ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про закриття апеляційного провадження

16 травня 2018 року м. ОдесаСправа № 24-7/210-05-8241
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання за участю представників учасників процесу: Від Головного територіального управління юстиції в Одеській області Від ДП «Чорноморський»Богатиря К.В. Аленіна О.Ю., Величко Т.А. Герасименко Ю.С. ОСОБА_5, довіреність № 03-35/6815, дата видачі: 12.09.17 ОСОБА_6, довіреність № б/н, дата видачі: 14.05.18
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_7
на ухвалу господарського суду Одеської області
від30 січня 2018року (суддя суду першої інстанції: Найфлейш В.Д.; час і місце оголошення ухвали: 30.01.2018р. о 16:51год., м. Одеса, пр.Шевченка, 29, господарський суд Одеської області, зал судового засідання № 2)
у справі № 24-7/210-05-8241
за заявою кредитора до боржника проАрцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області Державного підприємства «ЧОРНОМОРСЬКИЙ» банкрутство
В С Т А Н О В И В:

Арцизька МДПІ звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою про визнання Військового радгоспу «ЧОРНОМОРСЬКИЙ» банкрутом, оскільки останнє неспроможне сплатити податкову заборгованість в сумі 127 656, 35 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06 вересня 2005 року порушено провадження у справі про банкрутство Військового радгоспу «ЧОРНОМОРСЬКИЙ», накладено арешт на нерухоме майно Військового радгоспу «ЧОРНОМОРСЬКИЙ».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21 січня 2008 року введено процедуру санації боржника, керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Лісєєва К. Ю., скасовано всі арешти та обмеження, які накладені на майно та грошові активи боржника - Військового радгоспу «ЧОРНОМОРСЬКИЙ» (Одеська область, Саратський район, с. Пасічне, ).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15 грудня 2008 року затверджено погоджений з власником майна боржника та схвалений комітетом кредиторів План санації боржника - Військового радгоспу «ЧОРНОМОРСЬКИЙ», затверджено залучення інвестора СФГ «КОЛОС».

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27 грудня 2016 року керуючим санацією Державного підприємства «ЧОРНОМОРСЬКИЙ» призначено арбітражного керуючого Лахненко Є. М.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30 січня 2018 року скасовано арешт нерухомого майна ДП «ЧОРНОМОРСЬКИЙ», реєстраційний номер обтяження 2379056, зареєстрованого 12 вересня 2005 року на підставі ухвали Господарського суду Одеської області від 06 вересня 2005 року.

06.03.2018р. до Одеського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_7 (вх. № 595/18 від 06.03.2018р.) на ухвалу господарського суду Одеської області від 30.01.2018року у справі № 24-7/210-05-8241, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 30 січня 2018 року по справі № 24-7/210-05-8241.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12.03.2018р. (у складі колегії суддів: головуючий - Богатир К.В., судді - Аленін О.Ю., Лашин В.В.) апеляційну скаргу ОСОБА_7 (вх. № 595/18 від 06.03.18) на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30 січня 2018 року по справі № 24-7/210-05-8241 - залишено без руху; встановлено ОСОБА_7 строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Одеському апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору в сумі 1 762 грн., доказів надсилання копії апеляційної скарги іншим учасникам справи про банкрутство листом з описом вкладення, а також клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги з обґрунтованістю поважності причин пропуску цього строку - протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху; роз'яснено ОСОБА_7, що у разі невиконання вимог даної ухвали у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

29.03.2018р. ОСОБА_7 подано суду апеляційної інстанції на виконання ухвали суду від 12.03.2018р. докази сплати судового збору у розмірі 1 762,00грн., докази надсилання копії апеляційної скарги іншим учасникам справи про банкрутство листом з описом вкладення, та клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду № 364 від 30.03.2018р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 24-7/210-05-8241, у зв'язку із перебуванням судді Лашина В.В. у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2018р., сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Богатир К.В., судді: Аленін О.Ю., Величко Т.А.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30.03.2018 року поновлено ОСОБА_7 пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Одеської області від 30.01.2018р. у справі № 24-7/210-05-8241 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу господарського суду Одеської області від 30.01.2018р. у справі № 24-7/210-05-8241.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 24.04.2018року призначено справу № 24-7/210-05-8241 до розгляду на 16 травня 2018 року о 10:00 год.

