ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2018. Справа № 917/1819/17

м. Полтава

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГПЛ", вул. Половки, 70, м. Полтава, 36034

до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", вул. Пилипа Орлика, 40-а, м. Полтава, Полтавська область, 36000

про визнання протиправним та скасування акту; визнання угоди недійсною.

Суддя господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (адвокат, який діє відповідно до договору про надання правової допомоги № 01/2018 від 01.02.18, ордер ПТ № 028666 від 22.03.18.); ОСОБА_2 (довіреність б/н від 01.02.18);

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність № 37 від 02.10.2017.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГПЛ" (далі - позивач/ ТОВ "ГПЛ") звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (далі - відповідач/ КП "Полтававодоканал") про визнання протиправним та скасування акту б/н від 31.08.2017., складеного працівниками відповідача, а також про визнання недійсною з дати укладення угоди про погашення реструктуризованої заборгованості від 15.09.2017., укладеної між позивачем і відповідачем.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачем при складанні спірного акту не враховано те, що незважаючи на відсутність пломби, позивач самовільного безоблікового споживання води не здійснював, а також на те, що спірну угоду позивачем укладено під впливом тяжких обставин, які б неминуче настали для позивача.

До позовної заяви позивачем було додано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу припиняти водопостачання та водовідведення по об'єктах постачання згідно договору № 1469-7 від 02.03.2015. про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.11.2017. порушено провадження у справі, розгляд якої призначено на 27.11.2017. В цій же ухвалі суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу припиняти водопостачання та водовідведення не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 27.11.2017. судом було оголошено перерву до 05.12.2017.

Ухвалою від 05.12.2017. суд за клопотанням позивача призначив судову будівельно-технічну експертизу по справі та зупинив провадження у справі до закінчення проведення судової експертизи та отримання висновку експерта судом.

Після отримання судом висновку експерта та у зв'язку з набранням чинності 15.12.2017. нової редакції Господарського процесуального кодексу України, викладеної у розділі І Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017. N 2147-VIII (далі - ГПК України), суд ухвалою від 22.02.2018. постановив поновити провадження у справі, розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання у справі на 22.03.2018.

22.03.2018. суд за клопотанням відповідача відклав підготовче засідання у справі на 17.04.2018.

27.11.2017. до суду надійшла повторна заява позивача про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу припиняти водопостачання та водовідведення по об'єктах постачання згідно договору № 1469-7 від 02.03.2015. про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

В підготовчому засіданні 17.04.2018. представник позивача зазначив, що заява про забезпечення позову є не актуальною. В зв'язку з цим, суд залишив заяву позивача про забезпечення позову без розгляду, про що вказано в ухвалі суду від 17.04.2018.

Ухвалою від 17.04.2018. суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 16.05.2018.

16.05.2018. суд оголосив перерву в судовому засіданні до 22.05.2018.

Відповідач позов заперечує, посилаючись на те, що спірний акт б/н від 31.08.2017. складено правомірно, а також на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів впливу тяжкої обставини на його рішення укласти угоду про реструктуризацію заборгованості.

В судовому засіданні 22.05.2018. представники позивача підтримують позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача позов заперечує.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2015. між ТОВ «ГПЛ» (Абонент за договором) і КП «Полтававодоканал» (Водоканал за договором) було укладено договір № 1469-7 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - договір, копія договору - а.с. 12-20).

Згідно умов договору водоканал зобов'язується своєчасно надавати абоненту відповідної якості послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а абонент зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 1.3. договору до об'єктів користування послугами, крім інших, віднесено нежитлові приміщення (офіс, складські приміщення та СТО) по вул. Половки, 70 та 70е.

31.08.2017. працівниками відповідача, а саме інспектором служби обліку та реалізації ОСОБА_4 і техніком служби обліку та реалізації ОСОБА_5 в присутності представників абонента було проведено обстеження мереж водопостачання та водовідведення, а також вузлів обліку води на Станції технічного обслуговування легкових і вантажних автомобілів, що знаходиться за адресою по вул. Половки, 70Е в м. Полтаві (далі - СТО) та належить позивачу на праві приватної власності.

У підсобному приміщенні СТО представниками відповідача було встановлено наявність двох водопровідних труб діаметром 100 мм. Водомірний вузол знаходиться на одній трубі та прийнятий на облік відповідачем. На другій трубі, з окремого водопровідного вводу, знаходиться засувка, яка 14.08.2015. в закритому стані була опломбована пломбою № С10285045. Під час пpoвeдeння обстеження представниками відповідача було виявлено, що зазначена пломба відсутня. ОСОБА_6 порушення відповідачем зафіксовано в акті б/н від 31.08.2017.

