ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018 справа № 908/2491/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: при секретарі судового засідання: за участю представників: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 не зявився не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ
на рішення господарського суду Запорізької області
від12.03.2018р. (повний текст підписано 22.03.2018р.)
у справі№908/2491/17 (суддя Азізбекян Т.А.)
за позовомПублічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ
до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Бородіно, м.Запоріжжя
простягнення 1245,68грн.

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ, позивач, звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Бородіно, м.Запоріжжя про стягнення 1245,68грн., які складаються з 1034,13грн. пені та 211,55грн. 3% річних. Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов договору купівлі продажу природного газу №13/2310-ТЕ-13 від 21.12.2012р. щодо здійснення своєчасних розрахунків за поставлений природний газ.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.03.2018р. (повний текст підписано 22.03.2018р.) у справі №908/2491/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України задоволені частково. Стягнуто з Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Бородіно 3% річних у розмірі 211,55грн.. Відмова у стягненні пені мотивована безпідставністю її нарахування на підставі умов договору після припинення його дії за наслідками здійснення відповідачем розрахунків за договором у повному обсязі.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач, Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Підставами для скасування рішення апелянт зазначає порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права. За твердженнями позивача, визнаючи факт прострочення відповідачем виконання зобовязання та одночасно посилаючись на припинення договору через здійснення повного розрахунку, місцевий господарський суд не врахував невиконання з боку відповідача обовязку з оплати неустойки, який передбачений п.7.2 договору. А відтак, на переконання апелянта, оскільки відповідачем не виконані розрахунки з оплати пені, передбаченої умовами договору, відсутні підстави для визнання договору таким, що припинив свою дію.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи від 17.04.2018р. сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Зубченко І.В., судді Попков Д.О., Радіонова О.О.

15.12.2017р. набув чинності Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України) в новій редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-19 від 03.10.2017р.

Так, згідно ч.1 ст.3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч.3 ст.3 ГПК України).

Таким чином, розгляд означеної апеляційної скарги здійснюється в порядку ГПК України в редакції, що діє з 15.12.2017р.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 23.04.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення господарського суду Запорізької області від 12.03.2018р. (повний текст підписано 22.03.2018р.) у справі №908/2491/17 та зобовязано відповідача до 14.05.2018р. включно надати до суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання скаржнику.

Вимог зазначеної ухвали Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Бородіно не виконало, відзиву на апеляційну скаргу не надало.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 10.05.2018р. призначено розгляд справи на 29.05.2018р.

На підставі розпорядження керівника апарату, за протоколом повторного автоматизованого розподілу від 29.05.2018р., у зв'язку з перебуванням у відпустці судді зі складу колегії ОСОБА_5, з метою дотримання передбаченого законом строку розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

Представники сторін у судове засідання 29.05.2018р. не зявилися. Представник відповідача про причини неявки суд не повідомив. Від позивача через канцелярію суду отримано клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника з огляду на велику кількість судових засідань.

Враховуючи приписи статті 216 ГПК України, вирішення питання про задоволення такого клопотання є виключно дискреційним повноваженням суду. Розглянувши клопотання, судова колегія не вбачає наявності підстав для його задоволення, оскільки останнє не містить доказів наявності обставин: які б перешкоджали представникові взяти участь (якщо він вважає її необхідною) у судовому засіданні Донецького апеляційного господарського суду; унеможливлювали участь у такому засіданні іншого представника.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце судового засідання, беручи до уваги, що їх явка не була визнана судом обовязковою, з огляду на те, що позиція позивача викладена безпосередньо в апеляційній скарзі, приймаючи до уваги достатність наявних матеріалів справи, судова колегія визнала за можливе розглянути справу за відсутністю представників сторін за наявними матеріалами у справі.

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації не здійснювався, складено протокол.

У судовому засіданні 29.05.2018р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється сторонами, 21.12.2012р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі - продавець) та Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку Бородіно (далі - покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №13/2310-ТЕ-13 (далі договір), за умовами п.1.1 якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013р. природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (далі газ), на умовах цього договору.

У п.2.1 договору сторонами визначено кількість газу, що планується передати за цим договором з 01.01.2013р. по 31.12.2013р., по місяцях та кварталах.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п.3.3).

Ціна газу узгоджена сторонами в розділі 5 договору.

Відповідно до п.6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місцем поставки газу.

Так, пунктом 5.2 договору визначено, що до сплати за 1000 куб.м. природного газу підлягає 1091,00грн., крім того ПДВ 20% - 218,20грн., всього з ПДВ 1309,20грн.

За умовами п.11.1 договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору, в період з січня по липень та з вересня по грудень 2013р. позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 145655,01грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи акти приймання-передачі природного газу. Зазначений факт відповідачем не спростовано. На момент подачі позову весь обсяг поставленого у 2013р. природного газу відповідачем оплачений, що підтверджується виписками банку по рахунку позивача.

Несвоєчасне внесення Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку Бородіно оплати за природний газ стало підставою звернення Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України з позовом до суду за захистом порушеного права.

Донецький апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору №13/2310-ТЕ-13 від 21.12.2012р., кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з купівлі-продажу.

