номер провадження справи 18/123/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2018 справа № 908/2250/17

м. Запоріжжя

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 50)

до відповідача-1 товариства з обмеженою відповідальністю Оздоровчо-розважальний центр Соснова пуща (54017, м. Миколаїв, вул. Дунаєва, 33)

до відповідача-2 товариства з обмеженою відповідальністю ОРЦ ПЛЄС (69014, м. Запоріжжя, вул. Радистів, 58)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міжгосподарський дитячий оздоровчий заклад Юна Січ (70424, Запорізька область, Запорізький район, с. Розумівка, вул. Радянська, 126)

про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14.07.2008 № 2153 та повернення нерухомого майна

господарський суд Запорізької області у складі судді Носівець В.В.

при секретарі судового засідання Чубар М.В.

учасники справи:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 22/584 від 03.10.2017;

від відповідача-1: не зявився;

від відповідача-2: ОСОБА_2, директор, наказ б/н від 04.07.2008; ОСОБА_3, довіреність б/н від 19.02.2018;

від третьої особи: не зявився

Розглядаються позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області до товариства з обмеженою відповідальністю Оздоровчо-розважальний центр Соснова пуща та товариства з обмеженою відповідальністю ОРЦ ПЛЄС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міжгосподарський дитячий оздоровчий заклад Юна Січ, про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14.07.2008 № 2153 та повернення МДОЗ "ОСОБА_4 майна: корпус адміністративно-громадських приміщень інв. № 3, літ. А-2 площею 434,8 кв.м.; їдальня на 110 місць інв. № 1, літ. Б площею 796,2 кв.м.; медпункт з ізолятором інв. № 2, літ В-2 площею 110,5 кв.м.; спальний корпус інв. № 7, літ Г-2 площею 431,5 кв.м.; спальний корпус інв. № 6, літ. Г1-2 площею 427,9 кв.м.; спальний корпус інв. № 5, літ. Г2-2 площею 430,8 кв.м.; спальний корпус інв. № 4, літ. Г3-2 площею 432,5 кв.м.; душова інв. № 8, літ. Д площею 30 кв.м.; насосна літ. Ж площею 33,4 кв.м.; гараж літ. З площею 46,4 кв.м.; будівля літ. К площею 55,6 кв.м.; вбиральня літ. Л площею 25,1 кв.м.; вбиральня літ. М площею 25,2 кв.м.; тіньові навіси літ. Н, О, П, Р, С, Т; склад літ. Е, № 1, № 2, № 6, № 7; жижезбиральник № 3; № 5 башта Рожновського, № 8; трансформаторна підстанція № 9, № 10, № 11, № 12; вмивальники № 13 підпірна стінка, яке знаходиться за адресою: 70424, Запорізька область, Запорізький район, с. Розумівка, вул. Радянська, 126.

Ухвалою суду від 15.11.2017 порушено провадження у справі № 908/2250/17, присвоєно справі номер провадження 18/123/17, судове засідання призначене на 07.12.2017; у судовому засіданні 07.12.2017 строк вирішення спору продовжено на п'ятнадцять днів, засідання відкладено на 17.01.2018; у судовому засіданні 17.01.2018 суд почав підготовче провадження в рамках загального позовного провадження, оголошувались перерви до 15.02.2018, 14.03.2018, 03.04.2018, 18.04.2018; ухвалою від 14.03.2018 строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів; ухвалою від 18.04.2018 підготовче провадження закрито та розпочато розгляд справи по суті, судове засідання призначено на 16.05.2018.