На підставі акту відповідачем було направлено на адресу позивача претензію № 770 від 04.09.2017. (а.с. 25-26), згідно якої відповідач наполягав на сплаті позивачем 131035,97 грн. за безоблікове водопостачання та водовідведення.

Позивач стверджує, що представниками відповідача було зроблено передчасний і необґрунтований висновок про те, що позивач здійснював користування послугами з водопостачання та водовідведення без відображення обсягів на встановленому приладі обліку води (Sensys № НОМЕР_1).

Із вищевказаним актом представники позивача, які були присутні при проведенні перевірки, не погодилися, про що зробили свої зауваження на зворотній стороні акту. Так, представником позивача ОСОБА_7 було зазначено, що інспектором у акті не відображено той факт, що засувка, на якій була відсутня пломба, знаходилась у закритому стані. Також дана засувка була обплетена зеленою стальною проволокою, яка використовується для опломбування, при чому обплетена таким чином, що засувку неможливо відчинити без пошкодження проволоки.

Позивач звертає увагу на те, що згідно акту про прийняття до розрахунків приладів обліку води від 14.08.2015. засувка була опломбована не пломбою № С10285043, як зазначає відповідач, а пломбою № С10285045.

Як зазначає позивач, факт відсутності пломби на засувці, що встановлено та зафіксовано в ОСОБА_6, не є достатньою підставою стверджувати, що він користувався водопостачанням та водовідведенням безобліково з огляду на наступне.

Так, спеціалістами відповідача не було проведено належне обстеження комунікацій системи водопостачання та водовідведення на об'єкті СТО, що, у свою чергу, дало б можливість встановити або спростувати факт безоблікового водокористування зі сторони позивача.

З урахуванням обсягу безоблікового споживання води, який відповідач зазначає у виставленій на адресу позивача претензії, вказаний об'єм спожитої води, а саме 9 495,36 м3 за період водокористання з 25.08.2017. по 31.08.2017. можна розцінити як активне водокористування, що, у випадку належного проведення обстеження комунікацій на предмет водокористування, дало б чітку і ствердну відповідь на питання чи користувався позивач водою безобліково, чи не користувався.

Окремо позивач зазначає, що спожити такий об'єм води за такий короткий період часу позивачу технічно неможливо.

На пропозиції представників позивача створити спільну комісію із залученням незалежної третьої сторони зі встановлення або спростування факту безоблікового водокористування та водовідведення, адміністрацією відповідача було зазначено, що на це немає жодних підстав.

Крім цього, для підтвердження факту відсутності безоблікового водокористування, позивач посилається на статистичні показники споживання води, які ґрунтуються на основі показників приладу обліку Sensys № НОМЕР_1, який встановлений на СТО.

Також позивач стверджує, що вузол обліку водопостачання на СТО був і є опломбований, відсутність пломби виявлено на вводі № 2, який являться запасним вводом і призначений для використання його у надзвичайних ситуаціях (гасіння пожеж, відвернення техногенних катастроф тощо).

З огляду на вищевикладене, позивач просить визнати протиправним та скасувати ОСОБА_6 б/н від 31.08.2017., складений працівниками КП «Полтававодоканал».

Відповідач в обґрунтування заперечень щодо вимоги позивача про скасування ОСОБА_6 б/н від 31.08.2017. зазначає наступне.

31.08.2017. представниками відповідача при проведенні обстеження об'єкту СТО виявлено, що монтаж приладу обліку води MTK-UA №41 виконано вертикально. Це є недопустимим згідно паспорта на дану марку лічильника. Також, в підсобному приміщенні СТО заведено дві водопровідні труби діаметром 100 мм. Водомірний вузол знаходиться на одній трубі та прийнятий на облік КП "Полтававодоканал". На другій трyбi, з окремого водопровідного вводу, знаходиться засувка, яка 14.08.2015. в закритому стані була опломбована пломбою № С10285043. Під час проведення обстеження виявлено, що зазначена пломба відсутня, про що представниками КП «Полтававодоканал» було складено спірний ОСОБА_6 б/н від 31.08.2017.

Відповідач стверджує, що посилання позивача на той факт, що другий водопровідний ввід був опломбований пломбою № С10285045, а не пломбою № С10285043, є безпідставними, оскільки в листі - повідомленні № 04/09/17-1 від 04.09.2017. позивач сам просить КП «Полтававодоканал» врахувати той факт, що пломба № С10285043 на засувці вводу № 2 була в наявності.

