КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2018 р. Справа№ 910/21648/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.,

представників сторін

від позивача Дорошенко С.О.

від відповідача Опанасик В.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 (повний текст складено 20.03.2018) по справі №910/21648/17 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПриватОфис"

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про стягнення 271 892,54 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПриватОфис" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення 271 892,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем його обов'язку сплатити орендну плату за користування приміщенням у жовтні та листопаді 2017 року за договором оренди приміщення від 01.12.2016.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 по справі №910/21648/17 позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПриватОфис" заборгованість зі сплати орендної плати за жовтень та листопад 2017 року за договором оренди приміщення від 01.12.2016 у розмірі 268980,00 грн, пеню в розмірі 712,80 грн, 3% річних в розмірі 585,86 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 054,18 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що відповідачем не доведено припинення свого грошового зобов'язання за договором по сплаті заборгованості з орендної плати у розмірі 268 980,00 грн. за користування спірним приміщенням у жовтні-листопаді 2017 року, а заборгованість в розмірі 268 980,00 грн підтверджена матеріалами справи.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 скасувати, та постановити нове яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що відповідне грошове зобов'язання перед позивачем за договором з оплати орендних платежів припинено, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Так, заявами ПАТ КБ "Приватбанк" від 06.11.2017 №65.0.0.0/3-134182, від 28.11.2017 №65.0.0.0/3-147662, від 20.12.2017 № Е.65.0.0.0/3-161064, від 22.01.2018 №Е.65.0.0.0/3-177212 та від 14.02.2018 №65.0.0.0/3-188787, відповідачем повідомлено позивача про зарахування зустрічних однорідних вимог, у тому числі в спірній сумі 268 980,00 грн. Крім того, апелянт зазначає, що ним здійснено зарахування по відсотках, щодо яких немає спору між сторонами, оскільки зарахування процентів за користування кредитом за кредитним договором №07/03/К від 17.04.2007, здійснено поза межами спірного періоду, який розглядається господарським судом Дніпропетровської області по справі №904/6511/17.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк".

02 травня 2018 року до Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

04 травня 2018 року до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження по справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.05.2018 розгляд справи призначено 21.05.2018.

15 травня 2018 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшли пояснення по справі.

21 травня 2018 року судове засідання не відбулось, в зв'язку з перебуванням головуючого судді Сітайло Л.Г. у відпустці.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2018 розгляд справи призначено 29.05.2018.

В судове засідання 29.05.2018 з'явились представники позивача та відповідача.

Колегія суддів, розглянувши клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі, прийшла до висновку про відмову в його задоволенні з огляду на наступне.

Як вбачається з поданого клопотання, заявник зазначає, що справа №904/6511/17, яка перебуває на розгляді Господарського суду Дніпропетровської області, є пов'язаною з даною справою та стверджує, що обставини, які будуть з'ясовані у справі №904/6511/17 мають значення для розгляду справи №910/21652/17. Зокрема, судом при розгляді справи №904/6511/17 буде встановлено чи були у відповідача підстави для зарахування зустрічних вимог зі сплати орендних платежів за жовтень, листопад, грудень 2017 та січень, лютий 2018, із вимогами зі сплати заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів зазначає, що лише саме по собі зазначення про пов'язаність справи зі справою, що розглядається іншим судом, не може бути підставою для застосування пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України. Зі змісту наведеного припису вбачається, що визначальним для зупинення провадження є саме неможливість розгляду даної справи.

Так, апелянтом не зазначено обставини, що перешкоджають встановленню обставин зарахування зустрічних вимог або неможливості такого зарахування при розгляді даної справи, з огляду на наявні в матеріалах справи докази.

Таким чином, судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, з якими закон пов'язує необхідність зупинення провадження у справі.

Крім того, апеляційний господарський суд має право та зобов'язаний надати правову оцінку наданим учасниками судового процесу письмовим доказам та самостійно встановити факт на яких ґрунтується позовні вимоги, незалежно від розгляду позовів у провадженні інших судів.

Статтями 269, 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

01 грудня 2016 року між ТОВ "ПриватОфис" (орендодавець) та ПАТ КБ "Приватбанк" (орендар) укладено договір оренди приміщення (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору орендодавець зобов'язувався передати орендареві, а орендар зобов'язувався прийняти у тимчасове користування (оренду) приміщення загальною площею 2241,5 кв. м., розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Мостобудівників, 17/12 (далі - приміщення).

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 Договору приміщення передається орендодавцем і приймається в оренду орендарем на умовах сплати останнім орендодавцю плати за користування приміщенням шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок, зазначений орендодавцем. Орендна плата підлягає сплаті до 20 числа поточного місяця за поточний місяць, з розрахунку 60,00 грн. за 1 кв. м., в тому числі ПДВ 10,00 грн, всього 134 490,00 грн (разом з ПДВ) за перший місяць оренди.

Відповідно до п.п. 3.2.1 п. 3.2 Договору орендодавець зобов'язується надати приміщення орендареві та ключі від нього в 3-денний строк з моменту укладання цього договору у справному стані, належному для використання його за призначенням, за актом здачі-приймання, в якому зазначається технічний стан приміщення і інженерного устаткування на момент передачі в оренду.

