ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року Справа № 915/148/18

м. Миколаїв

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю МИР МАСЕЛ,

(62490, Харківська область, Харківський район, с.Комунар,

вул. Озерна, 5; адреса для листування: 61070, м. Харків, вул.

ОСОБА_1, 1),

до відповідача: Державного підприємства Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря - Машпроект,

(54018, м. Миколаїв, пр.-т. Богоявленський ,42-а).

про: стягнення заборгованості та нарахувань у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, а всього грошових коштів у сумі 106176 грн. 96 коп. за договором поставки від 06.10.2016 № 1279,-

Суддя С.М.Коваль

СУТЬ СПОРУ : про стягнення 106176 грн. 96 коп.

Позов поданий Товариством з обмеженою відповідальністю МИР МАСЕЛ до Державного підприємства Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря - Машпроект про стягнення:

- 100265 грн. 44 коп. - основний борг;

- 749 грн. 32 коп. - три відсотки річних від суми простроченого платежу за загальний період з 11.11.2017 р. по 19.02.2018 року,

- 5470 грн. 09 коп. - сума, на яку збільшився основний борг з урахуванням індексу інфляції за період з 11 листопада 2017 року по 19 лютого 2018 року

Позовні вимоги обґрунтовуються неналежним виконанням зобовязань по договору № 1279 від 06.10.2016 року в частині розрахунку за поставлену продукцію, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі, на яку позивачем здійснено нарахування, у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідач у наданому відзиві просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що товар в порушення п. 3.2 Договору, був поставлений на відділення Нової пошти № 1 у м. Миколаєві, а отже у відповідача відсутній обовязок оплати, оскільки строк оплати виникає тільки з поставки товару на склад відповідача; окрім цього позивачем не надавались ані накладні ані рахунки на оплату товару.

Дана справа за відповідною заявою позивача за ухвалою суду від 01.03.2018 розглядається у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно господарського процесуального законодавства, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Ураховуючи викладене, та те, що сторонами не подано відповідних клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Обставини справи.

06.10.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю МИР МАСЕЛ (надалі - Позивач) та Державним підприємством Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря - Машпроект (надалі - відповідач) був укладений договір №1279 (далі-Договір), за умовами якого, позивач взяв на себе зобов'язання поставити покупцю паливно-мастильні матеріали (далі - Товар), зазначений в специфікації №1, що є додатком № 1 до цього договору, а відповідач зобов'язаний прийняти та оплатити поставлений товар в порядку та в строки, передбачені даним договором (п.1.1. договору).

Загальна кількість товару, що підлягає поставці по сортам, групам, підгрупам, видам, маркам, типам, розмірам визначається специфікацією №1 та специфікаціями, які в подальшому, при виробничій необхідності, можуть бути оформлені та підписані (п. 1.2. договору).

Поставка товару здійснюється у строк: 10 календарних днів з моменту підписання специфікації обома сторонами (п. 3.8 договору).

Оплата здійснюється у вигляді: 100 % від суми рахунку за фактично поставлений товар згідно відповідної специфікації протягом 10 банківських днів з моменту поставки товару на склад покупця (п. 5.2 Договору).

Позивач свої зобовязання за договором № 1279 від 06.10.2016 року виконав, поставив товар, що доводять специфікація № 3 та видаткові накладні № 13021 від 27 жовтня 2017 року на загальну суму 44266 грн. 66 грн. та № 13022 від 27 жовтня 2017 року на загальну суму 45998 грн. 78 грн. (а.с.21-23).

Вказані видаткові накладні підписана представниками обох сторін та скріплені печатками.

Відповідач у визначений строк за отриманий товар не розрахувався.

Станом на дата звернення до суду, відповідач свої зобовязання не виконав, грошові кошти не сплатив.

Позивач просить стягнути з відповідача:

- 100265 грн. 44 коп. - основний борг;

- 749 грн. 32 коп. - три відсотки річних від суми простроченого платежу за загальний період з 11.11.2017 р. по 19.02.2018 року,

- 5470 грн. 09 коп. - сума, на яку збільшився основний борг з урахуванням індексу інфляції за період з 11 листопада 2017 року по 19 лютого 2018 року

В обґрунтування позову позивач посилається на статті 526, 530, 536, 610, 612, 625, 626, 692, 712 Цивільного кодексу України, статті 173, 193, 232 Господарського кодексу України.