Також відповідач зазначає, що припущення представника позивача ОСОБА_7, які зроблені в запереченнях до ОСОБА_6 про те, що засувка була обплетена проволокою кінці якої були приблизно 30-40 см, внаслідок чого дана засувка була опломбована разом з лічильником однією пломбою, є необґрунтованими та спростовуються ОСОБА_6 про прийняття до розрахунків приладів обліку води від 14.08.2015., з якого вбачається, що лічильник був опломбований пломбою № С10285044, а другий ввід - пломбою № С10285045.

Щодо розбіжностей номерів пломб, сторони у судовому засіданні повідомили, що правильним номером пломби на вводі № 2 є № С10285045, номер пломби С10285043 у деяких документах було вказано помилково.

Отже, відповідач вважає, що акт б/н від 31.08.2017. є правомірним, в зв'язку з цим позовна вимога про визнання його протиправним та скасування є необгрунтованою.

За наполяганням позивача судом була призначена судова будівельно-технічна експертиза по справі, проведення якої доручено атестованому судовому експерту ОСОБА_8. На вирішення експерта були поставлені наступні питання:

1) Чи здійснювалося водокористування вводом № 2, що знаходиться у підсобному приміщенні станції технічного обслуговування за адресою: м. Полтава, вул. Половки, 70Е, шляхом відкриття засувки, опломбованої 14.08.2015р. пломбою № С10285045 (переопломбовано 29.09.2017р. пломбою № С37873538)?

2) Якщо водокористування вводом № 2, що знаходиться у підсобному приміщенні станції технічного обслуговування за адресою: м. Полтава, вул. Половки, 70Е, здійснювалося, то чи здійснювалося воно в період з 25.08.2017р. по 31.08.2017р.?

3) З якого матеріалу виконано диск засувки на вводі № 2, що знаходиться у підсобному приміщенні станції технічного обслуговування за адресою: м. Полтава, вул. Половки, 70Е?

4) Наскільки герметично перекривається засувка на вводі № 2, що знаходиться у підсобному приміщенні станції технічного обслуговування за адресою: м. Полтава, вул. Половки, 70Е?

5) Чи мають ознаки зношеності деталі засувки на вводі № 2, що знаходиться у підсобному приміщенні станції технічного обслуговування за адресою: м. Полтава, вул. Половки, 70Е, - а саме: резинова прокладка, диск та шток (шпиндель), - якщо мають, то який саме процентний відсоток їх зношеності?

Згідно Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 112-17 від 25.01.2018. експерт дав відповіді на поставлені йому запитання:

1. Факту водокористування вводом № 2, що знаходиться у підсобному приміщенні станції технічного обслуговування за адресою: м. Полтава вул. Половки, 70Е, шляхом відкриття засувки, опломбованої 14.08.2015р. пломбою № С10285045 (переопломбовано 29.09.2017р. пломбою № С37873538) не встановлено.

2. Факту водокористування вводом № 2, що знаходиться у підсобному приміщенні станції технічного обслуговування за адресою: м. Полтава вул.Половки, 70Е, в період з 25.08.2017р. по 31.08.2017р. не встановлено.

3. Диск засувки, яка була встановлена на вводі № 2, що знаходиться у підсобному приміщенні станції технічного обслуговування розташованої в м. Полтава по вул. Половки, 70Е металевий. Матеріал, із якого зазвичай виконуються диски для даного типу запірних засувок, може бути нікель-чугун або хром-чугун. Для більш точного встановлення складу матеріалу, із якого виготовлено диск засувки на вводі № 2, що знаходиться у підсобному приміщенні станції технічного обслуговування, розташованої в м. Полтава по вул. Половки, 70Е необхідне виконання лабораторного аналізу вказаного матеріалу, що не відноситься до питань, які вирішує будівельно-технічна експертиза.

4. Диск засувки, яка була встановлена на вводі № 2, що знаходиться у підсобному приміщенні станції технічного обслуговування, розташованої в м. Полтава по вул. Половки, 70Е в закритому стані досить щільно прилягає до резинового кільця, що надає можливість достатньо герметично перекривати засувку.

5. Ознак зношеності деталей засувки на вводі № 2, що знаходиться у підсобному приміщенні станції технічного обслуговування за адресою: м. Полтава, вул. Половки, 70Е не виявлено. Оцінка технічного стану засувки на вводі № 2, що знаходиться у підсобному приміщенні станції технічного обслуговування, розташованої в м. Полтава по вул. Половки, 70Е - добрий.

