РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.05.2018Справа № 910/21920/17

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (м. Київ)

До Житлово-будівельного кооперативу «Локомотив-6» (м. Київ)

Про стягнення 116 545,52 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Палій Ю.В.

Від відповідача: Бойков О.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Локомотив-6» (далі - відповідач) про стягнення 214 945,11 грн., з яких: 114 535,25 грн. основного боргу за період з 01.11.15. по 01.11.17., 86 784,09 грн. інфляційних втрат, 13 625,77 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов Договору № 820181 від 01.07.00., що зумовило нарахуванням позивачем 3% річних, інфляційних втрат та звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.17. порушено провадження у справі № 910/21920/17 та призначено її до розгляду на 09.01.18.

05.01.18. від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав того, що позивачем за період з квітня 2015 року по червень 2016 року розрахунок заборгованості проводився на підставі тарифів, затверджених постановою НКРЕКП від 03.03.15. № 613 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ПАТ «Київенерго», яка була визнана нечинною з моменту прийняття постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.07.16. у справі № 826/15733/15. З огляду на вказане відповідачем здійснено власний розрахунок на підставі попередньої постанови НКРЕКП від 23.04.14. № 465 № 613 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ПАТ «Київенерго», внаслідок чого, за його твердженням заборгованість у Житлово-будівельного кооперативу «Локомотив-6» перед позивачем відсутня.

15.12.17. набрав чинності Закон України від 03.10.17. "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.17., чинної з 15.12.17., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.17., чинної з 15.12.17., загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи № 910/21920/17, з метою справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, а також ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів всіх учасників судового процесу, господарський суд дійшов висновку, що справу № 910/21920/17 слід розглядати за правилами загального позовного провадження, з огляду на що ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.18. постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.02.18.

26.01.18. позивачем через відділ діловодства суду подано клопотання про зупинення провадження в даній справі до вирішення справ № 826/15733/15 та № 910/7749/17, та 01.02.18. подано клопотання про залучення до участі в даній справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - НКРЕКП.

В судовому засіданні 01.02.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотань позивача про зупинення провадження в даній справі та залучення третьої особи та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 22.02.18.

В судовому засіданні 22.02.18. позивачем підтримано подану ним 13.02.18. через відділ діловодства суду заяву «про зміну предмету позову».

Судом встановлено, що відповідно до вказаної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача 154 529,17 грн., з яких: 97 347,28 грн. основного боргу за період з 01.11.14. по 01.04.15., 48 032,53 грн. інфляційних втрат, 8 787,15 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов Договору № 820181 від 01.07.00., що зумовило нарахуванням позивачем 3% річних, інфляційних втрат та звернення з даним позовом до суду.

Судом встановлено, що позивачем подано заяву про зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, тобто із заявою про зміну предмету позову. Вказану заяву в дотримання вимог ч. 3 ст. 46 ГПК України подано до закінчення підготовчого провадження та з дотриманням вимог ч. 5 ст. 46 ГПК України щодо направлення такої заяви відповідачу.

Враховуючи викладене суд в судовому засіданні 22.02.18. прийняв заяву позивача про зміну предмету позову до розгляду.

22.02.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання до 15.03.18.

06.03.18. відповідачем подано письмовий відзив на позов, в якому Житлово-будівельний кооператив «Локомотив-6» вказує на неврахування позивачем здійснених Абонентом часткових проплат, та, як наслідок невірне визначення розміру основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат.

Сторони в судове засідання 15.03.18. з'явились, в судовому засіданні висловили позицію про неможливість закінчення підготовчого провадження та заявили клопотання про продовження строку підготовчого провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.18. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/21920/17 до 10.04.18. та відкладено підготовче засідання у справі на 03.04.18.

23.03.18. позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, яку було прийнято судом 03.04.18., та відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь116 545,52 грн. з яких: 70 552,70 грн. основного боргу за період з 01.11.14. по 01.04.15., 39290,72 грн. інфляційних втрат, 6702,10 грн. 3% річних. При цьому, позивач вказує, що ним не було враховано грошові кошти, які надійшли від відповідача в сумі 5 379,45 грн., 4 968,43 грн. та 16 446,70 грн., що і зумовило подання даної заяви про зменшення розміру позовних вимог.

27.03.18. відповідачем подано пояснення, в яких наголошено на тому, що його заборгованість перед позивачем за спірний період становить 70 552,70 грн.

03.04.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 10.05.18.

В судовому засіданні 10.05.18. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки постанову Київського апеляційного Господарського суду у справі № 910/21920/17 щодо оскарження відповідачем ухвали господарського суду міста Києва від 12.03.18. в даній справі про повернення зустрічної позовної заяви Житлово-будівельному кооперативу «Локомотив-6», прийнято ще 03.05.18. (повний текст складено 03.05.18).

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 10.05.18. судом було заслухано вступне слово позивача та відповідача, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача не визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 10.05.18. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2000. між АЕК «Київенерго» (далі - Енергопостачальна організація) та відповідачем (далі - Абонент) було укладено Договір № 820181 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) предметом Договору є постачання, користування та своєчасна плата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених Договором.

При цьому судом враховано, що відповідно до загальних положень статуту Публічного акціонерного товариства "Київенерго", затвердженого загальними зборами акціонерів акціонерної енергопостачальної організації "Київенерго" (протокол № 1/2012 від 23.01.12.), Акціонерна енергопостачальна компанія "Київенерго" перейменована у Публічне акціонерне товариство "Київенерго" у відповідності до вимог та положень Закону України "Про акціонерні товариства" № 514-VI від 17.09.08.

Договір є договором енергопостачання, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями параграфу 3 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно з ст. 20 Закону України "Про теплопостачання", тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

В силу приписів ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до п. п. 2.2.1, 2.2.3 Договору (з врахуванням додаткової угоди від 01.09.15. до Договору), позивач зобов'язувався постачати теплову енергію у вигляді гарячої води для потреби: опалення - в період опалювального сезону в кількості та в обсягах згідно з додатком № 1 до Договору. Про зміну тарифів повідомляти Абонента.

Відповідач в свою чергу, згідно з п. 2.3.1 Договору зобов'язувався дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначенні у додатку 1 не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Порядок розрахунків сторони погодили Додатком 4 до Договору, яким передбачено, що Абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду, платіжну вимогу-доручення. Сплату Абонент виконує не пізніше 25 числа поточного місяця, при цьому, в разі, якщо Абонент розраховується за показниками приладів обліку, йому пред'являється до сплати заявлена кількість теплової енергії на поточний місяць. У випадку перевищення фактичного використання теплової енергії понад заявленого, ця кількість перевищення самостійно сплачується Абонентом не пізніше 28 числа поточного місяця. У випадку, якщо фактичне використання нижче від заявленого, сплата проводиться за фактичними показниками.

Відповідно до п. 5.3 Договору Абонент, що має прилади обліку, щомісячно надає Енергопостачальній організації звіт по фактичному споживанню теплової енергії в терміни, передбачені в додатку 1 до Договору, в якому сторонами погоджено обсяги постачання теплової енергії «Абоненту».

Строк дії Договору сторонами погоджено п. 8.1, п. 8.4 Договору, якими встановлено, що Договір набирає чинності з дня підписання і діє до 31.12.2000. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією зі сторін.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що позивачем поставлено, а відповідачем було спожито теплову енергію за період з 01.11.14. по 01.04.15. на суму 270 876,45 грн., але відповідач за поставлену енергію розрахувався частково, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 70 552,70 грн.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем було нараховано відповідачу за спожиту теплову енергію за період з 01.11.14. по 01.04.15. на суму 270 876,45 грн.

Відповідачем в погашення наявної заборгованості було сплачено 200 323,75 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідачем не було виконано свої зобов'язання за Договором по оплаті теплової енергії, борг відповідача перед позивачем за Договором за період, пред'явлений до стягнення, становить 70 552,70 грн., з огляду на що вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач просить суд на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України стягнути з відповідача на свою користь 39290,72 грн. інфляційних втрат, 6702,10 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Розмір процентів річних визначається сторонами в договорі. Якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові; отже, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання.

Судом здійснено перерахунок з врахуванням положень Договору і здійснених відповідачем часткових проплат, та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6 702,10 грн. 3% річних, 39 290,72 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, внаслідок вказаного з Житлово-будівельного кооперативу «Локомотив-6» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в повному обсязі в сумі 1762,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Локомотив-6» (03146, м. Київ, вул. Героїв Космосу, б. 19-А; ідентифікаційний код 23698084) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5; ідентифікаційний код 00131305) 70 552 (сімдесят тисяч п'ятсот п'ятдесят дві) грн. 70 коп. заборгованості за теплову енергію, 6 702 (шість тисяч сімсот дві) грн. 10 коп. 3% річних, 39 290 (тридцять дев'ять тисяч двісті дев'яносто) грн. 72 коп. інфляційних втрат, 1 762 (одна тисячі сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.05.18.

Суддя Т.М. Ващенко