РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2018Справа № 910/913/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Блажівської О.Є. при секретарі судового засідання Хмельовському В.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу №910/913/18

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до відповідача: Дочірнього підприємства «Енергоремонт» Приватного акціонерного товариства «Київенергоремонт»

про стягнення 142 700,48 грн, -

за участю учасників справи:

від позивача: Гончаренко І.Л. (довіреність №18013005 від 30.01.2018)

від відповідача: Семененко Є.М. (довіреність №07/0011 від 15.01.2018)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Київенерго», звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Дочірнього підприємства «Енергоремонт» Приватного акціонерного товариства «Київенергоремонт» про стягнення 458 156,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, на думку позивача, неналежно виконав умови договору на закупівлю робіт №166/23-17 від 27.04.2017, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 458 156,52 грн, з яких: 315 456,04 грн - попередньої оплати, 107 517,47 грн - штрафу, 61 829,39 грн - неустойки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2018 провадження у справі №910/913/18 відкрито, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 28.02.2018.

21.02.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого Дочірнє підприємство «Енергоремонт» Приватного акціонерного товариства «Київенергоремонт» вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв'язку з тим, що останнім на адресу позивача було направлено лист про наявність між сторонами зустрічних однорідних вимог, які у розумінні статті 601 Цивільного кодексу України та статті 203 Господарського кодексу України підлягають, на думку відповідача, зарахуванню.

26.02.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої останній просить суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на грошові кошти, що належать Дочірньому підприємству «Енергоремонт» Приватного акціонерного товариства «Київенергоремонт» в межах суми вимог 458 456,52 грн, які обліковуються на поточних рахунках: №9495 в АТ Ощадбанк МФО 322669 та №5363 в Столична філія ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 380269 або на будь-яких інших рахунках, які будуть виявлені державним виконавцем у процесі виконання ухвали;

- заборони суб'єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо припинення Дочірнього підприємства «Енергоремонт» Приватного акціонерного товариства «Київенергоремонт»;

- зобов'язання суб'єкту державної реєстрації внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань запис про заборону вчинення реєстраційних дій щодо припинення Дочірнього підприємства «Енергоремонт» Приватного акціонерного товариства «Київенергоремонт».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2018 заяву про забезпечення позову повернуто заявнику.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2018 враховуючи приписи ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, ціну позову, значення справи для сторін, думку сторін у судовому засіданні 28.02.2018 щодо необхідності розгляду справи за правилами загального позовного провадження, а також з метою дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених у статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про заміну розгляду справи спрощеному позовному провадженні на загальне позовне провадження та призначив підготовче засідання на 21.03.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2018 (учасники справи не викликалися) клопотання Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про повернення судового збору сплаченого заявником за подання заяви про забезпечення позову задоволено.

16.03.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства «Київенерго» надійшла заява про зменшення позовних вимог.

У підготовче засідання, призначене на 21.03.2018, представники сторін з'явилися, позивач підтримав подану заяву про зменшення позовних вимог, відповідач усно заявив клопотання про відкладення розгляду справи та надання додаткового строку для подання відзиву на заяву про зменшення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2018 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про зменшення розміру позовних вимог; відкладено підготовче засідання на 25.04.2018.

20.04.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства «Київенерго» надійшла відповідь на відзив.

24.04.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Дочірнього підприємства «Енергоремонт» Приватного акціонерного товариства «Київенергоремонт» надійшов відзив на позовну заяву в частині зменшення позовних вимог.

Представники сторін у підготовче засідання 25.04.2018 з'явилися.

В підготовчому судовому засіданні 25.04.2018 присутніми представниками сторін надано усні пояснення щодо можливості закриття підготовчого провадження та про призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2018 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті, розпочато розгляд справи по суті у загальному позовному провадженні та призначено судове засідання на 23.05.18.

У судовому засідання 23.05.2018 представник позивача надав додаткові документи по справі. Суд на місці оголосив перерву до 25.05.2018.

У судове засідання 25.05.2018 з'явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача надав пояснення по справі, позовні вимоги підтримав повністю, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача надав пояснення по суті спору, заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.04.2017 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі - позивач, Замовник) та Дочірнім підприємством «Енергоремонт» Приватного акціонерного товариства «Київенергоремонт» (далі - відповідач, Підрядник) був укладений Договір на закупівлю робіт №166/23-17 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Підрядник зобов'язується за завданням Замовника виконати роботи, зазначені в пункті 1.2. Договору, а Замовник - прийняти і оплатити виконані роботи.

Найменування робіт: Роботи з виготовлення поверхонь нагріву до котла ПТВМ-50 для виконання робіт капітального ремонту котла ПТВМ-50 №5 РК «М.Борщагівка» (далі - обладнання) СВП «КИЇВСЬКІ ТЕПЛОМІ МЕРЕЖІ» ПАТ «Київенерго» Код за державним класифікатором продукції та послуг (ДК 016:2010 від 01.01.2012) -25.21.12 - Частини котлів центрального опалення (п.1.2. Договору).

Згідно з п.3.1. Договору вартість робіт складає 1 223 142,04 грн, крім того, ПДВ 20% - 246 628,41 грн, що усього становить 1 479770,45 грн відповідно до Договірної ціни та кошторисної документації до неї (Додаток 1 до Договору).

Пунктами 4.1. та 4.2. Договору сторони погодили, що оплата за Договором здійснюється Замовником шляхом попередньої оплати у розмірі 313 456,04 грн, у тому числі ПДВ. Остаточна плата за виконані роботи здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами Акта КБ-2в та Довідки КБ-3. Підрядник протягом 60 календарних днів з дня надходження коштів у якості попередньої оплати підтверджує їх використання згідно з Актом КБ-2в, або проміжним актом-звітом про використання коштів за призначенням.

Напівсекції конвективної частини обладнання виготовити та у повному обсязі доставити на територію РК «М.Борщагівка» і передати Замовнику до 18.09.2017 року (п.6.1. Договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.12.2017 року, а в частині здійснення розрахунків - до їх повного завершення (п.10.1. Договору).

На виконання умов Договору Позивач виконав свої зобов'язання шляхом здійснення попередньої оплати у розмірі 315 456,04 грн, що підтверджується платіжним дорученням 21.06.2017 № , копія якого міститься у матеріалах справи.

Враховуючи здійснену передоплату виконання робіт з виготовлення поверхонь нагріву до котла ПТВМ-50 №5 РК «М.Борщагівка», ПАТ «Київенерго» листами від 14.07.2017 №029/23/3/184, від 15.08.2017 №029/23/3/4347 та від 31.08.2017 №029/23/3/4563 звернулося до відповідача стосовно уточнення термінів виконання робіт, зокрема капітального ремонту котла ПТВМ-50, РК «М.Борщагівка» передбаченого п. 1.2 Договору.

У відповідь Дочірнім підприємством «Енергоремонт» Приватного акціонерного товариства «Київенергоремонт» запропоновано терміни виконання робіт, які не відповідають строкам, встановленим Договором та не надано жодного розпорядчого чи іншого документу який би підтверджував початок робіт за Договором.

Зважаючи на те, що станом на 18.09.2017 Підрядником не виконано свої зобов'язання перед Замовником передбачені п. 1.2 Договору та Додатку 1 до Договору в повному обсязі та не наданого жодного документу на підтвердження початку робіт, визначених Договором, позивач звернувся до відповідача з претензією від 20.09.2017 №029/23/3/4878 щодо виготовлення поверхонь нагріву котла ПТВМ-50 №5 РК «М.Борщагівка» за договором від 27.04.2017 №166/23-17 протягом 2-х днів з моменту отримання даної претензії.

Вказаною вище претензією також повідомлено Підрядника про те, що у разі невиконання останнім своїх зобов'язань за Договором №166/23-17 від 27.04.2017 Замовник буде змушений звертатися до суду про стягнення штрафних санкцій за невиконання Договору.

Зважаючи на викладене, на думку позивача, Підрядник повинен був підтвердити використання коштів згідно з актом приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в або проміжним актом-звітом про використання коштів за призначенням до 21.08.2017. Станом на день подання позовної заяви зазначений вище акт Позивачем не отримано, що свідчить про порушення умов підписаного між сторонами Договору, а тому позивач звернувся із позовом до суду про стягнення з відповідача пені у розмірі 0,1 % від вартості невиконаних робіт або несвоєчасного виконання робіт - 39 116,55 грн, штрафу у розмірі 7% ціни Договору - 103 583,99 грн та стягнення суми попередньої оплати - 315 456,04 грн.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог у своєму відзиві на позовну заяву зазначає про те, що протоколом № 37/2017 від 19.12.2017 року засідання Наглядової ради ПАТ «Київенергоремонт» серед іншого було прийнято рішення про припинення ДП «Енергоремонт» ПАТ «Київенергоремонт» шляхом його ліквідації.

Згідно відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 21.12.2017 року - ДП «Енергоремонт» ПАТ «Київенергоремонт» перебуває в стані припинення.

