ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 року справа № 904/9059/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.

суддів: Чус О.В., Євстигнеєва О.С.,

секретар судового засідання: Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 (суддя Мельниченко І.Ф., рішення складено у повному обсязі 19.12.2017) у справі

за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м.Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "Агростар", м.Дніпро

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про визнання недійсним договору про внесення змін від 13.12.2016 до кредитного договору № DNHSLON06907 від 28.10.2016 з моменту його укладення.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що спірний договір підписаний від ПАТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_1 з перевищенням наданих йому повноважень на підставі довіреності № 3997-К-Н-Н від 28.09.2015.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у даній справі у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Згадане рішення мотивовано посиланням на те, що укладаючи договір від 13.12.2016 ОСОБА_1 не приймав рішення взяття банком на себе зобов'язань по наданню певної суми грошей, оскільки рішення щодо розміру ліміту договору (розміру кредиту) прийнято ще 28.10.2016 та зафіксовано у кредитному договорі №DNHSLON06907 від 28.10.2016.

При цьому, за змістом довіреності від 28.09.2015, ОСОБА_1 має повноваження на укладення будь-яких угод, якими не визначається ліміт.

У поданій апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, договір про внесення змін від 13.12.2016 до кредитного договору №DNHSLON06907 від 28.10.2016, укладений між публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "Агростар" визнати недійсним з моменту його укладення.

Скаржник вважає, що укладення спірного договору зі встановленим лімітом у розмірі 350 000 000,00 грн. виходить за межі повноважень ОСОБА_1

У даному випадку, визначаючи розмір повноважень першого заступника Голови Правління банку ОСОБА_1 щодо вчинення правочинів (укладення договорів) з розпорядження грошовими коштами, слід враховувати приписи п.9.4.6.2. Статуту банку, відповідно до якого перші заступники Голови Правління в межах суми, що еквівалентно 400000,00 доларів США, вчиняють правочини (укладають договори, угоди, підписують контракти, у тому числі і зовнішньоекономічні) з розпорядження рухомим та нерухомим майном банку, грошовими коштами, за умови, якщо ця сума складає менше ніж 10 відсотків вартості активів за даними останньої річної звітності і та не перевищує граничну суму, встановленому підпунктом 25 пункту 9.3.3 цього Статуту.

Засідання Кредитного комітету, котре відбулося 16.12.2016 є неправомочним й відповідно рішення, прийняті за результатами такого засідання, є неправомочними.

Скаржник зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що підписаний ОСОБА_1 спірний договір не стосується розміру кредитного ліміту не відповідає обставинам справи, оскільки в кредитний договір №DNHSLON06907 внесені зміни шляхом викладення його змісту в новій редакції із зазначенням, в тому числі, розміру ліміту цього договору; по-друге, спірним договором змінився обсяг прав банку шляхом звуження його прав у разі порушення позичальником умов кредитного договору на загальну суму 330 000 000,00 грн.

Тобто, підписуючи спірний договір, ОСОБА_1 прийняв рішення щодо визначення ліміту (розміру) грошових коштів, разом з тим залишивши незмінними умови щодо термінів повернення кредиту, зазначивши про те, що Додаток № 1 до кредитного договору залишається без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "Агростар" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишити рішення господарського суду без змін.

Відповідач вважає доводи позивача, зазначені в апеляційній скарзі, безпідставними. Натомість висновки господарського суду, викладені у рішенні є об'єктивними та такими, що відповідають обставинам справи.

17.05.2018 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

28.10.2016 між публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "Агростар" (позичальник) укладено кредитний договір № DNHSLON06907.

Вид кредиту - невідновлювальна кредитна лінія (п. А 1 кредитного договору).

Згідно п. А 2 кредитного договору, ліміт цього договору 330 000 000 грн., у тому числі на наступні цілі: в розмірі 330 000 000 грн. на реструктуризацію діючих кредитів шляхом рефінансування з частковою зміною валюти кредитування на сплату страхових платежів у випадку та у порядку, передбачених п.п. 2.1.5., 2.2.12 договору для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування за реквізитами, зазначеними в п. 2.1.1. договору, на сплату судових витрат, передбачених п.п. 2.2.15, 2.3.13, 5.8. договору.

Відповідно до п.А.3 кредитного договору термін повернення кредиту згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток № 1 до договору). Згідно зі ст.212, 651 Цивільного кодексу України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов'язань, має право змінити умови договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із значенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов'язань, термін повернення кредиту встановлюється згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (додаток № 1 до договору).

13.12.2016 між банком та позичальником укладено договір про внесення змін до Кредитного договору №DNHSLON06907 від 28.10.2016, яким зміст кредитного договору викладено у новій редакції: згідно п. А2 ліміт цього договору 330 000 000,00 грн.; пунктом А6 договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти за фіксованою ставкою в розмірі 10,5 % річних; у випадку порушення позичальником будь-якого з грошового зобов'язання позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом за фіксованою ставкою у розмірі 10,5 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (пункт А7 договору змін); датою сплати процентів є 25-е число щоквартально, починаючи з 25.01.2017, якщо інше не передбачене пунктом 7.3. цього договору (пункт А8 договору змін).

З боку позивача цей договір укладався першим заступником голови правління банку - Керівника корпоративного VIP-Бізнесу, бізнесу великих і VIP-клієнтів і ОКЦ ГО ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" - ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності №3997-К-Н-Н від 28.09.2015, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Н.С. Каримовою 28.09.2015 р. за реєстром № 2699.

Пунктом 1 вказаної довіреності ОСОБА_1 уповноважений на укладання кредитних договорів, договорів на придбання майна, майнових прав та інших договорів (угод), пов'язаних із розміщенням коштів, за якими ПАТ КБ "Приватбанк" приймає зобов'язання (за виключенням угод з векселями), а також угод про забезпечення ПАТ КБ "Приватбанк" зобов'язань клієнтів. При цьому сума угоди з кожним клієнтом не повинна перевищувати 750 000,00 (сімсот п'ятдесят тисяч) доларів США або еквівалента вищеназваної суми у будь-якій валюті по курсу Національного банку України на дату укладання угоди. Якщо зобов'язання клієнта перед банком за укладеною угодою забезпечуються фінансовим покриттям на сто відсотків (тобто на рахунках, відкритих у ПАТ КБ "ПриватБанк", розміщені кошти, що забезпечують виконання зобов'язання клієнта по таких угодах), то угода може бути укладена на суму, що не перевищує 1 500 000 доларів США або еквівалента вищеназваної суми у будь-якій валюті по курсу НБУ на дату укладання угоди). За наявності відповідного рішення Голови Правління, Правління, Кредитного Комітету або Спостережної Ради ПАТ КБ "ПриватБанк" правочин може бути вчинений на суму, вказану у рішенні.

Позивач вважає, що договір про внесення змін від 13.12.2016 до кредитного договору №DNHSLON06907 від 28.10.2016 підписано з боку публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" особою, яка не мала достатній обсяг повноважень на вчинення таких дій, що є недотриманням приписів ст.203 ЦК України та підставою для визнання цього договору недійсним.

Отже, предметом спору у цій справі є питання дійсності договору про внесення змін від 13.12.2016 до кредитного договору №DNHSLON06907 від 28.10.2016 та повноваження заступника Голови правління банку ОСОБА_1 на підписання вказаної угоди.

Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу, одним із способів якого є визнання правочину недійсним (стаття16 ЦК).

Підставою недійсності правочину, згідно із положеннями статті 215 ЦК, є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Тому, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

За ч.1 ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Частиною 1 статті 92 ЦК України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про акціонерні товариства" та ст.154 ЦК України установчим документом акціонерного товариства є його Статут, яким і визначається склад органів товариства та їх компетенція.

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи ст. 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи у правовідносини з третіми особами.

Відповідно до ч.1 статті 42 Закону України "Про банки і банківську діяльність" до керівників банку віднесено: голову, його заступників та членів ради банку, голову, його заступників та членів правління банку, головного бухгалтера, його заступників, керівників відокремлених підрозділів банку.

Керівники банку зобов'язані діяти в інтересах банку, дотримуватись вимог законодавства, положень статуту та інших документів (ч.10 ст. 42 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Матеріали справи свідчать про те, що спірний договір зі сторони банку підписано Першим заступником голови правління банку - керівником корпоративного VIP-бізнесу, бізнесу великих і VIP-клієнтів і ОКЦ публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" ОСОБА_1

Представництво виникає на підставі договору, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами законодавства (ч.3 ст.237 ЦК України).

У даному випадку повноваження ОСОБА_1 визначені, як довіреністю, посилання на яку викладено в преамбулі Договору про внесення змін, так і Статутом банку, оскільки посада останнього належить до керівників банку в розумінні приписів статті 42 Закону України "Про банку і банківську діяльність".

Згідно п.9.4.6.2 Статуту публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", в редакції на день вчинення оспорюваного договору, Перші Заступники Голови Правління в межах суми, що еквівалентна 400 000 (чотирьомстам тисячам) доларів США, вчиняють правочини (укладають договори, угоди, підписують контракти, у тому числі і зовнішньоекономічні) з розпорядження рухомим та нерухомим майном Банку, грошовими коштами, за умови, якщо ця сума складає менше ніж: 10 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності та не перевищує граничну суму, встановлену пунктом 25 пункту 9.3.3 Статуту.

