РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.05.2018Справа № 910/1870/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Державного підприємства "ЕКО"

про стягнення заборгованості.

Представники сторін:

від позивача: Іващенко О.В., за довіреністю № 17072008 від 20.07.2017;

від відповідача: Смоль О.В., за довіреністю б/н від 14.05.2018; Мельниченко К.П., за довіреністю б/н від 24.05.2018.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Державного підприємства "ЕКО" про стягнення заборгованості по Угоді № Р520335-12/16 про реструктуризацію заборгованості за Договором № 520335 від 01.07.2003 на постачання теплової енергії у гарячій воді.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Угоди № Р520335-12/16 про реструктуризацію заборгованості за Договором № 520335 від 01.07.2003 на постачання теплової енергії у гарячій воді в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.03.2018.

14.03.2018 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що відповідач сумлінно сплачував заборгованість, дотримуючись вказаного графіка, до 25 числа кожного місяця по 25 000,00 грн. на загальну суму 201 202,00 грн., в зв'язку з чим, на підставі ч. 2 п. 3 Угоди про реструктуризацію, з вересня 2017 року призупинило оплату для звіряння розрахунків як це зазначено в Угоді, однак з незрозумілих причин, від ПАТ «Київенерго» так і не надійшла пропозиція, щодо укладення нової Угоди про реструктуризацію, які за загальним правилом йдуть від кредитора, а відтак відповідачем не порушено умови Угоди.

У судове засідання 19.03.2018 представники сторін з'явились.

За результатами судового засідання 19.03.2018, судом встановлено сторонам строки для подання відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив, та оголошено перерву до 26.03.2018.

21.03.2018 представником позивача подано заперечення на відзив.

23.03.2018 представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи з метою укладення мирової угоди.

У судове засідання 26.03.2018 представники сторін з'явились.

Враховуючи приписи процесуального законодавства та подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи було відкладено на 20.04.2018.

У судове засідання 20.04.2018 представник позивача з'явився.

Представник відповідача з'явився, подав клопотання про продовження строків розгляду справи та клопотання про відкладення розгляду справи, з метою отримання відповіді-погодження від уповноваженого органу управління щодо угоди про реструктуризацію заборгованості.

Враховуючи, що ГПК України передбачає розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому засіданні матеріалів і обмежує учасників справи подавати докази, а також заявляти клопотання чи заяви після розгляду справи по суті, дотримання принципів господарського судочинства, а саме рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, судом постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 20.04.2018 судом оголошено перерву до 14.05.2018.

У судове засідання 14.05.2018 представники сторін не з'явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2018 підготовче засідання було відкладено на 18.05.2018.

У судове засідання 18.05.2018 представник позивача не з'явився, представник відповідача з'явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2018 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.05.2018.

У судове засідання 25.05.2018 представники сторін з'явились.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача не визнали заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просили суд відмовити у задоволенні позову повністю.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 25.05.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.07.2003 між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (в подальшому було змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі - позивач, енергопостачальна організація) та Державним підприємством «Еко» (далі - відповідач, абонент) було укладено Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - Договір), предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 2.2.1 Договору передбачено, що позивач зобов'язується постачати теплову енергію у гарячій воді на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з Додатком № 1 до цього Договору.

Відповідач, у свою чергу, згідно з п.п. 2.3.1 Договору зобов'язався додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначенні у Додатку 1 до Договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Цей Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2003. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 8.1 та п. 8.4 Договору).

29 грудня 2016 між сторонами укладено Угоду № Р520335-12/16 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію до Договору на постачання теплової енергії у гарячій воді № 520335 від 01.07.2003 (далі - Угода).

Відповідно до п. 1 Угоди, споживач визнає та підтверджує заборгованість перед теплопостачальною організацією за Договором від 01.07.2003 № 520335 на постачання теплової енергії у гарячій воді станом на 01.12.2016 загальною сумою 14 250 794,36 грн.

Згідно з п. 2 Угоди, споживач з урахуванням п. 3 цієї угоди, зобов'язується сплатити зазначену у п. 1 цієї Угоди суму заборгованості протягом січня 2017 - грудня 2017 років щомісячними платежами згідно з додатком 1 до цієї угоди до 25 числа кожного місяця за тарифною групою згідно з вищевказаним Договором за такими реквізитами:

- рахунок № 01 для тарифної групи «населення»;

- рахунок № 01 для тарифної групи «інші споживачі».

У відповідності до п. 3 Угоди, споживач разом із сплатою суми, зазначеної у п. 1 цієї угоди, зобов'язується у повному обсязі оплачувати поточне споживання згідно з Договором № 520335 від 01.07.2003 на постачання теплової енергії у гарячій воді.

