номер провадження справи 27/19/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2018 Справа № 908/323/18

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засіданні ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи

За позовом: Публічного акціонерного товариства ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО (69006 м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20, ) в особі ДТЕК Запорізька ТЕС (71503 Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 95, )

до відповідача: Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503 Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, 17, офіс 5-1; а/с 376, )

про стягнення 2 425 521 грн. 16 коп.

за участю за участю

представника позивача: не зявився

представник відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

27.02.2018 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО в особі ДТЕК Запорізька ТЕС про стягнення з Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради 2 355 688 грн. 33 коп. основної заборгованості, 41 101 грн. 87 коп. пені, 7 647 грн. 31 коп. 3 % річних, 21 083 грн. 65 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2018 р., справу № 908/323/18 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 28.02.2018 р., прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/323/18, присвоєно справі номер провадження 27/19/18 та призначено підготовче судове засідання на 28.03.2018 р.

Справа № 908/323/18 розглядається за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.03.2018 р., відповідно до ст. 183 ГПК України, у звязку з тим, що представник відповідача не прибув в підготовче засідання, засідання суду було відкладено на 27.04.2018 р.

Ухвалою суду від 27.04.2018 р., продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів, розгляд справи відкладено на 16.05.2018 р.

16.05.2018 р. суд закрив підготовче провадження та розпочав розгляд справи № 908/323/18 по суті.

У судовому засіданні 16.05.2018 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином.

В судовому засіданні 27.04.2018 р. представник позивача підтримав заяву, в порядку в порядку ч. 2 ст. 46 ГПК України, надіслану на адресу суду 24.04.2018 р. щодо зменшення та уточнення розміру позовних вимог. Повідомив суд, що 30.03.2018 р. відповідач сплатив в повному обсязі акти про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води:

- за листопад 2017 на суму 992 236 грн. 00 коп. від 30.11.2017 р.

- за грудень 2017 р. на суму 842 511 грн. 35 коп., від 31.12.2017 р.,

а також акти про кількість відпущеної хімочищенної води:

- за листопад 2017 на суму 413 340 грн. 41 коп. від 30.11.2017 р.

- за грудень 2017 р. на суму 303 907 грн. 58 коп. від 31.12.2017 р.

У звязку з чим, просив стягнути з відповідача заборгованість за надання послуг з постачання теплової енергії у вигляді хімочищенної гарячої води в розмірі 3 266 969 грн. 75 коп. (що підвереджується актами про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води за січень 2018 року на суму 1 069 993 грн. 55 коп. від 31.01.2018 р., за лютий 2018 р. на суму 1 407 080 грн. 81 коп. від 28.02.2018 р. та актами про кількість відпущеної хімочищенної води за січень 2018 року на 341 133 грн. 55 коп. від 31.01.2018 р., за лютий 2018 р. на суму 448 761 грн. 84 коп. від 28.02.2018 р.), пені в розмірі 133 655 грн. 93 коп. (за період з 01.01.2018 р. по 23.04.2018 р.) втрат від інфляції за весь час прострочення в розмірі 57 947 грн. 79 коп., 3% річних в розмірі 24 388 грн. 95 коп.

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог та уточнення періоду нарахування пені, відсотків та втрат від інфляції, прийнята судом, відповідно до ч. 2 ст. 46 ГПК України, оскільки позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Розгляду підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованість за надання послуг з постачання теплової енергії у вигляді хімочищенної гарячої води в розмірі 3 266 969 грн. 75 коп., пені в розмірі 133 655 грн. 93 коп., втрат від інфляції за 57 947 грн. 79 коп., 3% річних в розмірі 24 388 грн. 95 коп.