Ліміт повноважень може бути змінений окремим рішенням Голови Правління, Наглядової Ради або загальних зборів, з урахуванням вищевказаних обмежень.

Отже, п.9.4.6.2 Статуту визначено компетенцію (повноваження) Наглядової ради позивача змінювати своїм рішенням ліміт повнвоажень Першого Заступника Голови Правління.

Протоколом № 43 засідання Наглядової Ради Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" від 05.08.2016 прийнято рішення: "на підставі п.п. 25 п.п. 9.3.3. п. 9.3. Розділу 9 Статуту Банку встановити на період з 05.08.2016 по 31.12.2019 р. (включно) обмеження у вигляді граничної суми (ліміту) однієї угоди (правочину) в розмірі, що не перевищує 10 (десяти) відсотків вартості активів Банку за даними останньої річної фінансової звітності, для Голови правління, Генерального Заступника Голови Правління (діє без довіреності) та Перших заступників Голови Правління (діють без довіреності) на укладання та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном Банку, а також на укладання будь-яких угод (правочинів) з Національним банком України (договорів застави, договорів іпотеки, додаткових договорів до договорів застави, додаткових договорів до договорів іпотеки, договорів про перехід до Банку прав та обов'язків заставодавця або іпотекодавця, в зв'язку з переходом права власності на предмет застави або предмет іпотеки, кредитних договорів, додаткових угод до кредитних договорів тощо) без попереднього рішення Правління Банку незалежно від кількості таких угод (правочинів), але завжди з урахуванням вказаної вище граничної суми (ліміту) однієї угоди (правочину)".

Колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до приписів ч.1,5 ст.139 ГК України, ст.177, ч.2 ст.181 ЦК України грошові кошти є рухомим майном.

Отже, Протокол № 43 засідання Наглядової Ради Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" від 05.08.2016 встановлює ліміти на укладення та вчинення правочинів по розпорядженню в тому числі і грошовими коштами.

Згідно Окремої фінансової звітності за Міжнародними стандартами фінансової звітності та звіту незалежного аудитора станом на 31 грудня 2015 року розмір активів публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" складав 00,00 грн. Вказана інформація опублікована на офіційному сайті ПАТ КБ "Приватбанк": https://static.privatbank.ua/files/sud/PB_GROUP_REPORT_Ua_Cy_UKR%20final%20signed.pdf та є загальновідомою.

Таким чином, 10% від розміру активів позивача - ПАТ КБ "Приватбанк" станом на 31.12.2015 складає 25 861 000 000,00 грн.

З урахуванням наведеного, перший заступник Голови Правління - ОСОБА_1 станом на день укладення Договору від 13.12.2016, за погодженням з Кредитним комітетом, мав право вчиняти угоди правочини щодо рухомого та нерухомого майна банку з лімітом повноважень - 25 861 000 000,00 грн. (двадцять п'ять мільярдів вісімсот шістдесят один мільйон сто тисяч гривень 00 копійок), що є в межах суми Кредитного договору №DNHSLON06907 від 28.10.2016, до якого внесено зміни договором від 13.12.2016.

При цьому, колегія суддів враховує що довіреність № 3997-К-Н-Н від 28.09.2015, містить застереження про те, що за наявністю відповідного рішення Голови Правління, Правління, Кредитного Комітету або Спостережної Ради ПАТ КБ "Приватбанк", правочин може бути вчинений на суму, вказану у рішенні.

З урахуванням наведеного, спірний договір укладено з дотриманням вимог діючого законодавства, у зв'язку з чим відсутність підстави для визнання цього договору недійсним.

Посилання скаржника про те, що підписуючи спірний договір, ОСОБА_1 прийняв рішення щодо визначення ліміту (розміру) грошових коштів, колегією суддів відхиляються, оскільки зміст спірної угоди стосується порядку повернення залишку кредиту боржником, а не суми кредитного договору, яка на момент укладення спірної угоди вже в повному обсязі знаходилися на рахунках позивача і про збільшення кредитної лінії договір про внесення змін не стосується.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 08.05.2018 у справі № 904/9090/17.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що Засідання Кредитного комітету, котре відбулося 16.12.2016 є неправомочним й відповідно рішення, прийняті за результатами такого засідання, є неправомочними, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів в підтвердження наведених обставин.

Крім того, зазначений протокол Кредитного комітету було підписано, зокрема, головою Правління банку ОСОБА_6, що свідчить про схвалення останнім спірного правочину.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, прийнятого з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.275,276,281,282 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відмовити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі №904/9059/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова складена у повному обсязі 22.05.2018.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді О.В.Чус

О.С.Євстигнеєв