В судовому засіданні 16.05.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові та наданих суду додаткових письмових поясненнях.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що постановою Донецького апеляційного господарського суду від 31.05.2011 скасоване рішення господарського суду Запорізької області від 23.04.2008 у справі № 9/360/08, на висновки якого, як на підставу набуття права власності за продавцем, міститься посилання в договорі купівлі-продажу № 2153 від 14.07.2008. Зазначеною постановою у визнанні дійсним на підставі ст. 220 ЦК України договору купівлі-продажу єдиного майнового комплексу від 09.04.2008, укладеного ТОВ «ОРЦ «Соснова Пуща» та МДОЗ «Юна Січ», та скасуванні права колективної власності МДОЗ «Юна Січ» відмовлено. На думку позивача, внаслідок недотримання сторонами договору купівлі-продажу від 09.04.2008 вимог закону щодо його нотаріального посвідчення спірний договір є нікчемним та таким, який не створив відповідних наслідків. Підставою для звернення з даним позовом позивач зазначив, що згідно протоколу № 1 від 22.03.2007 в ході передприватизаційної підготовки МДОЗ «Юна Січ» встановлено наявність в статутному капіталі (пайовому) закладу державної частки, розмір якої протоколом № 2 від 17.04.2008 комісією з передприватизаційної підготовки орієнтовно визначено в розмірі внесків на загальну суму 223 тис. руб. За доводами позивача, незаконно набувши за нікчемним правочином майно МДОЗ «Юна Січ» за рахунок вартості внесків, у вартості яких є державна частка, ТОВ «ОРЦ «Соснова Пуща» відчужила майно ТОВ «ОРЦ ПЛЄС». Оскільки ТОВ «ОРЦ «Соснова Пуща» на момент підписання договору купівлі продажу від 14.07.2008 не могло виступати продавцем майна, вказаний договір підлягає визнанню недійсним, а майно поверненню міжгосподарському дитячому оздоровчому закладу «Юна Січ». Посилаючись на приписи ст.ст. 203, 215 ЦК України просив позов задовольнити.

Відповідач-2 у наданому суду відзиві на позов та додаткових письмових поясненнях проти заявлених вимог заперечив та вказав на недостовірність відомостей, наданих позивачем щодо частки держави у статутному капіталі третьої особи, відсутність повноважень у позивача на звернення до суду в інтересах третьої особи та хибність посилань на нікчемність договору. Зауважив, що відповідно до реєстру корпоративних прав держави по господарських товариствах розміщеного на офіційному сайті Фонду державного майна юридична особа з кодом 03047962 (третя особа) не належить юридичних осіб, в якій наявні корпоративні права держави, тому твердження позивача про наявність в статутному капіталі МДОЗ «Юна Січ» корпоративних прав держави, якими управляє Фонд державного майна, не підтверджено належними та достовірними засобами доказування. Посилання позивача на порушення прав держави при укладанні оспорюваного договору вважає безпідставними, оскільки не зазначено ані частки корпоративних прав держави, ані аргументування на які права та інтереси такий правочин вплинув, з огляду на те, що власником майна на момент його продажу була саме третя особа, а не держава.

В наданих 18.04.2018 письмових поясненнях відповідач-2 зауважив, що ТОВ «ОРЦ ПЛЄС» є покупцем за нотаріально посвідченим договором від 2008 року, за яким товариство отримало право власності на нерухоме майно за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Розумівка, вул. Радянська, буд. 126, і при укладенні договору останньому не було відомо ані про рішення N 6 від 31.03.2004 Запорізької обласної ради сільськогосподарських товаровиробників про передачу до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Запорізького району ДОЗ «Юна Січ», ані про подальше його виконання. Щодо вимоги про повернення майна відповідач-2 зазначив, що відповідно до прохальної частини позовної заяви неможливо встановити чому одночасно заявлено про визнання договору недійсним (підстава для віндикації), і реституцію (оскільки заявлено позовну вимогу про повернення майна власникові), і кондицію (оскільки стверджується, що ТОВ «ОРЦ ПЛЄС» є незаконним володільцем).

Також, відповідачем-2 14.03.2018 та 18.04.2018 подавались клопотання про повернення позовної заяви та залишення позовної заяви без розгляду, які судом ухвалами від 14.03.2018 та від 18.04.2018 відхилені.

Крім того, відповідачем-2 14.03.2018 подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, в якій ТОВ «ОРЦ ПЛЄС» стверджує, що можливий строк звернення позивачем за захистом його прав сплинув 15.07.2011.

Позивач у наданих 02.04.2018 додаткових поясненнях просив визнати на підставі п. 5 ст. 267 ЦК України поважними причини пропущення позовної давності. В обґрунтування зазначив, що регіональне відділення не є стороною за правочином, який є предметом розгляду даної справи, і відповідно не було обізнане про його укладення. Також відзначив, що неодноразово в період з листопада 2012 по липень 2017 регіональне відділення ФДМУ по Запорізькій області зверталось до органів прокуратури з проханнями ініціювати позов із зазначеними вимогами, які залишені останніми без уваги.

Представники відповідача-1 та третьої особи у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, вимоги суду не виконали.

Згідно ст. 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обовязковою. <…> Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. <…>

Копії ухвал суду у справі від 15.11.2017, 07.12.2017, 17.01.2018, 15.02.2018, 14.03.2018, 03.04.2018, що направлялись на адресу відповідача-1, повернуті відділенням звязку до господарського суду Запорізької області із зазначенням причини повернення за закінченням терміну зберігання. Судом перевірено адресу відповідача у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та зясовано, що вона збігається із адресою, що вказана позивачем при поданні позову.

Копії ухвал суду, направлені на адресу МДОЗ «Юна Січ», що співпадає із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернуті відділенням поштового звязку з позначкою на конверті, що приміщенні закрито, за поштовими відправленнями представники закладу не звертаються.

Зазначене свідчить, що судом вжиті всі заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, місце і час розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення відповідача-1 та третьої особи про розгляд справи, суд вирішив за доцільне розглянути справу за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю в судовому засіданні представників відповідача-1 та третьої особи.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ № 448703 від 02.03.2006, виданого Розумівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, Міжгосподарський дитячий оздоровчий заклад Юна Січ є власником нерухомого майна, що складається з наступних обєктів: корпус адміністративно-громадських приміщень інв. № 3, літ. А-2 площею 434,8 кв.м.; їдальня на 110 місць інв. № 1, літ. Б площею 796,2 кв.м.; медпункт з ізолятором інв. № 2, літ В-2 площею 110,5 кв.м.; спальний корпус інв. № 7, літ Г-2 площею 431,5 кв.м.; спальний корпус інв. № 6, літ. Г1-2 площею 427,9 кв.м.; спальний корпус інв. № 5, літ. Г2-2 площею 430,8 кв.м.; спальний корпус інв. № 4, літ. Г3-2 площею 432,5 кв.м.; душова інв. № 8, літ. Д площею 30 кв.м.; насосна літ. Ж площею 33,4 кв.м.; гараж літ. З площею 46,4 кв.м.; будівля літ. К площею 55,6 кв.м.; вбиральня літ. Л площею 25,1 кв.м.; вбиральня літ. М площею 25,2 кв.м.; тіньові навіси літ. Н, О, П, Р, С, Т; склад літ. Е, паркани 1, 2, 6, 7; жижезбиральник 3; пожежне водоймище, 4; башта Рожновського 5; трансформаторна підстанція, 8; вмивальники 9, 10, 11, 12; підпірна стінка 13. Адреса обєкта: Запорізька область, Запорізький район, с. Розумівка, вул. Радянська, буд. 126.

Судовими рішеннями у справі № 9/360/08 встановлено, що Міжгосподарським дитячим оздоровчим закладом Юна Січ (Продавцем, третьою особою) та товариством з обмеженою відповідальністю Оздоровчо-розважальний центр Соснова пуща (Покупцем, відповідачем-1) 09.04.2008, на підставі рішення господарського суду Запорізької області від 27.02.2008 у справі 9/126д/08, укладено договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу, за умовами якого Продавець оплатно передав, а Покупець прийняв у свою власність єдиний майновий комплекс за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Розумівка, вул. Радянська, 126.

Згідно акту приймання-передачі від 09.04.2008 Міжгосподарським дитячим оздоровчим закладом Юна Січ передано, а товариством з обмеженою відповідальністю Оздоровчо-розважальний центр Соснова пуща прийнято єдиний майновий комплекс за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Розумівка, вул. Радянська, 126.

У звязку з відсутністю нотаріального посвідчення вказаного договору ТОВ Оздоровчо-розважальний центр Соснова пуща звернулося до господарського суду Запорізької області з позовною заявою про визнання дійсним договору купівлі-продажу єдиного майнового комплексу від 09.04.2008, визнання права власності за ТОВ ОРЦ Соснова пуща та про припинення права колективної власності міжгосподарського дитячого оздоровчого закладу Юна Січ.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.04.2011 у справі № 9/360/08 позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Рішення господарського суду мотивоване положеннями ст.ст. 220, 392 Цивільного кодексу України та тим, що укладений в простій письмовій формі договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу від 09.04.2008 ТОВ ОРЦ Соснова пуща та МДОЗ Юна Січ відповідає за своїм змістом та субєктним складом вимогам чинного законодавства, і оскільки право власності на єдиний майновий комплекс вже зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №14024983 та в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 32, що підтверджується витягом № 10135150 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 20.03.2006, то для реєстрації права власності за товариством з обмеженою відповідальністю ОРЦ Соснова пуща необхідно припинити право власності, зареєстроване за попереднім власником.

В свою чергу, товариством з обмеженою відповідальністю Оздоровчо-розважальний центр Соснова пуща (Продавцем, відповідачем-1) та товариством з обмеженою відповідальністю ОРЦ ПЛЄС (Покупцем, відповідачем-2) 14.07.2008 укладено договір купівлі-продажу (надалі Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору Продавець передав у власність, а Покупець прийняв у власність наступне майно: корпус адміністративно-громадських приміщень інв. № 3, літ. А-2; їдальня на 110 місць інв. № 1, літ. Б; медпункт з ізолятором інв. № 2, літ В-2; спальні корпуси інв. № 7, літ Г-2, інв. № 6, літ. Г1-2, інв. № 5, літ. Г2-2, інв. № 4, літ. Г3-2; душова інв. № 8, літ. Д; насосна літ. Ж; гараж літ. З; будівля літ. К; вбиральня літ. Л; вбиральня літ. М; тіньові навіси літ. Н, О, П, Р, С, Т; склад літ. Е; № 1, № 2, № 6, № 7; жижезбиральник № 3; № 5 башта Рожновського; № 8 трансформаторна підстанція; № 9, № 10, № 11, № 12 вмикальники; № 13 підпірна стінка, які знаходяться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Розумівка, вул. Радянська, буд. 126.

Відчужуване майно належить Продавцю на праві власності на підставі рішення господарського суду Запорізької області від 23.04.2008 у справі № 9/360/08, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, який виданий Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації від 02.06.2008 за № 19035340.

Вартість нерухомого майна, яка підлягає оплаті покупцем Продавцю становить 300000,00 грн. з ПДВ.

За визначенням розділу 4 Договору, Покупець зобовязаний протягом пятнадцяти діб сплатити продавцю грошові кошти вказані в п. 1.3 цього договору на розрахунковий рахунок ТОВ «ОРЦ «Соснова пуща».

Відповідно до розділу 7 Договору цей договір набирає чинності з часу його державної реєстрації.

Договір нотаріально посвідчений 14.07.2008 приватним нотаріусом Запорізького міського округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 2153.

Посилаючись на скасування постановою Донецького апеляційного господарського суду від 31.05.2011 рішення господарського суду Запорізької області від 23.04.2008 у справі № 9/360/08, на висновки якого, як на підставу набуття права власності за продавцем, міститься посилання в договорі купівлі-продажу № 2153 від 14.07.2008, позивач просить визнати вказаний договір недійсним та повернути майно міжгосподарському дитячому оздоровчому закладу «Юна Січ».

