ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.05.2018 м. Ужгород Справа № 907/229/18

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Кут Л.В.

розглянувши позовну заяву Берегівської місцевої прокуратури, м. Берегово в інтересах держави до Мужіївської сільської ради, с. Мужієво Берегівського району та до фізичної особи - підприємця Горвата Йосипа Йосиповича, с. Мужієво Берегівського району про:

- визнання недійсним рішення виконавчого комітету Мужіївської сільської ради Берегівського району Закарпатської області від 28.04.2017 за №4, яким фізичній особі - підприємцю Горват Йосипу Йосиповичу продовжено термін договору оренди приміщення у с. Мужієво по вул. Ракоці Ф.II, 163;

- визнання недійсним на майбутнє додаткової угоди №2 від 01.05.2017 до Договору про передачу майна комунальної власності територіальної громади с. Мужієво Берегівського району Закарпатської області від 01.05.2012, укладену між Мужіївською сільською радою та фізичною особою - підприємцем Горватом Й.Й., а також

- зобов'язання повернути майно, а саме: приміщення площею 12,8 м2 за адресою с.Мужієво, вул. Ракоці Ф. II, 163 вартістю 64664,00 грн., що належить до комунальної власності с. Мужієво,

За участю представників:

Від позивача - Стойко П.М., прокурор відділу облпрокуратури, посв.№ 042966 від 20.04.2016 року;

Від відповідача 1 - Фіцай В.І. - сільський голова;

Від відповідача 2 - не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Прокурор звернувся до Господарського суду Закарпатської області до суду в інтересах позивача з позовом до відповідача про: визнання недійсним рішення виконавчого комітету Мужіївської сільської ради Берегівського району Закарпатської області від 28.04.2017 за №4, яким фізичній особі - підприємцю Горват Йосипу Йосиповичу продовжено термін договору оренди приміщення у с. Мужієво по вул. Ракоці Ф.II, 163; визнання недійсним на майбутнє додаткової угоди №2 від 01.05.2017 до Договору про передачу майна комунальної власності територіальної громади с. Мужієво Берегівського району Закарпатської області від 01.05.2012, укладену між Мужіївською сільською радою та фізичною особою - підприємцем Горватом Й.Й., а також зобов'язання повернути майно, а саме: приміщення площею 12,8 м2 за адресою с. Мужієво, вул. Ракоці Ф. II, 163 вартістю 64664,00 грн., що належить до комунальної власності с. Мужієво, посилаючись на порушення відповідачем вимог ст. 131-1 Конституції України, ст.ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, ст.ст. 180, 207, 208 Господарського кодексу України, ст.ст. 4, 27, 53, 162, 171 Господарського процесуального кодексу України, оскільки прокурор вбачає наявними підстави для вжиття заходів представницького реагування в інтересах держави.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 30.03.2018 у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України судом було відкрито загальне позовне провадження та призначено дату підготовчого засідання на 18.04.2018.

Ухвалою суду від 18.04.2018 підготовче засідання відкладено на 15.05.2018 з підстав, наведених в ній.

У судовому засіданні 15.05.2018 судом за письмовою згодою сторін протокольно ухвалено закрити підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті.

Підставою для вжиття місцевою прокуратурою заходів представницького характеру є захист економічних інтересів держави в особі територіальної громади Мужіївської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, якій спричинено шкоду, внаслідок користування комунальним майном орендарем, в порушення вимог чинного законодавства України. Крім того, вказані порушення в сфері оренди комунального майна підривають основні принципи його існування, призводять до постійного недоотримання коштів, чим спричиняється суттєва шкода державним інтересам в особі територіальної громади Мужіївської сільської ради.

При цьому прокурор вказує на те, що встановлення ставки орендної плати всупереч вимогам законодавства, що регулює відносини даного виду, а також інтересам держави й суспільства, оскільки вона є значно нижчою від нормативно визначеного мінімуму, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України, слугувало підставою для звернення прокуратури до суду. Вказує на бездіяльність посадових осіб виконавчого комітету Мужіївської сільської ради, які в порушення ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», перед продовженням дії договору оренди не провели нову незалежну експертну оцінку майна, а відтак, сільський бюджет села Мужієва Берегівського району Закарпатської області втрачає щорічно біля 6,8 тис. грн. надходжень. Здійснення обрахування орендної плати не від вартості орендованого майна за незалежною оцінкою, а від застарілої вартості, згідно з експертизою, яка була проведена більше трьох років, також слугувало підставою для звернення прокуратури до суду. Згідно з довідкою ТОВ «Ріалті-О» №61 від 17.11.2017 ринкова вартість приміщення площею 12,8 метрів квадратних, розташованого в с. Мужієво, вул. Ракоці Ф. II, 163 станом на 27.04.2017 становить 64664,00 грн. (з огляду на що вартість орендної плати мала б складати 9699,6 грн. (64664*15%), тобто при проведенні нової оцінки нерухомого майна її вартість у три рази була б більшою і відповідно орендна плата за її користування була б також у три рази більшою.

