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" у зв'язку з неможливістю останнього в порядку встновленому чинним законодавством погасити існуючу заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2016 № 910/6968/16 заяву Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" було прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 16.05.2016, визначеного автоматизованою системою арбітражного керуючогоТалана Л.Г. зобов'язано подати заяву про участь у справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.06.2016 порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1, ідентифікаційний код 38519326). Визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Державного підприємства "Укрветсанзавод" в розмірі 4 478 872,95грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1, ідентифікаційний код 38519326). Здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1, ідентифікаційний код 38519326) за номером 32720 від 19.06.2016р. Призначено розпорядником майна Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1, ідентифікаційний код 38519326) арбітражного керуючого Талана Леоніда Григоровича (свідоцтво №26 від 08.02.2013). Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 08.08.2016 р.

До Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 17 235,92 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2018 прийнято позовну заяву ОСОБА_1; відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; та призначено підготовче засідання на 05.03.2018.

02.03.2018 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2018 розгляд справи відкладено до 02.04.2018.

22.03.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

Позивач та відповідач в судове засідання 05.03.2018 з'явилися, додаткових заяв та клопотань не мали.

В судовому засіданні 18.04.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, встановив наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2017, зокрема, визнано звільнення з роботи ОСОБА_1 на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України незаконним та поновлено на роботі у Державному підприємстві "Укрветсанзавод" на посаді першого заступника генерального директора; допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі у Державному підприємстві "Укрветсанзавод" на посаді першого заступника генерального директора.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що 03.11.2017 до дубліката трудової книжки ОСОБА_1 внесено запис про поновлення на роботі на посаді першого заступника генерального директора на підставі наказу №260-к/17 від 01.11.2017.

Як вказує позивач, 15.11.2017 на його поштову адресу надійшов цінний лист від відповідача, в якому повідомлялося про скорочення посади першого заступника генерального директора ДП «Укрветсанзавод» з 10.01.2018 р. з метою оптимізації управління ДП «Укрветсанзавод». Також повідомлено, що в Апараті управління ДП «Укрветсанзавод» відсутні вакантні посади для переведення позивача на іншу роботу.

Наказом про припинення трудового договору (контракту) №14-К/18 від 15.01.2018 звільнено з 15.01.2018 ОСОБА_1 з посади першого заступника генерального директора на підставі скорочення штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бутити розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадках зміни в організації виробництва та праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, при цьому звільнення з підставі зазначених у п. 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Отже, аналізуючи зміст п.1 ч.1 ст. 40 КзпП України та п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані із звільненням за п.1 ст. 40 КзпП України, суду зобов'язані з'ясувати, зокрема, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату, чи додержано власником норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва в праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяця про наступне вивільнення.

Так, 10.01.2018 р. першому заступнику генерального директора ДП «Укрветсанзавод» ОСОБА_1 направлено попередження щодо скорочення зі шатного розпису посади першого заступника генерального директора ДП «Укрветсанзавод» за п.1 ст. 40 КЗпП України, яке позивач отримав 15.01.2018.

Крім того, відповідач повідомив, що в апараті управління ДП «Укрветсанзавод» відсутні вакантні посади для переведення ОСОБА_1 на іншу роботу..

02.03.2018 до Господарського суду міста Києва представником відповідача надано довідку №86-1/18-93 від 01.03.2018, відповідно до якої станом на 15.01.2018 в ДП «Укрветсанзад» працювало 26 працівників, а штатним розписом, затвердженого наказом №110-П/17 від 16.12.2017, станом на 15.01.2018 передбачено 27 посад. Станом на 15.01.2018 значилась вакантна посада - програміст.

Проте, суду не надано списків вакантних постійних посад в ДП «Укрветсанзавод» так і в філіях ДП «Укрветсанзавод» станом на 10.11.2017 та 15.01.2018 року, які б пропонувалися позивачу та не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивачу направлялись пропозиції в яких би йому пропонувалась робота згідно з переліком всіх наявних вакантних посад в ДП «Укрветсанзавод» так і в філіях ДП «Укрветсанзавод» станом на 10.11.2017 та 15.01.2018, зі складенням відомостей пропозиції вакантних посад.