Положеннями п.п. 5.1-5.3 Договору встановлено, що передача орендодавцем та прийняття орендарем приміщення в оренду засвідчується актом здачі-приймання приміщення у оренду. Повернення приміщення орендодавцеві здійснюється за актом здачі-приймання. Обов'язок по складанню акта здачі-приймання покладається на сторону, яка передає приміщення іншій стороні договору. Орендар/орендодавець зобов'язаний здійснити огляд приміщення під час підписання акту здачі-приймання. Приміщення та інше майно вважаються фактично переданими орендодавцеві/орендареві з моменту підписання акта здачі-приймання. У момент підписання цього акта орендар/орендодавець передає орендодавцеві/орендареві ключі від приміщення. Оплата оренди та комунальних послуг орендарем здійснюється по день фактичного звільнення приміщення.

Відповідно до п. 7.1 договору останній укладається з 01.12.2016 по 31.10.2019. У разі якщо, не пізніше 1 місяця до закінчення дії договору, жодна із сторін не повідомить про припинення його дії іншу сторону, він вважається продовженим на тих самих умовах на строк, встановлений при укладанні договору.

Місцевим господарським судом встановлено, що на виконання умов Договору, 01.12.2016 позивач передав, а відповідач прийняв в тимчасове користування (оренду) приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання за Договором, в частині належної та своєчасної оплати не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 268 980,00 грн за жовтень та листопад 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та приписів п. 2.2 Договору грошове зобов'язання відповідача по сплаті орендної плати за користування приміщеннями, згідно з договором, мало бути виконано до 20-го числа місяця, в якому здійснювалося користування об'єктом оренди.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів сплати зазначеної заборгованості матеріали справи не містять.

Посилання апелянта на зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно з заявами ПАТ КБ "Приватбанк" від 06.11.2017 № 65.0.0.0/3-134182, від 28.11.2017 № 65.0.0.0/3-147662, від 20.12.2017 №Е.65.0.0.0/3-161064, від 22.01.2018 № Е.65.0.0.0/3-177212 та від 14.02.2018 № 65.0.0.0/3-188787, відповідно до яких відповідачем повідомлено позивача про таке зарахування, в тому числі у спірній сумі 268 980,00 грн, колегією суддів визнано безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Статтями 202, 203 ГК України передбачено, що зобов'язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Отже, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними, тобто вони повинні бути однорідними у розумінні їх матеріального змісту, тобто мати однорідний предмет; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви, як одностороннього правочину, не передбачено законодавством. За загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони, як односторонній правочин, слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони, чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов'язань сторін, в такому разі, є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Таким чином, зарахування можливе при наявності таких умов: зустрічність вимог, тобто сторони беруть участь у двох зобов'язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов'язанні є боржником в іншому зобов'язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав.

Разом з тим, ще одною важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов'язань.

Як зазначає апелянт, у ТОВ "ПриватОфис" існує зобов'язання перед ПАТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором № 07/30/К від 17.04.2007 щодо повернення суми кредиту, сплаті відсотків за користування кредитним коштами та нарахованої за прострочення виконання грошового зобов'язання неустойки.

Так, заявами ПАТ КБ "Приватбанк" від 06.11.2017 № 65.0.0.0/3-134182, від 28.11.2017 № 65.0.0.0/3-147662, від 20.12.2017 № Е.65.0.0.0/3-161064, від 22.01.2018 № Е.65.0.0.0/3-177212 та від 14.02.2018 № 65.0.0.0/3-188787 відповідач повідомив позивача про зарахування зустрічних однорідних вимог, в тому числі на спірну суму 268 980,00 грн.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області знаходиться справа №904/6511/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПриватОфіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 07/30/К від 17.04.2007. В свою чергу, ТОВ "ПриватОфис" заперечує порушення умов кредитного договору № 07/30/К від 17.04.2007.

Таким чином, станом на момент надсилання заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог, а також на дату прийняття рішення місцевим господарським судом по даній справи, грошові вимоги відповідача (за кредитним договором) не є безспірними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги, в частині стягнення основної заборгованості, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є пеня.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що у випадку заборгованості по виплаті орендної плати орендар сплачує орендодавцеві пеню в розмірі 0,01 відсотків від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок 3% річних та пені, який складено арифметично вірно, прийшла до висновку про його обґрунтованість. При цьому, відповідач не заперечує правильність нарахування зазначених сум.

Також, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови в стягненні інфляційних втрат, з огляду на те, що обов'язок з виконання відповідного грошового зобов'язання є таким, що прострочений з 20.10.2017, що унеможливлює розрахунок індексу інфляції за вказаний місяць.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення суду ухвалено відповідно до вимог матеріального та процесуального права, а обставини, які встановлені апеляційною інстанцією не призвели до неправильного вирішення спору місцевим господарським судом, в зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 по справі №910/21648/17 без змін.

2.Матеріали справи №910/21648/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30.05.2018.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна