ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

24.05.2018

Справа № 910/3607/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Якименко М.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "САГРУЛ" (вул. Академіка Заболотного, 38, офіс 23, м. Київ, 03187)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Август-Україна" (вул. ДОВНАР-ЗАПОЛЬСЬКОГО, буд.7-А, м. Київ, 04116)

про стягнення 61 555,17 грн.

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "САГРУЛ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Август-Україна" про стягнення 61 555,17 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору №11-03-2013 про надання правових послуг від 11.03.2013 року в частині своєчасної оплати отриманих послуг, у зв’язку з чим позивачем нараховано 1 131, 36 грн. пені, 2 423, 81 грн. 30% річних та 58 000 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3607/18 та приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом на підставі ч. 1 ст. 247 ГПК України вирішено розгляд справи № 910/3607/18 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за відсутності клопотань будь – якої із сторін про інше, у зв’язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу – для подання відповіді на відзив.

25.04.2018 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що Договір №11-03-2013 про надання правових послуг від 11.03.2013 року з боку відповідача підписаний не уповноваженою на те особою, а також зазначає про сплив позовної давності 10.03.2018 року, враховуючи дату укладення спірного правочину. Відзив судом долучено до матеріалів справи.

21.05.2018 року через канцелярію Господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву № 18-1/05 від 18.05.2018 року про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в зв’язку з відсутністю предмету спору, в обґрунтування якої відповідач посилається на факт припинення зобов’язань відповідача згідно Договору 11-03-2013 про надання правових послуг від 11.03.2013 року, зокрема, нарахованих позивачем 1 131, 36 грн. пені, 2 423, 81 грн. 30% річних та 58 000 грн. штрафу, шляхом зустрічного зарахування однорідних грошових зобов’язань.

Так, в поданій заяві позивач повідомляє суд, що з метою забезпечення виконання зобов'язань згідно Договору №11-03-2013 про надання правових послуг від 11 березня 2013 року, 17 листопада 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «САГРУЛ» (кредитор за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС»» (поручитель за договором) було укладено Договір поруки №17-11-2017 (далі – Договір поруки), копія якого наявна в матеріалах справи, за умовами п. 1.1 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку Товариства з обмеженою відповідальністю «АВГУСТ-УКРАЇНА» () (боржник за договором, відповідач у справі) щодо виконання грошового зобов’язання щодо сплати розміру пені, 30% - річних та штрафу у зв’язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов’язання згідно договорів, передбаченими ст. 2 цього Договору (далі - основний договір).

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки під основним договором в цьому Договорі розуміють договір № 11-03-2013 про надання правових послуг від 11 березня 2013 року.

У розділах 3 та 4 Договору поруки поручителем та кредитором погоджено обсяг відповідальності поручителя та розмір поруки, а саме відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою розміру пені, 30% річних та штрафу у сумі 61 555,17 грн. (п.3.1); у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обов'язку за основною угодою, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором (п.4.2); поручитель зобов’язується виконати грошове зобов'язання, передбачене п. 3.1 даного Договору, в строк до 30 червня 2018 року (п.4.2).

Окрім цього, позивачем повідомлено, що 15 травня 2018 року між ТОВ «Юридична компанія «САГРУЛ» (сторона 2 за договором) та ТОВ «Компанія «НОТАПС» (сторона 1 за договором) було укладено Угоду № 15-05-2018 про припинення зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог (далі – Угода), згідно умов якої сторона 1 і сторона 2, маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди, на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України, про залік таких зустрічних, однорідних вимог, що випливають із нижчевказаних підстав (договорів (угод)), згідно яких сторона 1 і сторона 2 є зобов’язаними сторонами:

- сторона 1 є кредитором, а сторона 2 є боржником при виконанні грошового зобов'язання у розмірі 65 000 (шістдесят п’ять тисяч) гривень 00 копійок згідно договору №21-08-2017 купівлі - продажу на умовах відстрочення платежу від 21 серпня 2017 року (п.1.1.);

- сторона 1 є боржником, а сторона 2 є кредитором при виконанні грошового зобов'язання у загальному розмірі 61 555 (шістдесят одна тисяча п’ятсот п’ятдесят п’ять) гривень 17 копійок згідно договору поруки №17-11-2017 від 17 листопада 2017 року та на підставі договору №11-03- 2013 про надання правових послуг від 11 березня 2013 року (п.1.2).