Нормами діючого законодавства встановлено спеціальний порядок виконання кредиторських зобов'язань юридичною особою, яка ліквідується.

Таким чином, відповідач звертає увагу на те, що законодавством встановлено певний спосіб захисту порушених прав у випадку, коли боржник знаходиться у стані припинення (ліквідації), звернення до суду з позовом з вимогами, які пов'язані з діяльністю ліквідаційної комісії, а не стягненням заборгованості за наявними невиконаними зобов'язаннями.

Право кожної особи на захист свого порушеного права, його невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. При цьому, якщо заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права суд приймає рішення про відмову у позові.

За таких обставин Відповідач вважає, що Позивачем обрано спосіб захисту порушених прав який не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, адже обраний суперечить статтям 16 Цивільного кодексу України, ст.5 Господарського процесуального кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України.

Також відповідач у своєму відзиві на позовну заяву зазначає, що Дочірнім підприємством «Енергоремонт» Приватного акціонерного товариства «Київенергоремонт» було підготовлено та направлено на адресу позивача лист від 08.02.2018 року з відображенням за його змістом обставин про наявність між сторонами зустрічних однорідних вимог, які у розумінні норм ст.601 Цивільного кодексу України та ст.203 Господарського кодексу України підлягають зарахуванню.

Так, згідно з ч.3 ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Відповідно до ч.1 ст.601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Отже, якщо є зустрічні однорідні вимоги щодо зобов'язань, строк виконання яких настав або не встановлений взагалі чи визначений моментом витребування, одна зі сторін може припинити ці зобов'язання повністю або частково (залежно від обсягу вимог) в односторонньому порядку.

Повідомлення (заява) про зарахування - це односторонній правочин. Для настання правових наслідків за ним, тобто для припинення зобов'язання, волевиявлення другої сторони не потрібне.

Листом від 12.02.2018 року за вих. №09/0065 відповідач направив на адресу ПАТ «Київенерго» угоду про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог за договором №166/23-17 від 27.04.2017 року, та Акт про припинення зобовязання зарахуванням зустрічних однорідних вимог (між СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго», СВП «Київські ТЕЦ» ПАТ «Київенерго» та ДП «Енергоремонт» ПАТ «Київенергоремонт»).

Також у своїх додаткових поясненнях, відповідач заперечує проти задоволення позовних з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Так, в ході підготовчого провадження сторонами було зазначено, що між ПАТ «Київенерго» та ДП «Енергоремонт» ПрАТ «Київенергоремонт» 20.02.2018 підписано Угоду №54/23-18 про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

За умовами угоди від 20.02.2018 № 54/23-18 ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та ДП «Енергоремонт» ПрАТ «Київенергоремонт» дійшли згоди про зарахування, зустрічних однорідних вимог за зобов'язаннями передбаченими у п. 1 цієї угоди, а саме на суму 357 974,06 грн.

У зв'язку з чим, залишок заборгованості Відповідача перед Позивачем після укладення такої угоди склав 272 938,02 грн за договором від 27.04.2017 №166/23-17.

Також 23.02.2018 між ПАТ «Київенерго» та ДП «Енергоремонт» ПрАТ «Київенергоремонт» підписано Угоду №20/КТЕЦ-КТМ-18 про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Зазначеною угодою встановлено, що зобов'язання відповідача перед позивачем від 27.04.2017 №166/23-17 з оплати суми попередньої оплати у розмірі 272 938,02 грн, що сплачена платіжним дорученням від 21.06.2017 № припинилося.

Таким чином, зобов'язання ДП «Енергоремонт» ПрАТ «Київенергоремонт» перед ПАТ «Київенерго» з повернення попередньої оплати за договором від 27.04.2017 №166/23-17 у розмірі 315 456,04 грн. припинилося, у зв'язку з чим позивачем в межах підготовчого провадження було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача пеню 0,1 % від вартості невиконаних робіт або несвоєчасного виконання робіт у розмірі 39 116,55 грн та штраф у розмірі 7% ціни Договору у розмірі 103 583,99 грн.

У своїй відповіді на відзив позивач заперечує проти обставин викладених у відзиві на позовну заяву та зазначає, що визначена Цивільним кодексом України процедура ліквідації юридичної особи жодним чином не обмежує право кредитора на звернення до суду з метою стягнення коштів, як то зазначається Відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Також позивач зазначає, що ним було направлено на адресу відповідача вимогу від 28.02.2018 №21/2/994 про включення заборгованості до проміжного ліквідаційного балансу в сумі 2 600 999,40 грн, яка включає в себе вимоги, щодо сплати штрафу та неустойки, що є предметом розгляду по даній справі.