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши надані докази, суд визнав позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 20 Господарського кодексу України закріплено, що кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Відповідно до приписів статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, розглядаючи питання про визнання угод недійсними, необхідно насамперед встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Вказані обставини належить з'ясувати на момент укладення угоди.

Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Аналогічний припис містить стаття 638 Цивільного кодексу України.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як випливає з тексту оспорюваного договору, сторонами узгоджено предмет договору, обовязки продавця та покупця, ціну та порядок розрахунків, договір нотаріально посвідчений та зареєстрований в установленому законом порядку.

Посилання позивача, що ТОВ ОРЦ «Соснова пуща» на момент підписання договору купівлі-продажу від 14.07.2008 не могло виступати продавцем, оскільки не було його власником, суд сприймає критично.

Майновий комплекс придбано ТОВ ОРЦ «Соснова пуща» у МДОЗ «Юна Січ» за договором купівлі-продажу від 09.04.2008, умови зазначеного договору сторонами виконано.

На момент подальшого відчуження майна за договором купівлі-продажу від 14.07.2008 рішенням господарського суду Запорізької області від 23.04.2008 у справі № 9/360/09 вказаний договір визнано дійсним та визнано право власності на майно за ТОВ «ОРЦ «Соснова пуща».

Щодо скасування постановою Донецького апеляційного господарського суду від 31.05.2011 рішення господарського суду у справі № 9/360/09, на яке міститься посилання у договорі-купівлі-продажу майна, як на підставу набуття права власності на майно продавцем, суд зазначає, що висновки, викладені у постанові апеляційної інстанції, не тягнуть за собою такого правого наслідку, як визнання угоди недійсною.

Слід зазначити, що висновки, викладені у постанові суду апеляційної інстанції стосуються неправомірного застосування судом першої інстанції ч. 2 ст. 220 ЦК України, з огляду на те, що зазначена норма не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. Також у постанові міститься посилання на здійснення передприватизаційної підготовки МДОЗ «Юна Січ» та встановлення наявності у статутному фонді закладу частки держави, що орієнтовно складає 223 тис. руб.

Разом з тим, здійснення передприватизаціной підготовки МДОЗ «Юна Січ» та орієнтовне визначення частки держави у статутному фонді ще не свідчить про наявність корпоративних прав держави у статутному майні закладу.

Так, на виконання п. 20 Державної програми приватизації на 2000-2002 роки, згідно з Планом-графіком проведення передприватизаційної підготовки міжгосподарських підприємств та обєднань агропромислового комплексу, затвердженим наказом ФДМУ від 03.11.2005 № 2921, Регіональним відділення Фонду Державного майна по Запорізькій області згідно наказу № 350 від 27.09.2006 прийняте рішення про передприватизаційну підготовку МДОЗ "Юна Січ".

Згідно протоколу № 1 від 22.03.2007 в ході проведення передприватизаційної підготовки МДОЗ "Юна Січ" встановлено присутність в статутному фонді ДОЗ «Юна Січ» державної частки. Після отримання повної інформації щодо складу співзасновників та розміру дольових внесків по кожному співзасновнику, розмір державної частки та частки недержавних засновників в статутному фонді ДОЗ «Юна Січ» можна буде визначити остаточно.

Відповідно до протоколу № 2 засідання комісії з передприватизаційної підготовки міжгосподарського дитячого оздоровчого закладу "Юна Січ" від 17.04.2008 та відповідно до Порядку встановлення наявності та розміру корпоративних прав держави в майні господарських організацій, заснованих на змішаній формі власності, та підготовки їх до приватизації, затвердженого наказом ФДМУ від 27.04.2007 № 1229, комісія з передприватизаційної підготовки МДОЗ "Юна Січ" орієнтовно визначила державну частку в майні оздоровчого закладу в розмірі внесків на загальну суму 223 тис. руб.

