ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2018м. ДніпроСправа № 904/760/18

За позовом Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг

до відповідача-1:Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМК-КР", м. Кривий Ріг

відповідача-2:Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК-ТРАНС", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості в розмірі 1 653 162, 22 грн.

Суддя: Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 довіреність № 14 -468 від 02.11.17;

від відповідача-2: ОСОБА_2Ф паспорт серія НЮ № 186632 виданий03.03.2009 року.

від відповідача-1 не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМК-КР", м. Кривий Ріг та до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК-ТРАНС" про стягнення боргу в розмірі 1 653 162,22 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором № 444S17 від 26.05.17.

Ухвалою суду від 28.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження у цій справі, призначено підготовче засідання на 28.03.2018.

Ухвалою суду від 28.03.2018 підготовче засідання відкладено до 24.04.2018.

Ухвалою суду від 24.03.2018 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.05.2018.

Представник позивача у судове засідання з'явився, надав пояснення у справі, відповів на поставлені питання.

Відповідач-2 у судове засідання з'явився, надав письмові пояснення, відповів на поставленні питання, проти позову заперечив.

Відповідач-1 у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Згідно зі ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 240 ГПК України, у судовому засіданні 16.05.18 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Між позивачем (постачальник) та відповідачем-1 (покупець) було укладено договір № 444S17 від 26.05.17 (Договір) та додаткові угоди до нього «№1, №2. Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобовязується поставити покупцю металопродукцію, що виробляється постачальником, іменовану далі «Товар», а покупець - прийняти його та оплатити на умовах даного договору. Вартість товар визначається на підставі цін, передбачених прейскурантами постачальника, що діють на дату погодження замовлення покупця на поставку постачальником, відповідно до п.2.1 договору (п.4.1 Договору) Загальна вартість договору складається із вартості товару, поставленого за даним договором згідно погоджених сторонами письмових замовлень на поставку (п. 4.2 Договору). Відповідно до умов додаткової угоди №2 від 20.11.2017 п. 10.1 викладено в такій редакції: «договір набирає чинності з дати реєстрації даного договору у постачальника і діє по 31.12.2018».

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу-1 продукцію на суму 1 545 325,30 грн., що підтверджується ТТН № 11368 від 25.10.2017, № 11369 від 25.10.2017, №11379 від 25.10.2017, №11456 від 01.11.2017, № 11459 від 01.11.2017 (а.с.24-28), згідно рахунків фактур № НОМЕР_1 від 25.10.23017, № НОМЕР_2 від 25.10.2017, № НОМЕР_3 від 01.11.2017, № від 01.11.2017 (а.с.29-30).

Згідно додаткової угоди №1 від 11.10.2017, п.5.1 викладений в наступній редакції: «оплата вартості товару здійснюється в національній валюті України за банківськими реквізитами постачальника, зазначеними у Договору або рахунку фактурі, по факту поставки товару з відстрочкою платежу до 15 календарних днів».

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, відповідач-1 порушив умови договору і несвоєчасно розрахувався за поставлений товар. Станом на день подання позову сума заборгованості з оплати відповідача-1 перед позивачем складає 1 483 009,18 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення суми основного богу в розмірі 1 483 009,18 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Згідно п.8.2 договору, у випадку порушення строків оплати товару покупцем проти строків обумовлених в договорі, покупець повинен сплатити постачальнику пеню в розмірі 0,3% від суми заборгованості за кожен день прострочки. Плата пені здійснюється на протязі 10 банківських днів з дати отримання вимоги постачальника.

На підставі цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача-1 пені в сумі 120 459,63 грн. згідно наступного розрахунку:

від суми 994689,82 грн. розмір пені складає 82 491,13 грн. за період з 10.11.2017 по21.02.2018.

від суми 48 83319,36 розмір пені складає 37 968,50 грн. за період з 17.11.2017 по 21.02.2018.

Розрахунок пені наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку із цим, позивач нарахував відповідачу-1 3% річних в розмірі 12 395,73 грн. згідно наступного розрахунку:

від суми 994689,82 грн. розмір 3% річних складає 8502,55 грн. за період з 10.11.2017 по 21.02.2018.

від суми 48 83319,36 розмір 3% річних складає 3893,18 грн. за період з 17.11.2017 по 21.02.2018;

та інфляційні втрати у розмірі 37 297,68 грн. згідно такого розрахунку:

від суми 994689,82 грн. у розмірі 25016,45 грн. за період з 01.12.2017 по 21.02.2018;

від суми 488319,36 грн. у розмірі 12281,23 грн. за період з 01.12.2017 по 21.02.2018.

Розрахунок 3 % річних та втрат від інфляції, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок.

Крім того, позивач у позові зазначає, що 21.11.17 (а.с.31) відповідач - 2 своїм листом за електронною адресою повідомив його про те, що він бере на себе відповідальність за погашення боргу ТОВ «ТМК-КР» за договором. А отже, на його думку, відповідач-2 виступає поручителем перед позивачем за виконання ТОВ «ТМК-КР» своїх зобовязань згідно ст.554 ЦК України.

Відповідач-2 проти цього заперечує. Зазначає що електронного листа на адресу позивача не надсилав, зобов'язання поручителя на себе не приймав. Директор підприємства, усно, в судовому засіданні пояснив, що такий лист ним взагалі не складався та не підписувався.

Відповідно до ч.1,4 ст.7 ЗУ «Про електронні документи», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обовязковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис».

Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред'явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії.

Згідно із п. 2 ч.3 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи», електронний документ не може бути застосовано як оригінал, зокрема, у разі документа, який відповідно до законодавства може бути створений лише в одному оригінальному примірнику, крім випадків існування централізованого сховища оригіналів електронних документів.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Позивачем не надано оригіналу листа вих. № 2211/17 від 22.11.2017 в паперовій формі, та не надано доказів дотримання стонами вимог ЗУ «Про електронні документи» та ЗУ "Про електронний цифровий підпис».

А отже, лист вих. № 2211/17 від 22.11.2017, не можна вважати належним та допустимим доказом виникнення та існування між сторонами цього спору відносин поручительства.

За таких обставин, позовні вимоги до відповідача-2 є безпідставними і в їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача-1 пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 193 Господарського Кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530, 611, 712 Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 191, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМК-КР"(02002, м. Київ, вул. Степана Сагайдака, буд. 114А, офіс 11, код 40367637) на користь Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1, код 24432974) суму основного боргу в розмірі 1 483 009,18 грн., пеню в розмірі 120 459,63 грн., 3% річних в розмір 12 395,73 грн., втрати від інфляції в розмірі 37 297,68 та судовий збір у сумі 12 398,72 грн.

В позовних вимогах до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК-ТРАНС" (50002, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, б.158В, кімната 2, код 40918470)- відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Повне рішення складено 22.05.2018

Суддя М.О.Ніколенко