Відповідач, як вже вище вказано, відзив на позовну заяву надав, просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи господарський суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського Кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 525 Цивільного Кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Таким чином, оскільки відповідач у визначений договором № 1279 від 06.10.2016 строк не розрахувався, то позовні вимоги в частині стягнення за видатковими накладними № 13021 від 27 жовтня 2017 року та № 13022 від 27 жовтня 2017 року на загальну суму 90265 грн. 44 коп. боргу підлягають задоволенню.

В частині стягнення 10000 грн. за поставлення палетів слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами 06 жовтня 2016 року був укладений договір, згідно п. 1.1. якого позивач зобовязався поставити паливно-мастильні матеріали, зазначені в специфікації №1, що є додатком № 1 до цього договору. Загальна кількість товару, що підлягає поставці по сортам, групам, підгрупам, видам, маркам, типам, розмірам визначається специфікацією №1 та специфікаціями, які в подальшому, при виробничій необхідності, можуть бути оформлені та підписані (п. 1.2. договору).

Але палети не є паливно-мастильними матеріалами, що є предметом згідно п. 1.1 Договору №1279 та не зазначено товару, що підлягає поставці відповідачу у визначених специфікаціях. Отже, підставою позову як невиконання зобов`язання щодо оплати палет відповідачем за договором поставки від 06.10.2016 р. вважатися не може, оскільки між сторонами виникло господарське зобов`язання саме на підставі експрес - накладної № 1599 від 27.10.2017 р. в якій сторони не узгодили строки постачання товару та строки оплати.

Позивачем всупереч вимог ст. 74 ГПК України не доведено, що поставлені палети на підставі експрес - накладної № 1599 від 27.10.2017 р., відносяться саме до договору поставки від 06 жовтня 2016 року №1279.

Крім того, не надано доказів отримання відповідачем зазначеного товару.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу: із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Проте, позивачем вимога відповідачу згідно ст. 530 ЦК України не направлялась. Отже, у відповідача не виникло зобов`язання щодо оплати товару ( палет).

Таким чином, позивачем не доведений факт порушення відповідачем строку оплати товару.

Позивачем не доведено, що його охоронювані законом права та інтереси порушені відповідачем, отже, не доведено право на звернення з позовом до господарського суду в частині стягнення 10000 грн.

За таких обставин в задоволені позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку із порушенням строку оплати за умовами договору позивачем нараховані три відсотки річних від суми простроченого платежу за загальний період нарахування з 11.11.2017 р. по 19.02.2018 року, що становить 749 грн. 32 коп. та суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за період з 11 листопада 2017 року по 19 лютого 2018 року -5470 грн. 09 коп.

Судом було перераховано три відсотки річних від суми простроченого платежу за загальний період нарахування з 11.11.2017 р. по 19.02.2018 року та суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за період з листопада 2017 року по лютий 2018 року за допомогою програми Законодавство версія 2.9.0., сума яких становить 741 грн. 90 коп. - три відсотки річних та 3942 грн. 87 коп. - суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, які підлягають задоволенню.

Отже, позовні вимоги підлягає задоволенню частково.

У відповідності із ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 252 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря - Машпроект (54018, м. Миколаїв, пр.-т. Богоявленський ,42-а, ідентифікаційний код 31821381) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю МИР МАСЕЛ (62490, Харківська область, Харківський район, с.Комунар, вул. Озерна, 5, ідентифікаційний код 303572224) основний борг 90265 грн. (девяносто тисяч двісті шістдесят пять) грн. 44 коп., сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів - 3942 (три тисячі девятсот сорок дві) грн. 87 коп., три проценти річних у розмірі 741 (сімсот сорок одна) грн. 90 коп., а також 1562 (тисяча пятсот шістдесят дві) грн. 88 коп. судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оформлене відповідно до статті 238 цього Кодексу, рішення підписано 25.05.2018.

Суддя С.М.Коваль.