Порядком встановлення наявності та розміру корпоративних прав держави в майні господарських організацій, заснованих на змішаній формі власності, та підготовки їх до приватизації, затвердженим наказом ФДМУ від 24.07.2007 № 1229, чинним на момент здійснення передприватизаційної підготовки закладу, визначено певний порядок та етапи підготовки підприємства до приватизації:

- за результатами своєї роботи ОСОБА_6 надає висновки про наявність або відсутність державної частки у статутному фонді Підприємства, її розмір шляхом складання відповідного ОСОБА_6 за формою, що наведена у додатку 4 до Порядку (п. 4.14 Порядку);

- підприємство в місячний термін після підписання ОСОБА_6 організує роботу з визначення складу недержавних засновників (учасників) Підприємства та розміру часток кожного з них. В 10-денний термін після визначення складу недержавних засновників (учасників) Підприємство організує проведення їх загальних зборів, на яких затверджується розмір часток кожного з недержавних засновників (учасників) у відсотковому співвідношенні. Оформлене протоколом Рішення загальних зборів передається у триденний термін до ОСОБА_6. (п. 4.15 Порядку);

- підписаний ОСОБА_6 разом з протоколом зборів недержавних засновників (учасників) в тижневий термін подається до органу приватизації (п. 4.17 Порядку);

- орган приватизації в двотижневий термін розглядає поданий ОСОБА_6 та, в разі його відповідності нормам чинного законодавства, видає наказ про його затвердження. Наказ про затвердження ОСОБА_6 в 10-денний термін передається органом приватизації Підприємству. У разі, якщо Підприємство належить до агропромислового комплексу, йому разом з ОСОБА_6 направляється пропозиція щодо перетворення Підприємства у відкрите акціонерне товариство у відповідності до статті 20 Закону України "Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі" (290/96-ВР ) (п. 4.18 Порядку);

- підприємство в місячний термін після отримання затвердженого ОСОБА_6 та зазначеної вище пропозиції органу приватизації організує проведення чергових зборів повноважних представників недержавних засновників (учасників), до порядку денного яких включаються такі питання: розгляд пропозиції органу приватизації щодо перетворення Підприємства у відкрите акціонерне товариство; прийняття рішення про вид господарського товариства, що буде створено на базі майна Підприємства, та спосіб приватизації державної частки; прийняття рішення про внесення змін до статутних документів підприємства.

Обставини справи свідчать, що передприватизаційну підготовку МДОЗ «Юна Січ» не завершено, процедуру підготовки підприємства до приватизації не дотримано, розмір частки держави у статутному капіталі закладу не визначено.

Слід зазначити, що за Статутом МДОЗ "Юна Січ", зареєстрованим 29.01.1993 розпорядженням представника Президента України в Запорізькому районі № 43, заклад є організацією, створеною колгоспами, радгоспами та іншими підприємствами та організаціями району.

Відповідно до Установчого договору Запорізького обласного кооперативно-державного обєднання міжколгоспних здравниць «Запоріжсільгоспздравниця», зареєстрованого розпорядженням Запорізької міської Ради народних депутатів від 14.08.1995 № 1486р, дитячий оздоровчий заклад «Юна Січ» входить до переліку міжколгоспних здравниць, які входять до обєднання «Запоріжсільгоспздравниця» (Додаток № 1 до Установчого договору).

Відповідно до ч. 2 ст. 146 Господарського кодексу України приватизація державних (комунальних) підприємств здійснюється не інакше як на виконання державної програми приватизації, що визначає цілі, пріоритети та умови приватизації, і в порядку, встановленому законом.

Таким чином, вищенаведені норми передбачали, що приватизація є способом зміни правового режиму державного або комунального майна у вигляді відчуження останнього на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути його покупцями, специфічна процедура проведення якої визначалася законами, що регулюють правовідносини у сфері приватизації, продавцями майна в якій виступали саме Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва, і яка здійснювалася не інакше як на виконання державної програми приватизації.