Сторони погодили, що у разі виконання споживачем до липня 2017 року зобов'язань за цією Угодою в строки встановлені Додатком 1, тоді з липня 2017 року оплата за цією Угодою призупиняється та сторони проводять звіряння розрахунків за Договором від 01.07.2003 № 520335 на постачання теплової енергії у гарячій воді. Сторони після проведення зазначеного звіряння розрахунків мають намір на залишок суми заборгованості укласти нову Угоду реструктуризації заборгованості.

Керуючись ст. 259 ЦК України сторони дійшли згоди, що строк позовної давності на вимоги про стягнення заборгованості становить 10 років (п. 4 Угоди).

Відповідно до п. 5 Угоди, у випадку порушення строків та/або розмірів погашення заборгованості споживач сплачує теплопостачальній організації пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення.

Згідно з п. 9 Угоди, у випадку несплати споживачем коштів в строки, вказані в Додатку № 1 до цієї Угоди теплопостачання за об'єктами, що зазначені в Договорі на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.07.2003 № 520335 буде припинено через один місяць після письмового повідомлення.

Сторони домовилися, що Угода втрачає чинність у разі прострочення споживачем оплати заборгованості понад 10 робочих днів від строку, встановленого у Додатку 1 до цієї Угоди, а теплопостачальна організація набуває право вимоги всієї несплаченої частини боргу (п. 10 Договору).

Додатком № 1 до Угоди сторонами погоджено графік погашення заборгованості Державного підприємства «Еко»:

ПеріодСплата по тарифній групіВсього за місяць (грн.)Строк оплати
населенняінші споживачі
Січень 20170,00025 000,0025 000,00до 25 січня 2017 року
Лютий 20170,0025 000,0025 000,00до 25 лютого 2017 року
Березень 20170,0025 000,0025 000,00до 25 березня 2017 року
Квітень 20170,0025 000,0025 000,00до 25 квітня 2017 року
Травень 20170,0025 000,0025 000,00до 25 травня 2017 року
Червень 20170,0025 000,0025 000,00до 25 червня 2017 року
Липень 20171 628 147,00721 984,532 350 131,53до 25 липня 2017 року
Серпень 20171 628 147,00721 984,532 350 131,53до 25 серпня 2017 року
Вересень 20171 628 147,00721 984,532 350 131,53до 25 вересня 2017 року
Жовтень 20171 628 147,00721 984,532 350 131,53до 25 жовтня 2017 року
Листопад 20171 628 147,00721 984,532 350 131,53до 25 листопада 2017 року
Грудень 20171 628 152,16721 984,552 350 136,71до 25 грудня 2017 року
Всього9 768 887,164 481 907,2014 250 794,36
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що станом на 01.01.2017 відповідачем проведено лише часткову оплату заборгованості в розмірі 201 202,00 грн., внаслідок чого, за відповідачем обліковується заборгованість, яка станом на 01.01.2018 складає 14 049 592,36 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1 укладеної між сторонами Угоди № Р520335-12/16 від 29 грудня 2016 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію до Договору на постачання теплової енергії у гарячій воді № 520335 від 01.07.2003, споживач визнає та підтверджує заборгованість перед теплопостачальною організацією за Договором від 01.07.2003 № 520335 на постачання теплової енергії у гарячій воді станом на 01.12.2016 загальною сумою 14 250 794,36 грн.

За приписами п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Додатком № 1 до Угоди сторонами погоджено графік погашення заборгованості Державного підприємства «Еко»:

ПеріодСплата по тарифній групіВсього за місяць (грн.)Строк оплати
населенняінші споживачі
Січень 20170,00025 000,0025 000,00до 25 січня 2017 року
Лютий 20170,0025 000,0025 000,00до 25 лютого 2017 року
Березень 20170,0025 000,0025 000,00до 25 березня 2017 року
Квітень 20170,0025 000,0025 000,00до 25 квітня 2017 року
Травень 20170,0025 000,0025 000,00до 25 травня 2017 року
Червень 20170,0025 000,0025 000,00до 25 червня 2017 року
Липень 20171 628 147,00721 984,532 350 131,53до 25 липня 2017 року
Серпень 20171 628 147,00721 984,532 350 131,53до 25 серпня 2017 року
Вересень 20171 628 147,00721 984,532 350 131,53до 25 вересня 2017 року
Жовтень 20171 628 147,00721 984,532 350 131,53до 25 жовтня 2017 року
Листопад 20171 628 147,00721 984,532 350 131,53до 25 листопада 2017 року
Грудень 20171 628 152,16721 984,552 350 136,71до 25 грудня 2017 року
Всього9 768 887,164 481 907,2014 250 794,36
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідачем було сплачено на виконання умов Угоди 201 202,00 грн., а відтак несплаченою залишається заборгованість в розмірі 14 049 592,36 грн.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову, зазначає, що сумлінно сплачував заборгованість, дотримуючись вказаного графіка, до 25 числа кожного місяця по 25 000,00 грн. на загальну суму 201 202,00 грн., в зв'язку з чим, на підставі ч. 2 п. 3 Угоди про реструктуризацію, з вересня 2017 року призупинив оплату для звіряння розрахунків, як це зазначено в Угоді, однак з незрозумілих причин, від ПАТ «Київенерго» так і не надійшла пропозиція, щодо укладення нової Угоди про реструктуризацію, яка за загальним правилом має йти від кредитора.