А тому, на думку позивача, твердження відповідача у відзиві на позовну заяву жодним чином не спростовує обов'язку відповідача з оплати штрафу та неустойки за Договором, що є предметом розгляду по даній справі.

У своєму відзиві на позовну заяву з урахуванням зменшення розміру позовних вимог відповідач заперечує проти задоволення позову, відповідно до якого відповідач погоджується з тим, що умовами Договору визначено термін виконання робіт, а саме - до 18.09.2017, проте зазначає про те, що сторонами було здійснене листування, де останні погодили новий термін виконання робіт, а саме - до 30.01.2018, а також наголошує про те, що відповідач перебуває в стані припинення.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частина 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. ст. 76-79 ГПК України)

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору на закупівлю робіт №166/23-17 від 27.04.2017 в частині своєчасного виконання робіт.

Згідно з ч.1 ст.837 цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч.1 ст.854 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.174 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань.

Згідно з ч.1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач на виконання умов Договору виконав свої зобов'язання шляхом здійснення попередньої оплати у розмірі 315 456,04 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 21.06.2017 № наявним у матеріалах справи.

Пунктом 4.2. Договору сторони погодили, що підрядник протягом 60 календарних днів з дня надходження коштів у якості попередньої оплати підтверджує їх використання згідно з Актом КБ-2в, або проміжним актом-звітом про використання коштів за призначенням.

Відповідно до п.6.1. Договору напівсекції конвективної частини обладнання виготовити та у повному обсязі доставити на територію РК «М.Борщагівка» і передати Замовнику до 18.09.2017 року.

Таким чином, відповідач у строк до 18.09.2017 року повинен був надати документи на підтвердження початку робіт, визначених Договором.

Матеріалами справи встановлено, що позивач листами від 14.07.2017 №029/23/3/184, від 15.08.2017 №029/23/3/4347 та від 31.08.2017 №029/23/3/4563 звертався до відповідача стосовно уточнення термінів виконання робіт, зокрема капітального ремонту котла ПТВМ-50, РК «М.Борщагівка» передбаченого п.1.2 Договору.

У відповідь відповідачем запропоновано терміни виконання робіт, які не відповідають строкам, встановленим Договором та будь-яких розпорядчих чи інших документів які би підтверджували початок робіт за Договором відповідачем не надано.

Позивач також звернувся до відповідача з претензією від 20.09.2017 №029/23/3/4878 щодо виготовлення поверхонь нагріву котла ПТВМ-50 №5 РК «М.Борщагівка» за договором від 27.04.2017 №166/23-17 протягом 2-х днів з моменту отримання даної претензії.

Так, пунктом 13.7 Договору сторони погодили, що будь-які зміни та доповнення до цього Договору є невід'ємною частиною цього Договору та є обов'язковими для виконання Сторонами лише в разі, якщо вони оформлені таким чином: виконані письмово, підписані повноважними представниками Сторін, скріплені печатками сторін.

Не зважаючи на наявне листування про відстрочення виконання зобов'язань за договором, останні не можуть вважатися зміною чи доповненням до Договору, у зв'язку із неналежним їх оформленням, як то погодили сторони у Договорі, а тому твердження відповідача про погодження сторонами нових термінів виконання робіт є безпідставними.

Відповідачем, в свою чергу, не було надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором в частині виконання робіт та дотримання строків.

Одночасно, у зв'язку з тим, що зобов'язання ДП «Енергоремонт» ПрАТ «Київенергоремонт» перед ПАТ «Київенерго» з повернення попередньої оплати за договором від 27.04.2017 №166/23-17 у розмірі 315 456,04 грн припинилося зарахуванням зустрічних однорідних вимог, то суд робить висновок, що відповідач не заперечує проти факту порушення ним термінів виконання робіт за Договором, а доводи викладені у відповідях на листи позивача, не відміняють відповідальності відповідача за невиконання або неналежне виконання умов Договору.