Разом з тим, станом на момент відчуження МДОЗ «ОСОБА_4 січ» майнового комплексу приватизація була не єдиним способом відчуження майна державної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 145 Господарського кодексу України правовий режим майна суб'єкта господарювання, заснованого на державній (комунальній) власності, може бути змінений шляхом приватизації майна державного (комунального) підприємства відповідно до закону. Застосована законодавцем конструкція "може бути змінений", а не "може бути змінений лише" чи" може бути змінений виключно", вже сама по собі свідчить, що даний вид відчуження визначається законодавцем лише як один з варіантів.

Поряд з цим, частинами 2, 5 вказаної статті у наведеній редакції визначали, що зміна правового режиму майна суб'єкта господарювання здійснюється за рішенням власника (власників) майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом; законом можуть бути визначені також інші підстави зміни правового режиму майна суб'єкта господарювання.

Рішенням обласної ради сільгосптоваровиробників від 31.03.2004 № 6 дитячий оздоровчий заклад «Юна Січ» передано до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Запорізького району (арк. справи 163, том 1).

Наведене свідчить про відсутність чіткого визначення статусу спірного майна, тому є підстави вважати, що майновий комплекс, що є предметом продажу, на час відчуження міг відноситися до комунальної власності.

Документальних доказів того, що МДОЗ «Юна Січ» не міг відчужувати спірне майно, що визначено склад державних та недержавних засновників в статутному капіталі закладу та розмір часток кожного з них у відсотковому співвідношенні, позивачем не надано. З огляду на незавершеність передприватизаційної підготовки розмір корпоративних прав держави в майні ДОЗ «Юна Січ» не визначено.

Згідно частини 1 статті 207 Господарського кодексу України судом може бути визнане недійсним повністю або частково господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто, приписами даної правової норми встановлено, що договір є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або він не визнаний судом недійсним.

Зважаючи на вищенаведене, суд визнав непідтвердженими доводи позивача про відсутність повноважень у ТОВ «ОРЦ «Соснова пуща» на момент підписання договору купівлі-продажу від 14.07.2008 виступати продавцем майна, оскільки останнє не вчиняло жодних дій, що порушують законодавство.

Разом з тим, ТОВ «ОРЦ ПЛЄС» набуло майно за відплатним договором, який відповідає вимогам закону і зареєстрований у встановленому законом порядку.

Обставини справи свідчать, що укладаючи договір купівлі-продажу від 14.07.2008 за реєстровим № 2153, сторони дотрималися вимог статті 203 Цивільного кодексу України, повноваження сторін на укладення договору підтверджені, договір сторонами виконаний, а відтак, відсутні правові підстави для визнання його недійсним.

Крім того, суд визнав необхідним зазначити, що, звернувшись з даним позовом, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, жодним чином не визначило, в чому саме полягає невідповідність договору купівлі-продажу від 14.07.2008 вимогам діючого законодавства.

Крім загальних норм права ст.ст. 203 та 215 ЦК України та скасування рішення господарського суду, яким визнано дійсним договір від 09.04.2008, регіональним відділенням не наведено жодних невідповідностей оспорюваного правочину нормам діючого законодавства.

Також не обґрунтовано регіональним відділенням підстав звернення з даним позовом і яким чином оспорюваний правочин порушує його інтереси, як позивача, оскільки, як вже зазначено вище, розмір частки держави в ході передприватизаційної підготовки МДОЗ «Юна Січ» так і не визначений (він не може бути орієнтовним, як це зазначено у протоколі № 2), тому посилання на наявність корпоративних прав держави у статутному майні МДОЗ «ОСОБА_4 січ» є припущенням, не доведеним належними засобам доказування.

