КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2018 р. Справа№ 910/3221/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Шаптали Є.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2018 у справі № 910/3221/15-г (суддя Борисенко І.І.)

винесеної за результатом розгляду скарги Приватного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 910/3221/15-г за позовом Приватного акціонерного товариства "Лугцентрокуз ім. С.С. Монятковського" до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк",

Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш"

про визнання правовідносин припиненими та стягнення 18 441 426,77 грн. за договором факторингу з регресом № 247/59.2 від 10.04.2013

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2018 у справі № 910/3221/15-г скаргу Приватного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за виконавчим провадженням № 48477677 щодо незняття арешту з рахунку ПрАТ «Азовзагальмаш» 2466, відкритому у ПАТ «Дочірній Банк Сбербанк», ІК 25959784. Зобов'язано відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звільнити з під арешту грошові кошти Приватного акціонерного товариства "Азовзагальмаш", що знаходяться на рахунку зі спеціальним режимом використання 2466 відкритому у ПАТ «Дочірній банк Сбербанк», ІК 25959784, який використовується виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам в межах чинного законодавства України. В решті у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2018 у справі № 910/3221/15-г.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з'ясуванням всіх обставин справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Департамента державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №910/3221/15-г передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Гаврилюка О.М., суддів Суліма В.В. та Шаптали Є.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2018 відмовлено у задоволенні клопотання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2018 у справі № 910/3221/15-г. Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2018 у справі № 910/3221/15-г залишено без руху. Запропоновано Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати до Київського апеляційного господарського суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі № 910/3221/15-г у розмірі 1 762,00 грн. та надати докази надсилання копії апеляційної скарги іншій стороні у справі - Публічному акціонерному товариству "Перший Український Міжнародний Банк.

12.04.2018 через відділ канцелярії Київського апеляційного господарського суду скаржником подано лист, до якого додано докази сплати судового збору у розмірі 1 762,00 грн. та докази надсилання копії апеляційної скарги Публічному акціонерному товариству "Перший Український Міжнародний Банк".

Таким чином, скаржником було усунуто недоліки, які слугували підставою для залишення апеляційної скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2018 без руху.

Відповідно до вимог статті 262 ГПК України судова колегія визначилась про можливість відкриття апеляційного провадження у справі № 910/3221/15-г. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час винесення ухвали до суду не надійшло.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 матеріали справи було прийнято до свого провадження та призначено справу до розгляду на 22.05.2018.

Повноважні представники сторін та інших учасників справи у судове засідання 22.05.2018 не з'явились, про місце та час судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, враховуючи те, що в ухвалі Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2018 доведено до відома учасників судового процесу, що нез'явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, а також положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності повноважних представників сторін та інших учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство "Азовзагальмаш" 19.09.2017 подало скаргу на дії примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за виконавчим провадження №48477677 щодо не зняття арешту з рахунку ПрАТ «Азовзагальмаш», відкритому у ПАТ «Дочірній банк Сбербанк», ІК 25959784.

- скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.08.2015 ВП №48477677 про арешт коштів боржника в частині накладання арешту на рахунок ПрАТ «Азовзагальмаш», відкритому у ПАТ «Дочірній банк Сбербанк», ІК 25959784.

- звільнити з-під арешту грошові кошти ПрАТ «Азовзагальмаш», що знаходяться на рахунку зі спеціальним режимом використання, відкритому у ПАТ «Дочірній банк Сбербанк», ІК 25959784, який використовується виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам в межах чинного законодавства України.

17.08.2015 старшим державним виконавцем Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№48477677, щодо виконання наказу Господарського суду м. Києва №910/3221/15-г від 25.07.2015 про стягнення з ПАТ «Азовзагальмаш» на користь ПрАТ «Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського» коштів в розмірі 21 577 837,85 грн.

