КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2018 р. м.Київ Справа№ 910/22416/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Яковлєва М.Л.

Гончарова С.А.

За участю секретаря судового засідання : Цибульського Р.М.

за участю представників учасників справи: згідно з протоколом судового засідання від 17.05.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали Приватного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство №13061" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 (повний текст підписано 25.01.2018) у справі № 910/22416/17 (суддя Шкурдова Л.М.)

За позовом Державної екологічної інспекції у м. Києві

до Приватного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство №13061"

про стягнення 25 509,44 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція у м. Києві звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство №13061" про стягнення 25 509,44 грн. збитків, завданих державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Державною екологічною інспекцією у м.Києві в межах повноважень визначених законодавством України в період з 06 червня 2016 року по 24 червня 2016 року було проведено планову перевірку дотримання вимог чинного природоохоронного законодавства приватного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство " 13061" за адресою м.Київ, вулиця Васильківська, 24, за результатом проведення якої виявлено порушення, які зафіксовано в Акті №04/475а, за результатами перевірки видано припис № 04/193п від 05.07.2016. Позивач зазначає, що в період з 21.03.2017 по 03.04.2017 позивачем у справі було проведено позапланову перевірку відповідача у справі, за результатами якої складено Акт № 04/96а, визначено розмір збитків, спричинених відповідачем в період з 01.12.2015 по 31.03.2016 в розмірі 25 509,44 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 (повний текст підписано 25.01.2018) у справі № 910/22416/17 позовні вимоги задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач вчинив порушення вимог природоохоронного законодавства, оскільки ним використовувалось стаціонарне джерело викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря з з 01.12.2015 по 31.03.2016, тобто протягом 2048 годин, без наявності відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а отже у позивача наявні підстави для нарахування та стягнення з відповідача відповідної шкоди. Враховуючи наведене, а також приписи ст. 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 40, 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. ст. 10, 11 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", п. 4.2. Положення "Про Державну екологічну інспекцію у м. Києві", затвердженому Наказом Державної екологічної інспекції України № 136 від 12.12.2011, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 25 509,44 грн. збитків, завданих державі внаслідок здійснення останнім наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, підлягає задоволенню. Крім того, враховуючи приписи ст. 11 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, суд першої інстанції зазначив про правильність здійснення розподілу позивачем розміру грошових сум, які підлягають стягненню з відповідача, залежно від необхідності зарахування їх в дохід спеціального фонду Державного бюджету України та в дохід спеціального фонду місцевого бюджету Київської міської ради.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач (ПрАТ "Київське автотранспортне підприємство №13061") звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 (повний текст підписано 25.01.2018) у справі № 910/22416/17 та прийняти нове, яким у задоволенні позову Державної екологічної інспекції у м. Києві до Приватного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство № 13061" про стягнення 25 509,44 грн. - відмовити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що, на думку скаржника, оскаржуване рішення прийняте на підставі неповного з'ясування та недоведеності обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник в апеляційній скарзі зазначив про те, що в матеріалах справи відсутні докази наявності проведення відповідних інструментально-лабораторних вимірювань (п. 3.7. Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 639 від 10.12.2008), здійснених під час перевірки, з метою встановлення дійсного розміру збитків, завданих відповідачем державі в результаті викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади. Також, скаржник зазначив про те, що довідка щодо кількості годин роботи стаціонарних джерел викиду, що нібито використовувалась при розрахунку збитків, не може бути врахована при визначенні маси наднормативного викиду забруднюючих речовин, оскільки вона ніколи не видавалася та не підписувалася керівником відповідача. Серед іншого, копії письмових доказів, поданих позивачем, засвідчені всупереч вимогам п. 5.27 ДСТУ, а повноваження щодо права засвідчення копій документів особи, яка їх засвідчила - не підтверджені. Враховуючи наведене, скаржник зазначає про те, що позивачем не надано суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б в сукупності підтверджували розмір визначених позивачем та заявлених до стягнення збитків.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 28.02.2018, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство №13061" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 (повний текст підписано 25.01.2018) у справі № 910/22416/17 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Яковлєв М.Л., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2018 у справі № 910/22416/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство №13061" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 (повний текст підписано 25.01.2018), справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.04.2018 (ухвала отримана Державою екологічною інспекцією у м. Києві згідно поштового повідомлення 458 - 16.03.2018, згідно поштового повідомлення 691 - 15.03.2018, ПрАТ "Київське автотранспортне підприємство №13061" згідно поштового повідомлення 702 - 16.03.2018).

Розпорядженням керівника апарату від 05.04.2018, у зв'язку з перебуванням судді Тищенко О.В.., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, відповідно до підпунктів до п.2.3.25, 2.3.49 п. 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний авторозподіл справи № 910/22416/17.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.04.2018 для розгляду справи № 910/22416/17 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство №13061" сформовано колегію суддів у складі: Станік С.Р. (головуючий суддя), судді: Яковлєв М.Л., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2018 прийнято справу № 910/22416/17 до провадження колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Яковлєв М.Л., Гончаров С.А. для розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство №13061" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 (повний текст підписано 25.01.2018). Призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 17.05.2018 (ухвала отримана Державою екологічною інспекцією у м. Києві згідно поштового повідомлення 2319 - 17.04.2018, згідно поштового повідомлення 071 - 13.04.2018, ПрАТ "Київське автотранспортне підприємство №13061" згідно поштового повідомлення 813 - 13.04.2018).

В судовому засіданні 17.05.2018 скаржник вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову Державної екологічної інспекції у м. Києві відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні 17.05.2018 проти доводів апеляційної скарги заперечив та зазначив, що рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 (повний текст підписано 25.01.2018) у справі № 910/22416/17 винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування - відсутні.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, Державною екологічною інспекцією у м. Києві у в період з 06.06.2016 по 24.06.2016 було проведено планову перевірку дотримання вимог чинного природоохоронного законодавства приватним акціонерним товариством "Київське автотранспортне підприємство " 13061" за адресою м. Київ, вул. Васильківська, 24.

В результаті перевірки було встановлено, що на підприємстві наявне стаціонарне джерело викидів, а саме котел на твердому паливі на яке відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та не вказане джерело у наявному дозволі на викиди забруднюючих речовин № -142, термін дії з 13.07.2012 по 13.07.2017.

Виявленні під час перевірки порушення зафіксовані в Акті № 04/475а перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, за результатами перевірки видано Припис № 04/193п від 05.07.2016 щодо необхідності проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (котлом), отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (котлом).

Під час проведення позапланової перевірки в період з 21.03.2017 по 03.04.2017- перевірки виконання відповідачем у справі Припису від 05.07.2016 № 04/193п, за результатами якої складено Акт № 04/96а, встановлено, що відповідачем у справі використовувалось стаціонарне джерело викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря з 01.12.2015 по 31.03.2016, тобто протягом 2048 годин, без наявності відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Також, встановлено факт отримання дозвільного документу, а саме дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, дозвіл № -10271 та проведено інвентаризацію викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, за результатами проведення якої надано відповідний звіт та довідку про години роботи стаціонарного джерела викидів котла без дозволу.

Позивачем на підставі звіту з інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та довідки щодо кількості годин роботи стаціонарних джерел викидів, а також відповідно до положень Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №639 від 10 грудня 2008 року, було здійснено розрахунок збитків, завданих державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства приватним акціонерним товариством "Київське автотранспортне підприємство №13061", а саме експлуатація стаціонарного джерела викидів (твердопаливного котла Klimonsz Duo NG55) в період з 01.12.2015 по 31.03.2016 без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами складає 25 509,44грн.

Позивач, з метою досудового врегулювання спору, звернувся до відповідача у справі з претензією № 41 від 14.04.2017 вих. № 1886-04/12 від 18.04.2017 з пропозицією добровільного відшкодування в розмірі 25 509, 44 грн. відповідачем у справі в добровільному порядку вказаний розмір збитків відшкодовано не було, у зв'язку з чим Державна екологічна інспекція у м. Києві звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача 25 509,44 грн. збитків, завданих державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

Відповідно до вимог статті 50 Конституції України, кожному гарантується право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідно до вимог статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог статті 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог: а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров'я населення; д) збереження територій та об'єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов'язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами.