Прокурор у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача 1 у ході судового розгляду справи по суті проти задоволення позовних вимог не заперечив, про що подав письмову заяву.

Відповідно до ст. 120 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача 2 про розгляд справи.

Ухвали суду про відкриття провадження у справі та відкладення підготовчого засідання були надіслані за адресою місцезнаходження відповідача, а саме: АДРЕСА_1.

Відповідач 2, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, докази чого містяться в матеріалах справи, письмового відзиву на позов не надав, у судові засідання не з'являвся, разом з тим, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача 2 не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих прокурором.

У судовому засіданні 15.05.2018, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, заслухавши прокурора та повноважного представника відповідача 1, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням виконавчого комітету Мужіївської сільської ради №17 від 27.04.2012 року надано згоду на передачу в оренду фізичній особі суб'єкту підприємницької діяльності Горват Йосипу Йосиповичу приміщення, що знаходиться в с. Мужієво по вул. Ракоці Ф. П, 163 для здійснення комерційної діяльності, розміщення магазину. Вказане приміщення відповідно до рішення виконавчого комітету Мужіївської сільської ради №6 від 21.04.1993 взято на баланс сільської ради.

На виконання вказаного рішення, 01.05.2012 між Мужіївською сільською радою та фізичною особою - підприємцем Горват Й.Й. укладено договір №1 про передачу майна комунальної власності територіальної громади села Мужієво Берегівського району Закарпатської області, яке передається в оренду (далі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1 Договору орендодавець на підставі рішення сільської ради від 27.04.2012 №17 передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) приміщення загальною площею 12,8 кв. м, вартістю 18694, 00 грн без ПДВ, що належить до комунальної власності територіальної громади с. Мужієво, далі - об'єкт оренди, за адресою с. Мужієво, вул. Ракоці Ф. II, 163.

Пунктом 2.2 вказаного договору встановлено, що вартість об'єкта оренди згідно з затвердженим звітом про експертну (незалежну) оцінку станом на 30.11.2011 складає 18904 грн.

Згідно з п.3.1 даного договору, за користування об'єктом оренди Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади с. Мужієво, затвердженої рішенням сільської ради від 09 січня 2012 року №111 та на дату підписання договору становить 219,07 грн. за 1 квадратний метр орендної площі, що в цілому складає 2804,10 грн. на рік.

Пунктом 9.1 Договору встановлено, що договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 01 травня 2012 року до 30.10.2014.

Відповідно до акту приймання-передачі майна №1 від 01.05.2012, фізичній особі - підприємцю Горват Й.Й. передано в оренду приміщення площею 12,8 кв. м., яке розташоване в с. Мужієво по вул. Ракоці Ф. II, 163.

Згідно з п. 5.4 вказаного договору, орендар після закінчення строку дії цього договору має переважне право, за інших рівних умов, на продовження дії Договору за умови належного виконання своїх обов'язків за цим Договором. Дозвіл на продовження строку надає сільська рада.

В подальшому, на підставі рішення виконавчого комітету Мужіївської сільської ради за №10 від 31.10.2014, пункт 9.1 даного договору викладено в такій редакції «Згідно з рішенням виконавчого комітету Мужіївської сільської ради від 31.10.2014 продовжити дію договору з 1 листопада 2014 до 30 квітня 2017 року».

28 квітня 2017 виконавчим комітетом Мужіївської сільської ради прийнято рішення за №4, яким фізичній особі - підприємцю Горват Й.Й. продовжено термін договору оренди приміщення, що знаходиться в е. Мужієво по вул. Ракоці Ф.ІІ, 163, площею 12,8 кв. м., на 2,5 роки, а саме до 30.11.2019.

На підставі вказаного рішення додатковою угодою №2 від 01.05.2017 пункт 9.1 договору оренди приміщення викладено в такій редакції: «Згідно з рішенням виконавчого комітету Мужіївської сільської ради №4 від 28.04.2017 продовжити дію договору з 1 травня 2017 до 30 листопада 2019 року».

Тобто, на момент звернення до суду оскаржувана додаткова угода є діючою.

За доводами позивача, прийняття рішення виконавчим комітетом Мужіївської сільської ради №4 від 28.04.2017, яким фізичній особі - підприємцю Горват И.И. продовжено термін договору оренди приміщення, що знаходиться в с. Мужієво по вул. Ракоці Ф.ІІ, 163, площею 12,8 кв. м. до 30.11.2019, здійснено з порушеннями вимог діючого законодавства, що дає підстави для визнання його недійсним

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 10 статті 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно з частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 вказаного Кодексу.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред'явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права, в свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з'ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частинами п'ятою та сьомою статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду; майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об'єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

Згідно ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування» (надалі - Закон) право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно п.5 ст. 16 Закону від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

У відповідності до ч.І п.31 ст.26 Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Відповідно до п. а п.п.1 ст.29 Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Рішенням 1 сесії 7 скликання Мужіївської сільської ради за №5 від 16.11.2015 затверджено регламент роботи Мужіївської сільської ради, в якому встановлені повноваження виконавчого комітету ради. Однак, в регламенті не наведено жодного пункту щодо уповноваження виконавчого комітету Мужіївської сільської ради розпоряджатись комунальною власністю сільською радою, у тому числі щодо прийняття рішення про передачу комунального майна в оренду.

Крім цього, п. 3 Положення про порядок передачі в оренду майна комунальної власності територіальної громади с. Мужієво, яке затверджено рішенням 12 сесії 6 скликання Мужіївської сільської ради за №111 від 09.01.2012 встановлено, що орендодавцями об'єктів комунальної власності виступає сільська рада.

Поряд з цим, згідно п. 5.4 вказаного договору встановлено, що орендар після: закінчення строку дії цього договору має переважне право, за інших рівних умов, на продовження дії Договору за умови належного виконання своїх обов'язків за цим Договором. Дозвіл на продовження строку надає сільська рада,

Також, п. 9.3 даного Договору зазначено, що після закінчення строку дії цього Договору його дія може бути продовжена на підставі рішення сільської ради.

Тобто, умовами договору також зазначено, що рішення продовження дії договору приймається виключно сільською радою, а не виконавчим комітетом.

Враховуючи вищевказане, Законом передбачено надання повноважень виконавчому комітетові та умов їх здійснення сесією сільської ради, однак такого рішення прийнято не було, таким чином виконавчий комітет не мав права приймати рішення про продовження дії договору оренди комунального майна.

Вищенаведене свідчить про те, що рішення виконавчого комітету Мужіївської сільської ради від 28.04.2017 за №4 про продовження терміну договору оренди приміщення у с. Мужієво по вул. Ракоці Ф. II, 163 фізичній особі - підприємцю Горват Йосипу Йосиповичу, прийнято з перевищенням повноважень виконавчого комітету Мужіївської сільської ради. Відтак, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій регулюються Законом України "Про оренду державного і комунального майна".

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Так, статтею 11 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" визначено, що оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об'єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об'єкта оренди.

Як вбачається з матеріалів справи остання оцінка орендованого майна була проведена в 2011 році згідно зі звітом про експертну (незалежну) оцінку станом на 30.11.2011.

Частиною 2 статті 284 ГК України передбачено, що оцінка об'єкта оренди здійснюються за відновною вартістю, крім об'єктів оренди державної та комунальної власності, оцінка яких здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 2 п. 2 Методики затвердженої постановою КМУ № 629 від 10.08.1995 "Про затвердження Методики оцінки об'єктів оренди, Порядку викупу орендарем оборотних матеріальних засобів та Порядку надання в кредит орендареві коштів та цінних паперів", оцінка обов'язково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору оренди у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка об'єкта оренди була проведена більш як три роки тому.

Пунктом 1 Методики оцінки об'єктів оренди, затвердженої постановою Кабінету міністрів України № 629 від 10.08.1995 передбачено, що відповідно до цієї Методики проводиться оцінка майна державних підприємств, установ та організацій, іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), що передається в оренду.

Пунктом 2 вказаної Методики встановлено, що оцінка об'єктів оренди проводиться з метою визначення вартості таких об'єктів згідно з положеннями (національними стандартами) оцінки майна та цією Методикою з урахуванням положень (стандартів) бухгалтерського обліку для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати.

Оцінка обов'язково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору оренди у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка об'єкта оренди була проведена більш як три роки тому та те, що передбачені цією Методикою послуги з проведення незалежної оцінки об'єкта оренди (активів, що входять до складу об'єкта оренди) та аудиторської перевірки об'єкта оренди оплачує орендар.