Відповідач вважає, що висновки експерта стосовно питань № 1 та № 2 є недостовірними та не погоджується з ними, оскільки зрив пломби на водопровідному вводі, де знаходилася засувка стосовно якої проводилася будівельно-технічна експертиза було виявлено представниками КП «Полтававодоканал» 31.08.2017., а сама вона знята на експертизу 16.01.2018., з чого вбачається, що засувкою дійсно не користувалися досить тривалий час, близько п'яти місяців, а за цей період на диску міг утворитися досить сильний осад. Зважаючи на викладене, на думку відповідача, висновки експерта по питаннях № 1 та № 2 не доводять факту відсутності водокористування вводом № 2 взагалі та особливо у період з 25.08.2017 року по 31.08.2017., навпаки, з висновку експерта по питанню № 5 випливає, що засувка знаходиться у справному стані, тому можна припустити, що водокористування даним вводом було можливе.

При вирішенні позовної вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування ОСОБА_6 б/н від 31.08.2017., складеного працівниками КП «Полтававодоканал», суд зазначає наступне.

Між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, правовідносини між сторонами регулюються Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2008. №190 (далі - ОСОБА_9), які визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України.

Ці ОСОБА_9 є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод (пункт 1.1 ОСОБА_9).

Згідно п. 5.10 ОСОБА_9, засоби обліку в місцях їх приєднання до трубопроводів повинні бути опломбовані представником виробника і захищені від несанкціонованого втручання в їх роботу, яке може порушити достовірний облік кількості отриманої води. Засувки на обвідних лініях повинні бути опломбовані виробником. Неопломбовані засоби обліку до експлуатації не допускаються.

Пунктом 5.18 ОСОБА_9 передбачено, що споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених виробником в місцях з'єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого вузла обліку незалежно від місця його розташування. Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або заміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені виробником, має право лише виробник. У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3 та 3.4 ОСОБА_9.

Також, відповідно до п. 2.9 Договору, знімати засоби обліку, здійснювати будь-які зміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби має право лише Водоканал. У разі самовільних дій Абонент сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3. та 3.4. «ОСОБА_9 користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України».

Отже, укладаючи договір, сторони домовилися про те, що у разі відсутності встановленої відповідачем пломби, до позивача застосовуються норми п. 3.3. та 3.4. ОСОБА_9.

В пунктах 3.3. та 3.4. ОСОБА_9 зазначено, що у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводи при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24-х годин на добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

З вказаних норм можна зробити висновок, що позивач відповідає за цілісність та збереження пломб і у разі самовільних дій, якими можна вважати зняття пломби, яке здійснено не відповідачем, позивач повинен сплатити витрати води розраховані відповідно до п. 3.3. та п. 3.4. ОСОБА_9, що також погоджено сторонами в п. 2.9. договору.

З матеріалів справи вбачається, що при огляді працівниками відповідача 31.08.2017. об'єкту СТО було виявлено відсутність пломби на вводі № 2.

Факт опломбування вводу № 2 пломбою підтверджується ОСОБА_6 про прийняття до розрахунків приладів обліку води від 14.08.2015., з якого вбачається, що і лічильник, і ввід № 2 були опломбовані пломбами. До того ж позивач в листі - повідомленні № 04/09/17-1 від 04.09.2017. просить КП «Полтававодоканал» врахувати той факт, що пломба на засувці вводу № 2 була в наявності.

Враховуючи вищенаведені норми, саме відсутність пломби на вводі № 2 вже є підставою для нарахування відповідачем позивачу витрат води, не зважаючи на те, чи здійснювалося позивачем необлікове водокористування вводом № 2.

Відповідно до ст. 15 ЦК України встановлено що, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Відповідно до ч. 2. ст. 20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. ОСОБА_9 та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Аналіз вищевказаних законодавчих норм у сукупності дозволяє дійти висновку про те, що господарюючий суб'єкт має право на судовий захист своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів у спосіб, визначений законом чи у спосіб, який не суперечить закону.

Суд зазначає, що ОСОБА_6 б/н від 31.08.2017. не будучи нормативно-правовим актом у розумінні ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, не породжує будь-яких юридичних наслідків для позивача, у зв'язку з чим, правові підстави для захисту права позивача обраним ним шляхом відсутні. Саме по собі складання працівниками відповідача акту б/н від 31.08.2017. не встановлює для позивача будь-якого обов'язку (сума не стягується). ОСОБА_6 є інформативним, він лише встановлює та фіксує факт відсутності пломби на вводі № 2.

Щодо заперечень позивача, щодо розмірів нарахування відповідачем витрат води, то вказані нарахування були здійснені відповідачем не в самому акті, а у претензії, надісланій позивачу на підставі виявлення факту порушення позивачем ОСОБА_9, зафіксованого в акті. В зв'язку з цим, судом не перевіряється правильність нарахування відповідачем витрат води позивачу, оскільки вона не має значення для вирішення даного спору.