У судове засідання 16.05.2018року окрім представника боржника та представника Головного територіального управління юстиції в Одеській області, інші сторони та учасники провадження у справі про банкрутство не з'явилися без повідомлення про причини неявки. Доказом фактичного направлення ухвали ОАГС від 24.04.2018року на адресу сторін та учасників провадження по справі є відбиток штампу канцелярії Одеського апеляційного господарського суду на зворотньому боці останнього аркушу вказаної ухвали, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з відмітками про отримання та повернення. Вказані документи додані до матеріалів справи та в повній мірі свідчать про належне повідомлення сторін та учасників справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_7 Одеським апеляційним господарським судом.

Що стосується повідомлення апелянта ОСОБА_7, то в матеріалах даної справи є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відмітками про отримання ОСОБА_7 ухвали ОАГС від 24.04.2018р. - 04.05.2018.

Статтею 120 частиною 7 Господарського процесуального кодексу України в редакції, яка діє з 15.12.2017, передбачено наступне:

Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 16.05.2018р., не визнавалась апеляційним господарським судом обов'язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу по суті, до суду не повідомлялося.

Таким чином, на думку колегії суддів, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги по суті, не дивлячись на відсутність представників сторін, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність сторін у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинна заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника боржника та представника Головного територіального управління юстиції в Одеській області, дослідивши наявні у справі докази та доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як зазначає в апеляційній скарзі скаржник, ОСОБА_7, вона є жителем села Пасічного. На думку апелянта зняття арешту з майна боржника є порушенням нормативного та процесуального права, що суперечить інтересам скаржника та інтересам громади. На думку скаржника, у боржника є законні підстави для передачі всього свого майна іншим підприємствам, а жителям села Пасічне - не залишиться нічого. Свавілля по відношенню до жителів села Пасічне має бути зупинено та повернуто до громади земельні угіддя. Також скаржником зазначено, що боржником та іншими підприємствами здійснюються дії, направлені на недопущення передачі земельних ділянок жителям сіл, з метою самостійного збагачення, всупереч законодавству. Наявність існування арешту на майно ДП «ЧОРНОМОРСЬКИЙ» не дозволяло здійснювати роздачу його земель та майна іншим підприємствам, без участі громади.

Ухвалою від 30.03.2018р. про відкриття апеляційного провадження Одеський апеляційний господарський суд зобов'язав ОСОБА_7 до дати судового засідання надати докази набуття апелянтом ОСОБА_7 статусу кредитора у даній справі про банкрутство або інші докази про те, що суд ухвалою від 30.01.2018р. вирішив питання про її права, інтереси та обов'язки.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 24.04.2018р. призначено справу № 24-7/210-05-8241 до розгляду на 16.05.2018 о 10:00.

Станом на день слухання справи 16.05.2018 апелянтом ОСОБА_7 витребувані ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30.03.2018року документи - не надані.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося

Враховуючи наведені положення, судова колегія, дійшла висновку про необхідність закриття апеляційного провадження з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_7, виходячи з наступного.

Приписами ст. 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Основними засадами судочинства є:

1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;

2) забезпечення доведеності вини;

3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;

4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором;

5) забезпечення обвинуваченому права на захист;

6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

7) розумні строки розгляду справи судом;

8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення;

9) обов'язковість судового рішення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Між тим, згідно з ч. 2 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відтак, в силу особливостей справи про банкрутство, коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»:

учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство;

сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Крім того, цією ж статтею Закону про банкрутство визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Особливості та порядок заявлення кредиторами вимог до боржника визначені приписами ст.ст.23-25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Статтею 23 названого Закону визначено порядок пред'явлення кредиторами вимог до боржника у справі про банкрутство, провадження у якій здійснюється за загальною процедурою. Так, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, а забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Положеннями ст. 23 та ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на господарський суд покладено обов'язок щодо розгляду у попередньому засіданні суду заяв з вимогами конкурсних кредиторів та забезпечених кредиторів. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів, про що виносить ухвалу, в якій зазначаються відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги, а також розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів.