Згідно з пунктом 19 Методики у разі оренди нерухомого, та іншого окремого індивідуально визначеного майна здійснюється його незалежна оцінка.

Відповідно до пункту 3 Методики поняття "незалежна оцінка" вживається у значенні, наведеному у Законі України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно з приписами статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" незалежною оцінкою майна вважається оцінка, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання.

Крім того, відповідно до п. 29 Додатку № 2 до Методики «Орендні ставки за використання нерухомого державного майна», передбачено, що за використання іншого нерухомого майна, орендна ставка встановлюється в розмірі 15 %.

Однак, перед укладенням додаткової угоди до договору оренди та на теперішній час незалежна оцінка об'єкта оренди з метою визначення вартості майна для відображення її в спірному договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати, не проводилася, що підтверджується долученим до матеріалів справи листом - відповіддю Мужіївської сільської ради від 07.07.2017 №54 на запит місцевої прокуратури та умовах оскаржуваного договору.

Зважаючи на викладене, враховуючи вище встановлений факт незаконності оспорюваного рішення виконавчого комітету Мужіївської сільської ради Берегівського району Закарпатської області від 28.04.2017 за №4, яким фізичній особі - підприємцю Горват Йосипу Йосиповичу продовжено термін договору оренди приміщення у с. Мужієво по вул. Ракоці Ф.II, 163, та невідповідності приписам законодавства, суд приходить до висновку про визнання недійсним вказаного договору.

З вищенаведених фактичних обставин слідує, що органом місцевого самоврядування Мужіївською сільською радою при укладенні додаткової угоди №2 від 01.05.2017 до Договору про передачу майна комунальної власності територіальної громади с. Мужієво Берегівського району Закарпатської області від 01.05.2012 та продовженні ФОП Горват Й.Й. строку оренди майна, що належить до комунальної власності с. Мужієво, не дотримано вимоги чинного законодавства України.

Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги про є доведеними та обґрунтованими відповідно до закону, а отже підлягають задоволенню повністю.

Статтею 208 Господарського кодексу України встановлено, що у разі визнання недійсним зобов'язання кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачено законом.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину (ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України).

На підставі наведеного, вимога прокурора про зобов'язання ФОП Горват Й.Й. повернути майно, а саме: приміщення площею 12,8 м2 за адресою с.Мужієво, вул. Ракоці Ф. II, 163, що належить до комунальної власності с. Мужієво підлягає задоволенню у повному обсязі.

Разом з тим, відомості прокуратури стосовно підтвердження вартості орендованого майна відповідно до листа ТОВ «Ріалті-О» не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вартість нерухомого майна визначається виключно шляхом проведення відповідної оцінки у порядку, визначеному Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а не за листом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів в рівних частинах.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів порівну.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст.231, 232, 233, 237, 238, 239, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення виконавчого комітету Мужіївської сільської ради Берегівського району Закарпатської області від 28.04.2017 за №4, яким фізичній особі - підприємцю Горват Йосипу Йосиповичу (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) продовжено термін договору оренди приміщення у с. Мужієво по вул. Ракоці Ф.II, 163;

Визнати недійсним на майбутнє додаткової угоди №2 від 01.05.2017 до Договору про передачу майна комунальної власності територіальної громади с. Мужієво Берегівського району Закарпатської області від 01.05.2012, укладену між Мужіївською сільською радою Берегівського району (90260, с. Мужієво, вул. Вузька) та фізичною особою - підприємцем Горватом Йосипом Йосиповичем (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1).;

Зобов'язати фізичну особу - підприємця Горвата Йосипа Йосиповича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) повернути на користь Мужіївської сільської ради Берегівського району (90260, с. Мужієво, вул. Вузька) майно, а саме: приміщення площею 12,8 м2 за адресою с.Мужієво, вул. Ракоці Ф. II, 163, що належить до комунальної власності с. Мужієво;

Стягнути з Мужіївської сільської ради Берегівського району (90260, с. Мужієво, вул. Вузька, ) на користь Прокуратури Закарпатської області (88000, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2А, ідентифікаційний код 02909967) суму 2643грн. (дві тисячі шістсот сорок три грн. 00 коп.) витрати по сплаті судового збору.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Горват Йосипа Йосиповича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Прокуратури Закарпатської області (88000, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2А, ідентифікаційний код 02909967) суму 2643грн. (дві тисячі шістсот сорок три грн. 00 коп.) витрати по сплаті судового збору.

Видати накази на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 25.05.2018.

Суддя О.Ф. Ремецькі