Таким чином, суд приходить до переконання, що звільнення позивача за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України було здійснено в порушення вимог ст. 49-2 КЗпП України, оскільки суду не надано доказів, що позивачу були запропоновані всі вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві з дня попередження про вивільнення і які існували на день його звільнення.

Такий самий висновок зробив Верховний Суд України у справі за № 6-40цс15, Постанова ВСУ від 01.04.2015 року, згідно якого за частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення, у звязку із змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника на іншому підприємстві чи після розірвання з працівником трудового договору відповідно до вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України не є обов'язком роботодавця.

Таким чином позивач звільнений незаконно і підлягає поновленню на роботі на посаді відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України. Відповідно до ч.7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Порушуючи вимоги ст.115 і 116 КЗпП України відповідач не виплатив середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період с 16 січня 2018 року.

Згідно зі ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру, а відповідно до ст. 34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно п. 2. Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. № 1078 , індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Пунктом 11 Порядку визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Відповідно до п. 4 Порядку, сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Суд перевірив та погоджується з розрахунком індексації заробітної плати , наданої позивачем, який становить 17 235,92 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.01.2018 по день поновлення на роботі. Так як, судом визнано незаконне звільнення ОСОБА_1 та в частині поновлення на роботі рішення підлягає негайному виконанню, то період за який нараховується середній заробіток за час вимушеного прогулу становить з 16.01.2018 по 18.04.2018.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (надалі Порядок), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється, якщо працівник не мав заробітку не з вини працівника, виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньоїзаробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множеннясередньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд приходить до висновку про необхідність її задоволення, виходячи із розміру середньоденного заробітку позивача 707,97 грн. (згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, Форма ОК-5, нарахований дохід за листопад 2017 р. складає 14087,41 грн., за грудень 2017 р. складає 15 647,27 грн., отже середньомісячний розмір зарплати становить 14 867,36 грн. (14087,41+15647,27)/2) розмір середньоденного заробітку визначено так: 14867,34/(20+21), де 20 та 21 кількість відпрацьованих робочих днів у листопаді на грудні 2017 року відповідно) за період вимушеного прогулу з 16.01.2018 по 18.04.2018 (день ухвалення судового рішення), за вказаний період кількість робочих днів становила - 65 робочих днів, загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить: 707,97 х 65 = 46 018,05грн.

Згідно п. 3 Порядку, всі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Як роз`яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України узгоджуються з вимогами Податкового кодексу України.

Тому, враховуючи, що середньоденна заробітна плата позивача 707,97 грн. вирахувана без виключення сум податків та інших обов'язкових платежів, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 46 018,05грн. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та інших обов'язкових платежів при її виплаті.

Стосовно вимоги позивача про повернення оригінала трудової книжки, то суд відзначає наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 ДП «Укрветсанзавод» було зобов'язано повернути оригінал трудової книжки. На виконання вказаного рішення відповідачем було надано дублікат трудової книжки, так як оригінал було втрачено.

Із матеріалів справи вбачається, що заяву позивач подав до суду 09.02.2018, що підтверджується відміткою суду.

Зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд здійснює захист порушених прав на момент звернення до суду.

Оскільки відповідачем повернуто дублікат трудової книжки позивачу, яка прирівнюється до оригіналу, то на момент звернення позивача до суду (09.02.2018) його порушеного права не існувало, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2, ст. 40, ч.3 ст. 49-2, ст.ст. 115,116, 231-233, 235, 236, 237-1 КЗпП України, ст.10, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати звільнення з роботи ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним та поновити на роботі у Державному підприємстві "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Грінченка,1, ) на посаді першого заступника генерального директора.

3. Стягнути з Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Грінченка,1, ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 16.01.2018 до 18.04.2018, яка становить 46 018,05 грн.

4. Стягнути з Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Грінченка,1, ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) індексацію заробітної плати у розмірі 17 235,92 грн.;

5. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі у Державному підприємстві "Укрветсанзавод" на посаді першого заступника генерального директора.

6. У задоволенні решти вимог відмовити.

7. Видати накази.

8. Дана ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено 22.05.2018

Суддя А.В. Яковенко