При цьому, виходячи з положень ГПК України та норм ст. 1 Закону про банкрутство, правовий статус особи, як такої, що має кредиторські вимоги до боржника у справі про банкрутство відрізняється, в залежності від стадії провадження у справі про банкрутство, від процесуального статусу цієї ж особи, як сторони або учасника провадження у справі про банкрутство, що має та користується відповідними процесуальними правами, визначеними ГПК України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зауважує, що законодавством про банкрутство передбачено певну процедуру набуття кредиторами статусу учасника провадження у справі про банкрутство, яка формалізується ухвалою суду про визнання поданих вимог кредитора боржника, і дозволяє таким кредиторам оскаржувати прийняті у справі судові рішення.

Таким чином, відповідно до наведених норм Закону про банкрутство, у справі про банкрутство, що здійснюється за загальною процедурою, особа, яка має до боржника кредиторські вимоги, набуває саме процесуального статусу конкурсного (заставного) кредитора з правом на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, які визначають права та обов'язки учасників провадження у справі про банкрутство, після звернення із заявою із кредиторськими вимогами у справі про банкрутство, розгляду такої заяви судом та визнання його вимог до боржника господарським судом з прийняттям відповідного рішення та доведення порушення його прав оскаржуваним рішенням.

Апелянтом ОСОБА_7 до суду не надано належних доказів набуття апелянтом ОСОБА_7 статусу кредитора (конкурсного, забезпеченого, поточного) у даній справі про банкрутство Державного підприємства «ЧОРНОМОРСЬКИЙ».

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_7 з грошовими вимогами до боржника в порядку та строки, встановлені Законом про банкрутство.

В обґрунтування свого права на звернення до суду з даною апеляційною скаргою скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала Одеського апеляційного господарського суду від 30 січня 2018 року впливає на її права та обов'язки.

Згідно усних пояснень представника боржника, наданих у судовому засіданні 16.05.2018 року, ОСОБА_7 не є кредитором у справі № 24-7/210-05-8241 про банкрутство Державного підприємства «ЧОРНОМОРСЬКИЙ». На праві постійного користування у боржника перебуває дві земельні ділянки, на однією з яких розташоване село Пасічне. Також представник боржника зазначив, що ОСОБА_7 дійсно є мешканкою села Пасічне, де також знаходиться підприємство - боржник. Відповідно до пояснень представника боржника, ОСОБА_7 зверталась до ДП «ЧОРНОМОРСЬКИЙ» про розпаювання земельної ділянки, яка на її думку належить боржнику, та виділення земельного паю кожному жителю даного села Пасічне. На дане звернення ДП «ЧОРНОМОРСЬКИЙ» повідомило ОСОБА_7, що боржник не є власником даної земельної ділянки, оскільки земельна ділянка є власністю держави, в свою чергу боржник має право постійного користування даною земельною ділянкою, що не передбачає наявність права розпоряджатися нею у вигляді розпаювання землі та виділення паю жителям села Пасічне.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що в матеріалах справи містяться Витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 26.06.2017 (т. 34, а.с. 16-18) та № НВ-017 від 26.06.2017 (т. 34, а.с. 22-24).

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 26.06.2017 (т. 34, а.с. 16-18):

земельна ділянка кадастровий номер - НОМЕР_1;

місце розташування - Одеська область, Тарутинський район, Веселодолинська сільська рада

цільове призначення - А.01 Землі сільськогосподарського призначення

форма власності - державна

площа земельної ділянки, гектарів - 129.8300

Право постійного користування земельною ділянкою - Державне підприємство «ЧОРНОМОРСЬКИЙ».

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 26.06.2017 (т. 34, а.с. 22-24):

земельна ділянка кадастровий номер - НОМЕР_2;

місце розташування - Одеська область, Тарутинський район, Веселодолинська сільська рада

цільове призначення - А.01 Землі сільськогосподарського призначення

форма власності - державна

площа земельної ділянки, гектарів - 560.0000

Право постійного користування земельною ділянкою - Державне підприємство «ЧОРНОМОРСЬКИЙ».