Відповідно до вимог статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до вимог статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік; заздалегідь розробляти спеціальні заходи щодо охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і вживати заходів для ліквідації причин, наслідків забруднення атмосферного повітря; забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок; забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин; використовувати метрологічно атестовані методики виконання вимірювань і повірені засоби вимірювальної техніки для визначення параметрів газопилового потоку і концентрацій забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та викидах стаціонарних і пересувних джерел; здійснювати контроль за проектуванням, будівництвом і експлуатацією споруд, устаткування та апаратури для очищення газопилового потоку від забруднюючих речовин і зниження впливу фізичних та біологічних факторів, оснащення їх засобами вимірювальної техніки, необхідними для постійного контролю за ефективністю очищення, дотриманням нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів та інших вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря; своєчасно і в повному обсязі сплачувати екологічний податок.

Відповідно до вимог статті 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Порядок видачі дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами визначено Постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 13.03.2002 "Про затвердження Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи". Згідно положень вказаного порядку дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря

стаціонарними джерелами - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну. Дозвіл видається

Відповідно до положень пункту 4.2. Положення "Про Державну екологічну інспекцію у м.Києві", затвердженому Наказом Державної екологічної інспекції України № 136 від 12 грудня 2011 року відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль),зокрема в частині дотримання умов виданих дозволів, установлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, лімітів забору і використання води та скидання забруднюючих речовин.

Отже, як вже зазначалася вище Державною екологічною інспекцією у м.Києві в межах повноважень визначених законодавством України в період з 06.06.2016 по 24.06.2016 було проведено планову перевірку дотримання вимог чинного природоохоронного законодавства Приватного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство " 13061" за адресою м. Київ, вул. Васильківська, 24, за результатом проведення якої виявлено порушення, які зафіксовано в Акті № 04/475а, за результатами перевірки видано припис № 04/193п від 05.07.2016. В період з 21.03.2017 по 03.04.2017 під час позапланової перевірки відповідача - перевіркуи виконання відповідачем Припису від 05.07.2016 № 04/193п, за результатами якої складено Акт № 04/96а, позивачем встановлено, що відповідачем використовувалось стаціонарне джерело викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря з 01.12.2015 по 31.03.2016, тобто протягом 2048 годин, без наявності відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

На підставі звіту з інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та довідки щодо кількості годин роботи стаціонарних джерел викидів, а також відповідно до положень Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 639 від 10.12.2008, позивачем було здійснено розрахунок збитків, завданих державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства відповідачем, а саме експлуатація стаціонарного джерела викидів (твердопаливного котла Klimonsz Duo NG55) в період з 01.12.2015 по 31.03.2016 без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, який складає 25 509,44грн.

Відповідач в добровільному порядку вказаний розмір збитків не відшкодував. Доказів протилежного суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про вчинення відповідачем у справі порушення вимог природоохоронного законодавства, а отже і про наявність підстав у позивача для нарахування та стягнення відповідної шкоди.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 25 509,44 грн., завданих державі внаслідок здійснення останнім наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 11 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України у 2016 році є надходження, визначені пунктом 7 частини 3 статті 29 Бюджетного кодексу України, а саме 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Разом з тим, джерелами формування спеціального фонду місцевих бюджетів є надходження, що визначені пунктом 4 частини 1 статті 69-1 Бюджетного кодексу України, зокрема 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету АРК - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про правильність здійснення розподілу позивачем у справі розміру грошових сум, які підлягають стягненню з відповідача у справі, залежно від необхідності зарахування їх в дохід спеціального фонду Державного бюджету України та в дохід спеціального фонду місцевого бюджету Київської міської ради.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи скаржника в обґрунтування підстав скасування рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 (повний текст підписано 25.01.2018) у справі № 910/22416/17 не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та фактичними обставинами.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні, у зв'язку з чим підстави для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 (повний текст підписано 25.01.2018) у справі № 910/22416/17 - у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 240, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство №13061" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 (повний текст підписано 25.01.2018) у справі № 910/22416/17 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 (повний текст підписано 25.01.2018) у справі № 910/22416/17 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Київське автотранспортне підприємство №13061".

4. Матеріали справи № 910/22416/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано: 29.05.2018.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді М.Л. Яковлєв

С.А. Гончаров