Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/1149/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

за участю секретаря судового засідання: Гребеннікової Н. П.

за участю представників сторін:

- від позивача: ОСОБА_1 - юрисконсульт, дов. від 26.10.2017 (в режимі відеоконференції)

- від відповідача: ОСОБА_2 - представник за дов. від 01.03.2018 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" (м. Львів)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Червоногранітний кар'єр" (Житомирська область, Хорошівський район, с. Червоногранітне)

про стягнення 30290,00 грн.

Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції.

В засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення господарського суду Житомирської області.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Червоногранітний кар'єр" 30290,00 грн. штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у перевізних документах.

Ухвалою господарського суду від 23.03.2018 суддею Лозинською І.В. справу прийнято до провадження, на підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Житомирської області ОСОБА_3 від 21.03.2018 № 35/2018 про здійснення повторного автоматизованого розподілу справи №906/1149/17, яка знаходилась в провадженні судді Соловей Л. А., у зв'язку з перебуванням з 19.03.2018 у відпустці, пов'язаної з вагітністю та пологами; призначено підготовче засідання суду.

Ухвалою від 19.04.2018 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 906/1149/17 до судового розгляду по суті, призначив судове засідання на 17.05.2018, постановив позивачу надати суду необхідні докази згідно з резолютивною частиною цієї ухвали.

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримав в повному обсязі; на вимогу суду, повідомив про повну технічну справність ваг та їх своєчасну повірку, про що надано 23.04.2018 супровідний лист вих. № ДХЮ-136, від 19.04.2018 разом з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (а.с.153-156).

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а. с. 41 - 44), вважає, що штраф за неправильно зазначену у накладній масу має визначатися, виходячи з вартості провізної плати надлишку маси вантажу; тому розмір штрафу, який підлягає стягненню становить 349,50 грн. з розрахунку (5х69,90 грн. (надлишок вантажу); крім того, висловив заперечення щодо тарифу, встановленого позивачем для перевезення вантажу, на всю відстань перевезення.

Заслухавши пояснення представників сторін, (представника позивача - в режимі відеоконференції), дослідивши наявні у справі докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

17.06.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Червоногранітний кар'єр" (відповідач) відправлено зі станції Топорище Південно - Західної залізниці за накладною №33447400, яка у відповідності з ст. 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов'язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу, п'ять вагонів, у тому числі, вагон №95636833, вантажем - щебінь гранітний, насипом фракцією 5-20 мм загальною масою вантажу 340000 кг на станцію Стрий Львівської залізниці (а. с. 12).

У вказаній накладній № 33447400 на зворотній стороні зазначено визначену відправником масу вантажу у вагоні № 95636833 - 65000 кг (а. с. 12 на звороті).

Вантажоодержувачем за вказаною залізничною накладною (графа № 4) є ТОВ "ОСОБА_4 Стрий" (82434, Львівська область, Стрийський район, с. Дуліби, вул. Шевченка, 133).

20.06.2017 на станції Здолбунів Львівської залізниці виявлено підозру на завантаження вагону №95636833 понад його вантажопідйомність, про що складено акт загальної форми АРМ ПКО №1601 форми ГУ-23 (а. с. 166, 167).

21.06.2017 на станції Рівне Львівської залізниці було складено комерційний акт № 356600/4/2 (а. с. 10), у розділі "Д" якого вказано, що згідно з актом загальної форми ст. Здолбунів 1601 від 20.06.2017 проведено комісійне контрольне зважування вагона №95636833, який прибув по досилочній накладній ст. Здолбунів 37802634 до основної відправки 33447400; по документу значиться вантаж щебінь, брутто не вказано, тара 21100 кг. з перевізного документа, нетто 65000 кг. При комісійному переважуванні вагона на 150 тн.ж.д. вазі клеймо 2016 р. виявилось брутто 86850 кг. тара 21100 кг. з перевізного документа нетто 65750 кг., вантажепід'емність вагона 65000 кг., тобто вагон завантежений більше документа та вантажепід'ємності на 750 кг. та перевантаження вантажу на другий візок на 3650 кг. більше половини вантажепід'ємності, що загрожує безпеці руху поїздів згідно ПТЭр.15 п. 15.27. Вагон прибув в технічному відношенні справний. Вагон затримано, дано оперативне повідомлення. Комісійне зважування проводила агент комерційний ОСОБА_5 в присутності начальника станції Рівне ОСОБА_6 та НКВ ОСОБА_7 (а. с. 10 на звороті).

Згідно із заявою і розпискою від 22.06.2017, відповідно, вих. №0617/14, №01617/15, адресованими начальнику станції Рівне ОСОБА_6, а також довіреністю №20.06-2017 від 20.06.2017, відповідач забрав надлишок щебеневої продукції з вагону №95636833 у кількості 1050 кг (а. с. 169 - 171).

Посилаючись на те, що у відповідності до ч. 1 ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності відомостей, зазначених ними у накладних, позивач просить суд стягнути з відповідача, як вантажовідправника, штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати у сумі 30290,00 грн. (6058,00 грн - провізна плата зазначеного вагону за всю відстань перевезення х 5).

