ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2018 р. Справа № 911/581/18

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., за участю секретаря судового засідання Гришко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Публічного акціонерного товариства «Керчгаз»

про стягнення 739 504, 28 грн.

Представники:

від позивача: Чеботарьова І.Г.

від відповідача: не з'явилися

Обставини справи:

Позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача 739 504, 28 грн. заборгованості за договором № 13-444-ПР на купівлю-продаж природного газу від 18.11.2013, з яких: 393 640, 90 грн. - основного боргу, 44 484, 48 грн. - пені, 20 524, 38 грн. - 3 % річних та 280 854, 52 грн. - інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо оплати вартості отриманого газу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.03.2018 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 26.04.2018 та витребувано у сторін певні документи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.04.2018 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 24.05.2018.

Присутній у судовому засіданні 24.05.2018 представник позивача надав суду документи по справі, підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 та ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 24.05.2018, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього у судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

18.11.2013 між сторонами укладено договір № 13-444-ПР на купівлю-продаж природного газу, за умовами якого, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 31.12.2013, позивач зобов'язався передати у власність відповідача у 2013-2014 роках природний газ, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Відповідно до п. 1.2 договору газ, що продається за договором, використовується відповідачем виключно для подальшої реалізації промисловим споживачам та іншим суб'єктам господарювання, які є кінцевими споживачами газу.

Згідно з п. 3.3 договору приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу, відповідач зобов'язується надати позивачу підписані та скріплені печаткою відповідача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Позивач не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути відповідачу один примірник оригіналу наказу, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється відповідачем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу.

Згідно з п. 7.1 договору за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та договором.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу (розділ XI договору), відповідач не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, відповідач зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 9.2 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 3 (три) роки.

Пунктом 11.1 договору передбачено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 листопада 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору № 13-444-ПР на купівлю-продаж природного газу від 18.11.2013 позивач по актах приймання-передачі природного газу від 30.11.2013 на суму 1 792 531, 28 грн., від 31.12.2013 на суму 2 287 530, 78 грн., від 31.01.2014 на суму 1 958 164, 16 грн. та від 28.02.2014 на суму 2 318 754, 16 грн. передав відповідачу товар (природний газ) на загальну суму 8 356 980, 38 грн., а відповідач вказаний товар отримав, що підтверджується наявністю підписів та печаток сторін на вказаних актах приймання-передачі, копії яких залучено до матеріалів справи, оригінали у судовому засіданні оглянуто.

Проте, в порушення своїх договірних зобов'язань, відповідач за отриманий товар розрахувався частково, а саме на суму 7 963 339, 48 грн., що підтверджується наявними матеріалами справи, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 393 640, 90 грн., що і стало підставою для звернення останнього з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частино 1 ст. 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом положень статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, у судове засідання своїх представників не направив, належних та допустимих доказів, які підтверджують виконання ним зобов'язань за договором № 13-444-ПР на купівлю-продаж природного газу від 18.11.2013 суду не надав.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що строк оплати за отриманий відповідачем товар настав, доказів його оплати останнім не надано, борг перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 393 640, 90 грн. основного боргу за договором № 13-444-ПР на купівлю-продаж природного газу від 18.11.2013 є доведеними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання щодо здійснення розрахунку за товар в строк встановлений договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 20 524, 38 грн., що нараховані за наступні періоди:

- на прострочені зобов'язання по акту приймання-передачі природного газу від 30.11.2013 за період з 20.12.2013 по 20.12.2013;

- на прострочені зобов'язання по акту приймання-передачі природного газу від 31.12.2013 за період з 20.01.2014 по 28.01.2014;

- на прострочені зобов'язання по акту приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 за період з 20.02.2014 по 21.02.2014;

- на прострочені зобов'язання по акту приймання-передачі природного газу від 28.02.2014 за період з 20.03.2014 по 13.11.2015.

Також, просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у зв'язку з порушенням строків виконання грошового зобов'язання згідно акту приймання-передачі природного газу від 28.02.2014 за період з квітня 2014 року по вересень 2015 року у розмірі 280 854, 52 грн.

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, здійснений позивачем, та встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню.

Крім того, позивач, на підставі п. 7.2 договору, просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, яка за розрахунком позивача складає 44 484, 48 грн. та нарахована за наступні періоди:

- на прострочені зобов'язання по акту приймання-передачі природного газу від 30.11.2013 за період з 20.12.2013 по 20.12.2013;

- на прострочені зобов'язання по акту приймання-передачі природного газу від 31.12.2013 за період з 20.01.2014 по 28.01.2014;

- на прострочені зобов'язання по акту приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 за період з 20.02.2014 по 21.02.2014;

- на прострочені зобов'язання по акту приймання-передачі природного газу від 28.02.2014 за період з 20.03.2014 по 19.09.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом перевірено розрахунок пені, здійснений позивачем, та встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 739 504, 28 грн. заборгованості за договором № 13-444-ПР на купівлю-продаж природного газу від 18.11.2013, з яких: 393 640, 90 грн. - основного боргу, 44 484, 48 грн. - пені, 20 524, 38 грн. - 3 % річних та 280 854, 52 грн. - інфляційних втрат, є доведеними, підтверджені доказами і підлягають задоволенню.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73-74, 76-79, 86, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Керчгаз» (98300, Автономна Республіка Крим, місто Керч, вулиця Чкалова, будинок 151, ідентифікаційний код - 03348130) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6, ідентифікаційний код - 20077720) 393 640 (триста дев'яносто три тисячі шістсот сорок) грн. 90 коп. - основного боргу, 44 484 (сорок чотири тисячі чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп. - пені, 20 524 (двадцять тисяч п'ятсот двадцять чотири) грн. 38 коп. - 3 % річних, 280 854 (двісті вісімдесят тисяч вісімсот п'ятдесят чотири) грн. 52 коп. - інфляційних втрат та 11 092 (одинадцять тисяч дев'яносто дві) грн. 56 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 29.05.2018.

Суддя Т.В. Лутак