17.08.2015 в межах виконавчого провадження №48477677, старшим державним виконавцем Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. була винесена постанова про арешт коштів боржника ПАТ «Азовзагальмаш» в межах суми 21 577 837,85 грн., що містяться на всіх рахунках в установах банків.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно із ч.ч. 2, 4 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до ч.ч. 1, 3ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" визначається, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження"). Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. (ч.2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно із ч. 4 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов'язаний за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Однак, як вбачається з матеріалів скарги, за період з моменту відкриття виконавчого провадження боржником не було виконано рішення суду самостійно.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що боржником було повідомлено державного виконавця про спеціальні рахунки, які належать боржнику у банківських установах, на яких містяться кошти та які використовуються виключно для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що при винесенні постанови про арешт коштів боржника від 17.08.2015, старший державний виконавець Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. діяв відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження", виконуючи наказ Господарського суду міста Києва від 25.07.2015 у справі №910/3221/15-г, та вживав необхідних заходів щодо виконання рішення суду, зокрема, наклав арешт на кошти боржника відповідно до порядку, передбаченого Законом, у зв'язку із чим, підстави для скасування постанови про арешт коштів боржника від 17.08.2015 у виконавчому провадженні №48477677, відсутні, оскільки станом на день її винесення дана постанова була законною.

Щодо вимог скарги в частині звільнення з-під арешту грошових коштів ПрАТ "Азовзагальмаш", що знаходяться на рахунку зі спеціальним режимом використання 2466 відкритому у ПАТ "Дочірній банк Сбербанк", ІК 25959784, який використовується виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг зарахованим особам в межах чинного законодавства України, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, що поточний рахунок 2466 відкритий у ПАТ "Дочірній банк Сбербанк", ІК 25959784 є спеціальним рахунком, грошові кошти на яких не підлягають арешту та використовується виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг зарахованим особам в межах чинного законодавства України, про що свідчить додаткова угода № 5 від 08.02.2013 до договору банківського рахунку № 32466 від 23.06.2008 укладеного між ПАТ "Дочірній банк Сбербанк Росії" та ПАТ "Азовзагальмаш".

Відповідно до 4.2 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Тобто, вищенаведеною постановою було накладено арешт на грошові кошти, що належать ПрАТ "Азовзагальмаш" та містяться на поточному рахунку зі спеціальним режимом використання 2466 відкритому у ПАТ "Дочірній банк Сбербанк", ІК 25959784, який використовується виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам в межах чинного законодавства України.

Листом вих. № 01-64-728 від 26.06.2017 Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Маріупольської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення повідомив ПрАТ "Азовзагальмаш" про неможливість здійснювати виплату матеріального забезпечення застрахованим особам через накладання арешту ВПВР Департаменту ДВС МЮУ на рахунок ПрАТ «Азовзагальмаш» зі спеціальним режимом використання.

27.07.2017 за вих. №ЮРО ПрАТ "Азовзагальмаш" надіслало клопотання до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ щодо зняття арешту з рахунку зі спеціальним режимом використання 2466 відкритому у ПАТ "Дочірній банк Сбербанк ", ІК 25959784, з додатком копії договору банківського рахунку №32466 від 23.06.2008 укладеного між ПАТ "Дочірній банк Сбербанк Росії" та ПАТ "Азовзагальмаш" та копії додаткової угоди №5 від 08.02.2013 до даного договору, але арешт з рахунку № 2466 відкритому у ПАТ "Дочірній банк Сбербанк Росії" не було знято.

За змістом ст. ст. 115, 116 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017р.) рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Ст. 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що не зняття арешту з рахунку зі спеціальним режимом використання 2466 відкритому у ПАТ "Дочірній банк Сбербанк ", ІК 25959784, з додатком копії договору банківського рахунку №32466 від 23.06.2008 укладеного між ПАТ "Дочірній банк Сбербанк Росії" та ПАТ "Азовзагальмаш", призводить до порушення конституційних прав працівників на соціальних захист, який передбачений ст. 46 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 904/7819/15.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що дії державного виконавця вчинені в порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження", а саме ч. 3 ст. 52 вказаного Закону.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, та вважає, що правові підстави для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 08.02.2018 у справі 910/3221/15-г, зазначені скаржником у апеляційній скарзі та для задоволення апеляційної скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відсутні.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 08.02.2018 у справі № 910/3221/15-г.

Скаржником на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення скарги на бездіяльність, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування ухвали місцевого суду не вбачається.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 255, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2018 у справі № 910/3221/15-г залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2018 у справі № 910/3221/15-г залишити без змін.

Повний текст постанови складено та підписано 29.05.2018.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень, викладених у ст.ст. 286- 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

Є.Ю. Шаптала