Таким чином, предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" до ТОВ "Червоногранітний кар'єр" про стягнення штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати у сумі 30290,00 грн.

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч.1 ст.173 ГК України).

Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов'язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли у зв'язку з перевезенням вантажу залізничним транспортом на підставі накладної № 33447400, тому за своєю правовою природою становлять договір перевезення вантажу.

Згідно із ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 ЦК України, яка кореспондується зі змістом ч. 1 ст. 307 ГК України).

Згідно з ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

За змістом ч. 3 ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому регулюються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, відповідно абз. 2 ст. 2 якого регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення;

За змістом ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст. 23 Статуту залізниць України та п.1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за №798/5989). У відповідності до цих Правил накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються, у разі зміни відомостей, внесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ (п.1.3 Правил оформлення перевізних документів).

Згідно з положенням статті 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Оформлення накладної має здійснюватися за Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084.

Згідно з пунктом 2.1 вказаних Правил оформлення перевізних документів, вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

Згідно абз. 3 п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (ст. 52 Статуту залізниць України).

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що виникають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

У відповідності до ст.118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

3. Висновки господарського суду Житомирської області за результатами розгляду позовної заяви.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами, встановленими судом, підтверджено факт невідповідності маси вантажу у вагоні № 95636833, що була зазначена відповідачем у перевізному документі, а саме: 65000 кг, фактичній масі вантажу у вказаному вагоні: 65750 кг.

Підставою для накладення на відправника відповідальності згідно з ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках, передбачених ст. 129 Статуту.

Дослідивши комерційний акт № 356600/4/2 від 21.06.2017 (а. с. 10), судом встановлено, що він складений з дотриманням вимог чинного законодавства та підписаний уповноваженими на це посадовими особами.

Як вбачається з відомості вагонів (а. с.12 на звороті), провізна плата вантажу вагону № 95636833 становить 6058,00 грн. З її розміру позивачем визначено розмір штрафу за неправильне зазначення у накладній маси вантажу, який, відповідно до наданого позивачем розрахунку, складає 30290,00 грн. (6058,00 грн. (провізна плата за один вагон) х 5 (згідно із ст.118 Статуту залізниць України).

Саме вантажовідправники несуть відповідальність за неправильно зазначену масу вантажу й відповідальність останніх настає лише за сам факт допущення такого порушення.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

З огляду на викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до приписів чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню на суму 30290,00 грн. штрафу.

4. Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафу.

22.02.2018 до суду від відповідача надійшла заява від 22.02.2018 №0218/13 про зменшення розміру штрафу до одного відсотка (302,90 грн) від загальної суми штрафу, що заявлена в позові; до заяви додано копії видаткової накладної №888 від 17.06.2017, звіту про фінансовий стан на 30.09.2017, квитанції №2 та докази відправки копій заяви з додатками позивачу (а. с. 94 - 103).

Вказана заява ТОВ "Червоногранітний кар'єр" обгрунтована посиланням на ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України, не завданням позивачу збитків, а також скрутним фінансовим станом позивача.

Так, ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Разом з тим, при застосуванні статті 118 Статуту залізниць України господарським судом Житомирської області враховано, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею на станції призначення або під час перевезення та на станції відправлення після пред'явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Відповідно до ч. 2 вступу Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за № 50/1854, виконання Правил забезпечує злагодженість усіх ланок залізничного транспорту, чітку та безперебійну роботу залізниць і безпеку руху.

Відповідно до п. 15.27 вказаних Правил забороняється ставити в поїзди, зокрема, вагони, що завантажені понад їх вантажопідйомність.

Тобто, не виконання вимог Правил, зокрема, завантаження вагонів понад їх вантажопідйомність, загрожує безпеці руху поїздів, а відтак, створює умови для виникнення аварійних ситуацій на залізниці.

Тому, на думку суду, необхідність з'ясування наявності чи відсутності складу цивільного правопорушення у даному випадку відсутня, оскільки позивач звернувся з позовом про стягнення штрафу за неправильну зазначену масу вантажу, а не про стягнення збитків.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, якими чітко визначено розмір штрафу.

За таких обставин, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Червоногранітний кар'єр" від 22.02.2018, вих. №0218/13 про зменшення розміру штрафу до одного відсотка (302,90 грн.) від загальної суми штрафу, що заявлена в позові, не підлягає задоволенню.

5. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Приписами ч. 2 ст.123 ГПК України унормовано, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Розподіл судових витрат врегульовано ст. 129 ГПК України, пунктом 2 частини 1 якої унормовано, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Червоногранітний кар'єр" (12135, Житомирська область, Хорошівський район, селище Червоногранітне, вул. Гранітна, 1, )

на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1, )

- 30290,00 грн. - штрафу,

- 1600,00 грн. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 21.05.18

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам (реком. з повідомл.)