Разом з тим, статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 4 ГПК України передбачає право відповідних осіб звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Отже, наведені норми передбачають звернення з позовом про визнання недійсним договору осіб, які є сторонами цього договору, або особи, яка вважає порушеними цим договором свої права. В даному випадку позивач звернувся з позовом про визнання недійсним правочину, в якому він не є стороною договору і, при цьому, просив повернути майно на користь третьої особи, яка також не є стороною оспорюваного правочину, не зазначивши підстав такого повернення (реституція, віндикація тощо).

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції, може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Разом із тим, відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Крім того, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

У випадках, коли в позовах заявляються вимоги про віндикацію та реституцію, суд повинен самостійно визначати, яку вимогу по суті (а не за формою) пред'являє позивач, і, відповідно, застосувати належні норми законодавства, керуючись при цьому нормами статті 4, пунктів 3, 4 частини першої статті 214 ЦПК України.

В даному випадку позивачем взагалі не наведено підстав повернення майна за оспорюваним правочином на користь третьої особи, зауваження суду щодо необхідності надання відповідних пояснень позивачем проігноровано, як і проігноровано визначення особи, від якої слід повернути спірне майно.

Відповідно до п. 5.2 Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого наказом Фонду державного майна від 15.05.2012 року № 678, Регіональне відділення відповідно до покладених на нього завдань та в межах повноважень, делегованих Фондом У сфері управління корпоративними правами держави, що належать до сфери управління регіонального відділення: здійснює управління корпоративними правами держави:

- здійснює повноваження власника державного майна, в тому числі корпоративних прав, у процесі приватизації та контролює діяльність підприємств, установ та організацій. що належать до сфери управління регіонального відділення;

- забезпечує ведення реєстру корпоративних прав держави по господарських товариствах, повноваження власника у яких здійснює регіональне відділення;

Відповідно до реєстру корпоративних прав держави по господарських товариствах розміщеного на офіційному сайті Фонду державного майна України третя особа (юридична особа з кодом 03047962) не належить юридичних осіб, в якій наявні корпоративні права держави.

Крім того, суд наголошує, що наведений позивачем у позові перелік об'єктів нерухомості не відповідає фактично (фізично) існуючому на час розгляду спору, що вбачається із наданої суду інвентарної справи щодо об'єктів нерухомості, розташованих за адресою: вул. Радянська, 126, с. Розумівка Запорізького району Запорізької області, фотоматеріалів та акту від 14.02.2018 (арк. справи 2-87, 104-105, том 2), що виключає можливість повернення неіснуючого майна.

Щодо заяви відповідача-2 про застосування наслідків спливу позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України)

За приписами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 3 та 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі права чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 ЦК України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Оскільки судом встановлено, що права та охоронювані законом інтереси позивача у даному випадку не порушені, позовна давність та наслідки її спливу у даній справі не застосовуються.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не доведено недійсності вчиненого відповідачами правочину та, відповідно, правомірності вимоги щодо повернення спірного майна, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

При цьому, суд звертає увагу, що при поданні позову позивачем сплачено 1600,00 грн. судового збору, як за одну вимогу немайнового характеру, а заявлено позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14.07.2008 № 2153 (вимога немайнового характеру) та повернення нерухомого майна (майнова вимога).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно п. 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна (в тому числі в звязку з вимогами, заснованими на приписах частини пятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Зважаючи на не визначення позивачем реальної вартості майна станом на момент подання позову, при встановленні розміру судового збору за вимогою про повернення нерухомого майна суд виходив із вартості спірного майна за договором купівлі-продажу від 14.07.2008 300000,00 грн. Отже, недоплачений за позовом судовий збір за немайновою вимогою становить 4500,00 грн., який підлягає стягненню з позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 50, ідентифікаційний код 20495280) на користь Державного бюджету України (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача: ГУДКСУ у м. Києві, МФО 820019; рахунок отримувача № 0001; код бюджетної класифікації 22030106, «Судовий збір, стягувач - Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ідентифікаційний код 26255795) 4500,00 грн. (чотири тисячі пятсот грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 29.05.2018.

Суддя В.В. Носівець