Сутність заявлених позовних вимог полягає у спонуканні відповідача до сплати 3% річних, нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України на суму несвоєчасно виконаних грошових зобовязань, а також пені, стягнення якої передбачене п.7.2 договору №13/2310-ТЕ-13 від 21.12.2012р.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст.202 ГК України та ст.598 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст.ст.549, 611, 625 ЦК України та ст.ст.216-218 ГК України наслідком прострочення виконання грошового зобов'язання є право кредитора вимагати, зокрема, нарахованих на прострочену заборгованість 3% річних, а також пені, передбаченої умовами договору.

Матеріали справи свідчать про несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобовязань, передбачених умовами договору №13/2310-ТЕ-13 від 21.12.2012р., з оплати отриманого у власність природного газу, у звязку з чим позивач цілком управнений був вимагати сплати заявлених до стягнення нарахувань.

Відповідно до ст.269 ГПК України дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги (ч.1). Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).

Доводи апеляційної скарги зводяться до безпідставності відмови місцевого господарського суду у стягненні пені в сумі 1034,13грн.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Частиною 6 ст.231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996р. N543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За умовами п.7.2 договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Господарський суд Запорізької області відмовив у задоволенні позовних вимог у частині стягнення пені, оскільки дійшов висновку про те, що відповідно до умов п.11.1 договору останній припинив свою дію після проведення відповідачем розрахунків за договором у повному обсязі (останній платіж зараховано 03.02.2014р.), а згідно вищевикладених положень законодавства пеня сплачується в розмірі, що встановлюється за згодою сторін у договорі.

Разом з тим, судова колегія вважає такий висновок суду першої інстанції безпідставним, оскільки за умовами п.11.1 договору останній діє в частині реалізації газу до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. Умовами договору передбачена відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобовязань сторонами, зокрема, пунктом 7.2 визначений обовязок покупця сплатити пеню за прострочення виконання грошового зобовязання. Суд апеляційної інстанції вважає доречними твердження апелянта про те, що оскільки відповідачем не виконані розрахунки з оплати пені, передбаченої умовами договору, відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині.

У звязку з наведеним, враховуючи вищевикладені норми законодавства та умови договору №13/2310-ТЕ-13 від 21.12.2012р., Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України цілком управнене було вимагати сплати заявлених до стягнення нарахувань у вигляді пені на суму прострочених виконанням грошових зобовязань.

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

При цьому, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки пені на суму 1034,13грн., за загальний період з 14.02.2013р. по 02.02.2014р., судова колегія встановила, що позивачем за зобовязаннями листопада 2013р. невірно визначено дату початку прострочення і, відповідно, невірно визначено суму пені.

Так, за умовами п.6.1 договору, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014р. (ч.2 ст.252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014р.). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014р." або "включно до 1 серпня 2014р.", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014р.

За змістом ч.5 ст.254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Зазначених положень позивачем не враховано, у звязку з чим за зобовязаннями листопада 2013р. невірно визначено дату початку прострочення 14.12.2013р., у той час як дата початку прострочення 17.12.2013р.

Зробивши власний розрахунок, судова колегія дійшла висновку, що стягненню з відповідача в межах заявленого позивачем періоду підлягає пеня в розмірі 1022,60грн.

Як зазначалося раніше, за приписами ч.4 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено, зокрема, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Так, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду встановила неправильне застосування господарським судом Запорізької області вищевказаних норм матеріального права при визначенні дати початку прострочення за зобовязаннями листопада 2013р., що спричинило невірне визначення розміру 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача (211,55грн.). За розрахунками суду апеляційної інстанції обґрунтованою до стягнення є сума 3% річних 208,96грн., нарахованих за загальний період з 14.02.2013р. по 02.02.2014р.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права України, з огляду на приписи п.4 ст.277 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про часткового задоволення вимог апеляційної скарги та часткове скасування рішення господарського суду Запорізької області від 12.03.2018р. (повний текст підписано 22.03.2018р.) у справі №908/2491/17. Розподіл судових витрат за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги здійснюється з урахуванням приписів ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ на рішення господарського суду Запорізької області від 12.03.2018р. (повний текст підписано 22.03.2018р.) у справі №908/2491/17 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 12.03.2018р. (повний текст підписано 22.03.2018р.) у справі №908/2491/17 скасувати частково.

Абзаци другий, четвертий резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

« 2. Стягнути з Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Бородіно (69096, м.Запоріжжя, вул.Бородінська, буд.14, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд.6, ) 208,96грн. - 3% річних, 1022,60грн. пені та 1581,86грн. витрат на сплату судового збору.».

« 4. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Бородіно в частині стягнення 11,53грн. пені та 2,59грн. 3% річних відмовити.».

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 12.03.2018р. (повний текст підписано 22.03.2018р.) у справі №908/2491/17 залишити без змін.

Стягнути з Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Бородіно (69096, м.Запоріжжя, вул.Бородінська, буд.14, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд.6, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2372,79грн.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

У судовому засіданні 29.05.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 31.05.2018р.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано 5 примірників: 1 позивачу; 1 відповідачу; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 ГСЗО