Так, у пункті 3 Угоди сторони погодили, що у разі виконання споживачем до липня 2017 року зобов'язань за цією Угодою в строки встановлені Додатком 1, тоді з липня 2017 року оплата за цією Угодою призупиняється та сторони проводять звіряння розрахунків за Договором від 01.07.2003 № 520335 на постачання теплової енергії у гарячій воді. Сторони після проведення зазначеного звіряння розрахунків мають намір на залишок суми заборгованості укласти нову Угоду реструктуризації заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було направлено на адресу відповідача Лист про розрахунки за теплову енергію від 24.07.2017, до якого позивачем було долучено акт звіряння розрахунків, який позивач просив розглянути, оформити та повернути позивачу.

Отримання зазначеного листа відповідачем підтверджується рекомендованим повідомленням №760, копія кого наявна в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач зазначений Акт підписав, та узгодив наведені у ньому позивачем суми розрахунків та заборгованість, що свідчить про узгодженість між сторонами розміру фактичної заборгованості.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в статтях 599, 600, 601, 604-609 ЦК України.

За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Відтак, необхідність звіряння взаєморозрахунків та можливість укладення нової угоди про реструктуризацію не припиняє зобов'язання ДП «Еко» з оплати заборгованості, яка виникла до укладення Угоди.

У відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частинами 2-3 статті 188 Господарського кодексу України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне, зокрема, змінити договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні, яка у двадцятиденний строк після одержання такої пропозиції повідомляє іншу сторону про результати її розгляду.

Однак, доказів на підтвердження погодження нової Угоди про реструктуризацію, сторонами до суду не надано, як і не надано доказів звернення відповідача до ПАТ «Київенерго» із пропозицією про укладення нової Угоди про реструктуризацію.

При цьому, відповідно до частин 4-5 статті 188 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Разом з тим, матеріали справи також не містять доказів того, що відповідач звертався до суду з позовом про спонукання до укладення нової Угоди про реструктуризацію.

Відтак, як встановлено судом, з урахуванням фактичних обставин справи, відповідачем не виконано взяті на себе зобов'язання за Угодою на суму 14 049 592,36 грн., як і не доведено вчинення будь-яких дій з метою погашення такої заборгованості або її реструктуризації за погодженням із позивачем.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, враховуючи що факт виконання позивачем взятих на себе за Угодою та Договором зобов'язань та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 14 049 592,36 грн. основного боргу.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 3 659,93 грн. та інфляційні втрати в розмірі 14 553,87 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 2 281 413,07 грн., 3 % річних в розмірі 187 513,40 грн. та інфляційні втрати в розмірі 569 406,03 грн.

Так, відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 5 Угоди, у випадку порушення строків та/або розмірі погашення заборгованості споживач сплачує теплопостачальній організації пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 2 281 413,07 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За результатом перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних в розмірі 187 513,40 грн. та інфляційні втрати в розмірі 569 406,03 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, в свою чергу доводи відповідача наведені у відзиві на позовну заяву, спростовуються фактичними обставинами справи.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволенням позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Еко» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 36 Б; ідентифікаційний код: 32309722) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (04050, м. Київ, вулиця Мельникова, будинок 31; ідентифікаційний код: 00131305) заборгованість в розмірі 14 049 592 (чотирнадцять мільйонів сорок дев'ять тисяч п'ятсот дев'яносто дві) грн. 36 коп., пеню в розмірі 2 281 413 (два мільйони двісті вісімдесят одна тисяча чотириста тринадцять) грн. 07 коп., 3% річних в розмірі 187 513 (сто вісімдесят сім тисяч п'ятсот тринадцять) грн. 40 коп., інфляційні втрати в розмірі 569 406 (п'ятсот шістдесят дев'ять тисяч чотириста шість) грн. 03 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 256 318 (двісті п'ятдесят шість тисячі триста вісімнадцять) грн. 87 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 30.05.2018.

Суддя О.А. Грєхова