Відповідно до п.3 вказаної Угоди зобов'язання ТОВ «Компанія «НОТАПС»» перед ТОВ «Юридична компанія «САГРУЛ» у загальному розмірі 61 555 (шістдесят одна тисяча п’ятсот п'ятдесят п’ять) гривень 17 копійок згідно договору Поруки №17-11-2017 від 17 листопада 2017 року та на підставі договору №11-03-2013 про надання правових послуг від 11 березня 2013 року припинилось у повному обсязі шляхом зарахування ТОВ «Юридична компанія «САГРУЛ» зустрічної вимоги ТОВ «Компанія «НОТАПС» відповідно до п.1.1 даної Угоди. Копія вказаної Угоди наявна в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи та розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Тобто, господарський суд закриває провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору після порушення провадження у справі (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Як свідчать матеріали справи, в поданій суду заяві позивач стверджує, що зобов'язання відповідача щодо сплати заборгованості у вигляді 1131,36 грн. пені, 2423,81 грн. 30% річних та 58 000,00 грн. штрафу, нарахованих позивачем відповідачу в зв’язку з порушенням останнім умов Договору №11-03-2013 про надання правових послуг від 11.03.2013 року в частині своєчасної оплати отриманих послуг, були припинені зарахуванням зустрічних однорідних вимог на підставі ст. 601 ЦК України.

Суд зазначає, що в силу ст. 174 ГК України господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Згідно ст.ст. 202, 203 ГК України зобов’язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов’язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

При цьому згідно зі ст. 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних однорідних вимог, зокрема: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Тобто, за змістом ст.601 ЦК України припинення зобов'язання зарахуванням можливе за умов зустрічності вимог сторін, їх однорідності та безспірності. За відсутності безспірності вимог спір має бути вирішений у судовому порядку з дотриманням вимог процесуального закону.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбачених цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Виходячи зі змісту ст.ст. 546, 548, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов'язання.

Крім того, відповідно до вимог ст.611 ЦК України та ст.230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 4 ст. 213 ГК України штраф, як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За приписами ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування на суму боргу процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних затрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

При цьому суд зазначає, що вимоги про сплату пені, штрафу та передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України інших нарахувань (процентів річних) у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань (порушенням строків здійснення оплати за Договором №11-03-2013 про надання правових послуг від 11.03.2013 року), хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, а отже їх не слід ототожнювати з основною заборгованістю за договором.

Наразі, згідно наданих позивачем матеріалів за Угодою здійснено зарахування грошових вимог, які виникли на підставі договору № 21-08-2017 купівлі - продажу на умовах відстрочення платежу від 21.08.2017 року, проте жодних доказів для встановлення судом матеріальної природи та юридичного змісту таких вимог позивачем суду не надано.

Поряд із цим вирішенню питання про наявність підстав для закриття провадження у справі згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України має передувати встановлення обставин правомірності здійснення позивачем згідно ст. 601 ЦК України зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 61 555,17 грн., стягнення яких є предметом спору у даній справі.

Окрім цього, враховуючи вищевикладене, наявність спірних питань щодо розміру нарахованих позивачем пені, штрафу та річних виключає можливість застосування до спірних правовідносин ст.601 ЦК України та, як наслідок, свідчить про передчасність висновку позивача про припинення зобов'язання відповідача про сплату неустойки (штрафу та пені) та процентів річних, нарахованих за прострочення строків оплати послуг за Договором № 11-03-2013 про надання правових послуг від 11.03.2013 року шляхом зарахування зустрічної вимоги.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "САГРУЛ" про закриття провадження у справі № 910/3607/18 з підстав, зазначених позивачем.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 234, 235, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "САГРУЛ" про закриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили 24.05.2018 року та не підлягає оскарженню.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://ki.arbitr.gov.ua

Суддя М.М. Якименко

.