РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018Справа № 910/2881/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна"

до Фізичної особи-підприємця Андрущенка Олександра Павловича

про стягнення 325 557, 40 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" (далі - ТОВ "Аскоп-Україна", позивач) з позовом до Фізичної особи-підприємця Андрущенка Олександра Павловича (далі - ФОП Андрущенко О.П., відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 325 557, 40 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу № 210416/04/02 від 21.04.2016 р. щодо повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість.

У позові ТОВ "Аскоп-Україна" просить суд стягнути з відповідача основну заборгованість у сумі 259 151,13 грн., інфляційну складову боргу в сумі 54 615,81 грн., 3 % річних у сумі 11 790,46 грн., а всього - 325 557, 40 грн..

Провадження за вказаними вимогами було відкрито ухвалою господарського суду міста Києва від 19.03.2018 р., розгляд справи в суді вирішено здійснювати у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам надано строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов'язків.

Відповідач у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених позовних вимог суду невідома.

Отже, перевіривши доводи позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.04.2016 р. між ТОВ "Аскоп-Україна" (продавець) та ФОП Андрущенко О.П. (покупець) був укладений договір купівлі-продажу № 210416/04/02 (далі - договір), згідно з умовами якого продавець зобов'язується доставляти і передавати на умовах та у встановлені даним договором строки продукцію у власність покупця, а покупець зобов'язується приймати товар у власність і оплачувати його на умовах даного договору (п. 1.1).

Найменування, асортимент, ціна за одиницю товару та загальна кількість товару, що може бути поставлений, визначається у видаткових накладних продавця. Поставка товару здійснюється згідно узгодженого сторонами замовлення покупця (п.п. 1.2, 2.1 договору).

Загальна вартість даного договору становить загальну вартість товару, поставленого протягом дії цього договору. Покупець зобов'язаний оплатити поставлений продавцем товар протягом 7 календарних днів з моменту підписання сторонами відповідної видаткової накладної, яка підтверджує факт передачі товару покупцю (п.п. 3.1, 3.2 договору).

Даний договір набирає сили з моменту підписання його обома сторонами та діє до кінця поточного року, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами грошових зобов'язань (п. 7.1).

Судом встановлено, що на виконання умов договору купівлі-продажу № 210416/04/02 від 21.04.2016 р. позивач здійснив поставку відповідачу узгодженого товару загальною вартістю 1 018 089,54 грн., що підтверджується видатковими накладними № 6265 від 19.07.2016 р., № 7598 від 23.08.2016 р., № 8166 від 07.09.2016 р., № 8215 від 08.09.2016 р., № 8974 від 29.09.2016 р., № 9392 від 12.10.2016 р., № 9396 від 12.10.2016 р., № 12347 від 27.12.2016 р,. наявними в матеріалах справи.

Зі свого боку, відповідач зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати отриманого товару виконав неналежним чином, вартість поставленого товару оплатив частково - на суму 758 938,41 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача. Таким чином, встановлено, що на час звернення до суду у покупця неоплаченим залишився товар на суму 259 151,13 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів, які б підтверджували оплату ним поставленого товару у повному обсязі суду не надав, відтак, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення основної заборгованості в сумі 259 151,13 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційну складову боргу в сумі 54 615,81 грн. та 3 % річних у сумі 11 790,46 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем його грошового зобов'язання, вимоги про стягнення 3% річних та інфляційної складової боргу є такими, що заявлені правомірно.

Провівши перерахунок зазначених сум, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню матеріальні втрати у вигляді інфляційної складової боргу в сумі 54 615,81 грн. та 3 % річних у сумі 11 790,46 грн., тобто у сумах, заявлених позивачем.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" до Фізичної особи-підприємця Андрущенка Олександра Павловича про стягнення заборгованості у сумі 325 557, 40 грн. задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Андрущенка Олександра Павловича (02218, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" (02660, м. Київ, вул. М. Раскової, 11, офіс 600, ідентифікаційний код 30579869) заборгованість у сумі 259 151 (двісті п'ятдесят дев'ять тисяч сто п'ятдесят одна) грн. 13 коп., інфляційну складову боргу в сумі 54 615 (п'ятдесят чотири тисячі шістсот п'ятнадцять) грн. 81 коп., 3 % річних у сумі 11 790 (одинадцять тисяч сімсот дев'яносто) грн. 46 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 883 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят три) грн. 36 коп.

Повне судове рішення складено 21 травня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.