Позивачем не доведено, що дії відповідача щодо складання спірного акту порушують права та охоронювані законом інтереси позивача та породжують відповідні негативні наслідки, відтак, спосіб захисту не призведе до поновлення його прав.

З огляду на викладене, вимога позивача про визнання протиправним та скасування акту б/н від 31.08.2017., складеного працівниками відповідача, задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсною з дати укладення угоди про погашення реструктуризованої заборгованості від 15.09.2017., укладеної між позивачем і відповідачем, то позивач обґрунтовує її наступним.

На підставі спірного ОСОБА_6, відповідач направив на адресу позивача претензію № 770 від 04.09.2017. (а.с. 25-26), згідно якої відповідач наполягав на сплаті позивачем 131035,97 грн. за безоблікове водопостачання та водовідведення.

Згідно п. 4.3.9. договору, відповідач має право обмежити подачу води позивачу з попередженням за 5 днів до відключення в разі невиконання абонентом умов договору або несвоєчасної оплати рахунку за надані послуги.

Дане застереження в договорі, а також факт повної зупинки діяльності підприємства, що неминуче б настав у разі обмеження (по факту відключення) водопостачання та водовідведення, і, як наслідок, завдання підприємству непоправних збитків, вимушеного прогулу для працівників, тощо, за твердженням позивача слугувало причиною укладення між ним і відповідачем ОСОБА_10 про погашення реструктуризованої заборгованості від 15.09.2017., (далі - ОСОБА_10, копія угоди - а.с. 27).

Позивач наполягає на тому, що спірна ОСОБА_10 укладена ним під впливом тяжких обставин, які б неминуче настали для позивача. В зв'язку з цим позивач просить суд визнати ОСОБА_10 недійсною з дати її укладення.

Відповідач вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів впливу тяжких обставин на рішення позивача укласти угоду про реструктуризацію заборгованості та в зв'язку з цим, просить суд відмовити у задоволенні позовної вимоги щодо визнання ОСОБА_10 недійсною.

При вирішенні позовної вимоги про визнання ОСОБА_10 недійсною, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

На підтвердження укладення спірної ОСОБА_10 під впливом тяжкої для нього обставини позивач посилається на претензію відповідача № 770 від 04.09.2017. (а.с. 25-26), згідно якої відповідач наполягав на сплаті позивачем 131035,97 грн. за безоблікове водопостачання та водовідведення, а також на застереження в договорі про право відповідача на обмеження подачі води позивачу в разі невиконання ним умов договору або несвоєчасної оплати рахунку за надані послуги (п. 4.3.9. договору).

Суд зазначає, що уклавши договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № 1469-7 від 02.03.2015., позивач тим самим погодився з усіма його умовами, в тому числі і з п. 4.3.9. Тобто умови договору не можуть вважатися "тяжкими обставинами", під впливом яких позивачем укладено невигідну для себе ОСОБА_10.

Претензія № 770 від 04.09.2017. також не може вважатися "тяжкими обставинами", оскільки у ній відповідач лише "наполягав" на сплаті позивачем 131035,97 грн. за безоблікове водопостачання та водовідведення, вказана претензія не містить попередження про відключення від водопостачання та водовідведення об'єктів позивача. Так, у претензії відповідач зазначає, що у випадку несплати позивачем суми нарахувань, відповідач буде змушений звернутися з позовом до суду про стягнення заборгованості.

Так само не може вважатися "тяжкими обставинами", під впливом яких позивачем укладено невигідну для себе ОСОБА_10, надіслання відповідачем попередження № 7/3144 від 20.10.2017. про припинення ним централізованого водопостачання та водовідведення по об'єкту позивача з 26.10.2017., оскільки вказане попередження надіслане відповідачем вже після укладення сторонами спірної ОСОБА_10, у зв'язку з невиконання відповідачем її умов.

Отже, позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що спірну ОСОБА_10 вчинено ним під впливом тяжкої для нього обставини.

Таким чином, вимога позивача про визнання недійсною з дати укладення угоди про погашення реструктуризованої заборгованості від 15.09.2017., укладеної між позивачем і відповідачем, є необґрунтованою, позивачем не доведено, які тяжкі обставини стали наслідком її укладення. В зв'язку з цим, позов про визнання недійсною з дати укладення угоди про погашення реструктуризованої заборгованості від 15.09.2017. задоволенню не підлягає.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на позивача та не відшкодовуються йому.

Керуючись статтями 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 24.05.2018

Суддя О.С. Семчук