Відповідач в жодне судове засідання не прибув, про визнання позову не заявив, відзив на позовну заяву, витребувану ухвалою суду по справі документи і матеріали суду не надав, про поважність причин неявки уповноваженого представника або ненадання витребуваних документів суд не попереджав.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

В матеріалах справи містяться оригінали рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення на імя відповідача, які отримані уповноваженим представником відповідача - 12.03.2018 р., 04.04.2018 р., 08.05.018 р.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд вважає, що ним були вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи № 908/323/18.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобовязані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; зявлятися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю позивача та відповідача.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

08.04.2013 р. між ПАТ ДТЕК Дніпроенерго в особі Відокремленого підрозділу Запорізька теплова електрична станція ПАТ ДТЕК Дніпроенерго (теплопостачальна організація) та Комунальним підприємством Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (споживач) укладений договір про надання послуг з постачання теплової енергії у вигляді хімочищеної гарячої води № з 138.

Відповідно до п. 1.1 договору, теплопостачальна організація взяла на себе зобовязання виробляти та безперервно постачати (за винятком нормативно встановлених перерв) споживачу теплову енергію у вигляді хімочищеної гарячої води для підживлення теплової мережі в необхідних йому обсягах, відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства, а споживач зобовязується оплачувати отриману теплову енергію у вигляді хімочищеної гарячої води для підживлення теплової мережі за затвердженими тарифами в строки і на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 11.1 сторони визначили, що договір набуває чинності з моменту підписання і діє по 31.12.2013, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

В подальшому строк дії договору неодноразово продовжувався, і відповідно до додаткової угоди № 4 від 31.12.2015 р., пункт 11.1 договору викладено у новій редакції, а саме: Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2016, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Договір вважається продовженими на кожний наступний календарний рік, якщо за 1 місяць до припинення строку дії жодна із сторін не заявить про закінчення його дії.

Згідно з п. 3.1 договору за фактично відпущену теплову енергію у вигляді хімочищеної гарячої води і межах договірних величин, вказаних у Додатках №№ 1, 2 до цього договору, споживач сплачує теплопостачальній організації за тарифами, діючими на дату укладення договору, а саме:

- 1 Гкал теплової енергії 265,82 грн., у т.ч. ПДВ (Постанова НКРЕ № 2246 від 28.11.2011);

- 1 тонна хімочищеної води 3,86 грн., у т.ч. ПДВ, (калькуляція ДТЕК Запорізька ТЕС).

Орієнтована річна сума договору складає 3301191,38 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 550198,56грн.

Відповідно до п. 4.2 договору щомісячно сторони складають акт про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води за формою Додатку № 5 до Договору та акт про кількість відпущеної хімочищеної води за формою Додатку № 6 у двох екземплярах та в строк до 3-го числа місяця, наступного за розрахунковим направляє їх Споживачу для підписання.

Відповідно до п. 4.3 договору акти є первинним документами та підтверджують здійснення господарської операції з правом формування у ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» доходу і дебіторської заборгованості, а у КП «ПКВ» ЕМР витрат та кредиторської заборгованості.

В пункті 5.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 31.12.2015 р.) сторони визначили, що розрахунки за відпущену теплову енергію у вигляді хімочищеної гарячої води проводяться в грошовій формі на рахунки ДТЕК ЗАПОРІЗЬКА ТЕС відповідно до тарифів і вартості, що діють. Можливі інші форми розрахунків, що не суперечить чинному законодавству.

Пунктом 5.3 договору встановлено, що розрахунки за теплову енергію у вигляді хімочищеної гарячої води споживач здійснює з теплопостачальною організацією до останнього числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі акту про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води (додаток 5 до цього договору) та акту про кількість відпущеної хімочищеної води (додаток 6 до цього договору).

Свої зобов'язання за договором ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» виконало повністю, що підтверджується актами про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води за листопад 2017 року на суму 992236,00 грн. від 30.11.2017 р., за грудень 2017 року на суму 842511,35 грн. від 31.12.2017 р. та актами про кількість відпущеної хімочищеної води за листопад 2017 року на суму 413340,41 грн. від 30.11.2017 р., за грудень 2017 року на суму 303907,58 грн. від 31.12.2017 р.

Акти підписані та скріплені печатками позивача та відповідача без претензій та зауважень.

Однак, вказана в актах сума в установлений договором строк відповідачем не сплачена.