В обох Витягах зазначено:

1)Вид права - право власності;

Інформація про власників земельної ділянки, найменування - Тарутинська районна державна адміністрація Одеської області;

2)Вид права - право постійного користування земельною ділянкою;

Інформація про користувачів земельної ділянки, найменування - Державне підприємство «ЧОРНОМОРСЬКИЙ».

Таким чином. відповідно до даних витягів, які містяться в матеріалах даної справи земельні ділянки є власністю держави в особі Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, при цьому боржник Державне підприємство «ЧОРНОМОРСЬКИЙ» має лише право постійного користування даною земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що власники землі поряд із повноваженнями щодо володіння та користування наділяються і повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками, а постійні користувачі такої можливості позбавлені.

Відповідно до оскаржуваної ухвали від 30.01.2018року, суд першої інстанції скасував арешт нерухомого майна ДП «Чорноморський» реєстраційний номер обтяження 2379056, зареєстрованого 12.09.2005р. на підставі ухвали господарського суду Одеської області від 06.09.2005р.

Як вже було зазначено, земельні ділянки, на яких у тому числі розташоване село Пасічне, не є власністю підприємства боржника - ДП «ЧОРНОМОРСЬКИЙ», а тому ухвала суду не розповсюджує свою дію на земельні ділянки, які перебувають на праві постійного користування у боржника.

Відповідно до ч. 4 ст. 86 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у разі ліквідації сільськогосподарського підприємства у зв'язку з визнанням його банкрутом рішення щодо земельних ділянок, які є власністю такого підприємства, надані йому в постійне чи тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди, приймається відповідно до Земельного кодексу України.

Відповідно до відомостей отриманих з Єдиного державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ДП «ЧОРНОМОРСЬКИЙ» є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, що свідчить про те, що боржник є сільськогосподарським підприємством.

Як визначено статтею 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій.

Станом на теперішній час по справі № 24-7/210-05-8241 про банкрутство ДП «ЧОРНОМОРСЬКИЙ» триває процедура санації, введена ухвалою суду від 21.01.2008року. Процедура санації підприємства у справі про банкрутство не передбачає припинення його діяльності, тому відповідно відсутні законні підстави для припинення права постійного користування з боку боржника вказаними земельними ділянками.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуваною ухвалою господарського суду Одеської області від 30.01.2018року, права, обов'язки та інтереси ОСОБА_7 не були вирішені та порушені.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_7 статусу кредитора у справі не набула та не є учасником справи про банкрутство Державного підприємства «ЧОРНОМОРСЬКИЙ», оскільки не зверталася з грошовими вимогами до боржника в установленому законом порядку.

При цьому слід зазначити, що судове рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб.

Скаржником в свою чергу при зверненні з апеляційною скаргою також не доведено, а з матеріалів справи не вбачається, що оскаржуваною ухвалою місцевого суду вирішено питання про права та обов'язки останнього.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки скаржник не має статусу сторони чи учасника у справі № 24-7/210-05-8241 про банкрутство Державного підприємства «ЧОРНОМОРСЬКИЙ», також права апелянта оскаржуваною ухвалою не порушені та рішення стосовно його прав та обов'язків судом не приймалось, то відповідно він не наділений процесуальний правом на апеляційне оскарження прийнятих у даній справи процесуальних документів, зокрема на оскарження ухвали господарського суду Одеської області від 30.01.2018 року, а відтак апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу господарського суду Одеської області від 30.01.2018року по справі № 24-7/210-05-8241 підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 234, 255, п. 3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу господарського суду Одеської області від 30 січня 2018року у справі № 24-7/210-05-8241.

Справу № 24-7/210-05-8241 повернути до господарського суду Одеської області.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддями згідно ч.2 ст.235 ГПК України.

Згідно ст. 286, п. 3 ч. 1 ст. 287 ГПК України судом касаційної інстанції у господарських справах є Верховний Суд. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно ч. 1 ст. 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: О.Ю. Аленін

Т.А. Величко