Договірні зобов'язання виконані частково, а саме ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» заявою про припинення зобов'язання зарахуванням від 31.01.2018 р. № 331/0810 частково зарахувала КП «ПКВ» ЕМР акт про кількість відпущеної хімочищеної води за грудень 2017 року на суму 196 307 грн. 01 коп.

30.03.2018 р. акти про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води за листопад 2017 року на суму 992236,00 грн. від 30.11.2017 р., за грудень 2017 року на суму 842511,35 грн. від 31.12.2017 р. та акти про кількість відпущеної хімочищеної води за листопад 2017 року на суму 413340,41 грн. від 30.11.2017 р., за грудень 2017 року на суму 303907,58 грн. від 31.12.2017 р. відповідач сплатив в повному обсязі

Заборгованість за надання послуг з постачання теплової енергії у вигляді хімочищеної гарячої води за актами про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води за січень 2018 року на суму 1069993,55 грн. від 31.01.2018 р. за лютий 2018 року на суму 1407080,81 грн. від 28.02.2018 р. та актами про кількість відпущеної хімочищеної води за січень 2018 року на суму 341133,55 грн. від 31.01.2018 р., за лютий 2018 року на суму 448761,84 грн. від 28.02.2018 р. залишилася відповідачем не сплаченою.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання послуг з постачання теплової енергії у вигляді хімочищеної гарячої води № з 138 від 08.04.2013 складає 3 266 969 грн. 75 коп. (з урахуванням заяви позивача про зменшення розмір позовних вимог).

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється субєктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обовязків. Цивільні права і обовязки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. До зобовязань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобовязання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобовязань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.

Доказів розірвання договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних обєктивних обставин.

Відповідач доказів виконання зобовязання і перерахування позивачу заявленої до стягнення суми у повному обсязі не надав.

Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 3 266 969 грн. 75 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У звязку з простроченням відповідачем грошового зобовязання позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача суми втрат від інфляції в розмірі 57 947 грн. 79 коп., 3% річних в розмірі 24 388 грн. 95 коп.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобовязання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України. Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобовязання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобовязання.

Три відсотки річних - це спосіб захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування - це спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Факт порушення відповідачем термінів розрахунків, передбачених договором, є доведеним і вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат заявлені обґрунтовано.

До стягнення з відповідача належить сума втрат від інфляції в розмірі 57 947 грн. 79 коп. та 3% річних в розмірі 24 388 грн. 95 коп.

У звязку з порушення відповідачем строків оплати, позивачем заявлено до стягнення 133 655 грн. 93 коп. пені за період з 01.01.2018 р. по 23.04.2018 р.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 8.4.2. договору, у випадку порушення строків розрахунків за хімочищень гарячу воду споживачем, якщо інше не передбачено законодавством, сплачується пеня у розмірі 0,1 %, але не більше однієї облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми, що належить до оплати, за кожен день прострочення платежу, але не більше 6 місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Факт порушення грошових зобовязань відповідачем є доведеним. Судом перевірено правильність нарахування пені та встановлено, що заявлена до стягнення сума пені є обґрунтованою і тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в межах розміру заявлених позовних вимоги в сумі 133 655 грн. 93 коп.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору в розмірі 58 682 грн. 78 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО, м. Запоріжжя в особі ДТЕК Запорізька ТЕС, Запорізька область, м. Енергодар до Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради, Запорізька область, м. Енергодар задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503 Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, 17, офіс 5-1; а/с 376, ) на користь Публічного акціонерного товариства ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО (69006 м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20, ) 3 266 969 (три мільйони двісті шістдесят шість тисяч девятсот шістдесят дев'ять) грн. 75 коп. основної заборгованості, 133 655 (сто тридцять три тисячі шістсот пятдесят п'ять) грн. 93 коп. пені, 57 947 (п'ятдесят сім тисяч дев'ятсот сорок сім) грн. 79 коп. втрат від інфляції, 24 388 (двадцять чотири тисячі триста вісімдесят вісім) грн. 95 коп. 3% річних, 58 682 (пятдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят дві) грн. 78 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 25.05.2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.С. Дроздова