Пунктом 8.2. Договору сторони погодили, що у разі порушення термінів виконання робіт за цим Договором Підрядник зобов'язаний сплатити на користь Замовника неустойку у розмірі 0,1% від вартості невиконаних або несвоєчасно виконаних робіт за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% ціни цього Договору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

На підставі наведених правових норм, зважаючи на допущене відповідачем порушення зобов'язання, суд дійшов висновку, що у позивача в силу п.8.2. Договору виникло право вимагати від відповідача сплати неустойки, а саме - пені у розмірі 0,1% від вартості невиконаних або несвоєчасно виконаних робіт за кожен день прострочення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки прострочення виконання обов'язку своєчасно виконати роботи почалось 18.09.2017, а розмір попередньої оплати становить 315 456,04 грн, суд дійшов висновку про те, що нарахування пені є правомірним, та за перерахунком суду заявленого розміру неустойки 0,1 % від вартості невиконаних робіт або несвоєчасного виконання робіт встановлено, що позивачем було вірно розраховано у розмірі 39 116,55 грн.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача штрафу у розмірі 103 583,93 грн, суд повідомляє наступне.

Як вже встановлено судом, Пунктом 8.2. Договору сторони погодили, що у разі порушення термінів виконання робіт за цим Договором Підрядник зобов'язаний сплатити на користь Замовника неустойку у розмірі 0,1% від вартості невиконаних або несвоєчасно виконаних робіт за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% ціни цього Договору.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 193 Господарського кодексу України, яка також передбачає, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 у справі № 3-88гс11.

Судом здійснено перерахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача суми штрафу та встановлено, що позивачем вірно розраховано вказану суму, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф в розмірі 103 583,93 грн ( 1479770,45 грн * 7%).

Відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо наявності у відповідача підстав для звільнення від відповідальності за порушення строку виконання зобов'язання за Договором.

Щодо особливостей правового статусу Дочірнього підприємства «Енергоремонт» Приватного акціонерного товариства «Київенергоремонт» та невірно обраного позивачем, на думку відповідача, способу захисту порушених прав, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом, протоколом №37/2017 від 19.12.2017 засідання Наглядової ради ПАТ «Київенергоремонт» серед іншого було прийнято рішення про припинення ДП «Енергоремонт» ПАТ «Київенергоремонт» шляхом його ліквідації.

Згідно відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 21.12.2017 року - ДП «Енергоремонт» ПАТ «Київенергоремонт» перебуває в стані припинення.

Змістом статті 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті ліквідації, а за частиною 1 статті 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується серед іншого за рішенням її учасників.

Відповідно до ч.ч.3, 5 ст.105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється

Безпосередньо порядок ліквідації юридичної особи встановлено приписами статті 111 Цивільного кодексу України.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч. 2 ст. 104 ЦК України).

Отже, до моменту внесення запису про припинення юридичної особи, така особа не є фактично припиненою, а отже і зобов'язаною особою перед кредиторами є особа, що припиняється.

Таким чином, суд звертає увагу, що визначена Цивільним кодексом України процедура ліквідації юридичної особи жодним чином не обмежує право кредитора на звернення до суду про стягнення заборгованості.

Так, згідно з ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право особи на захист своїх цивільних прав та інтересів забезпечено законом (ст.15 Цивільного кодексу України), способи якого визначенні ст. 16 Цивільного кодексу України та не є вичерпними.

Водночас, відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (Право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відтак, спір у справі виник, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором, що є предметом розгляду у даній справі.

В свою чергу, питання щодо ліквідації юридичної особи Дочірнього підприємства «Енергоремонт» Приватного акціонерного товариства «Київенергоремонт» не впливає на результат вирішення спору, а відповідно не входить, а ні в предмет доказування, а ні в предмет дослідження суду.

При цьому, суд звертає увагу, що в процесі розгляду даної справи у суді позивач звертався з вимогою до ліквідатора Дочірнього підприємства «Енергоремонт» Приватного акціонерного товариства «Київенергоремонт» про включення заборгованості до проміжного ліквідаційного балансу, яка включає в себе вимоги, зокрема, щодо сплати штрафу та пені, проте, як вбачається із відповіді відповідача, останній повідомляє, що заборгованість у розмірі 315 456,04 грн повністю погашена, та будь-якої інформації щодо пені та штрафу відповідачем не зазначено.

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено обставини, які покладено в основу позову, а тому позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, підлягають задоволенню.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача у розмірі 2140,51 грн.

Одночасно, відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як встановлено судом, позивачем при подані позовної заяви було сплачено судовий збір за майнову вимогу у розмірі 6 872,36 грн, таким чином, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог та клопотанням позивача, суд вважає за необхідне повернути з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4 731,85 грн (6 872,36 грн - 2140,51 грн = 4 731,85)

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, п.1ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Енергоремонт» Приватного акціонерного товариства «Київенергоремонт» (04171, м.Київ, пр.Електриків, 15, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м.Київ, пл. І.Франка,5, ) штраф у розмірі 103 583 (сто три тисячі п'ятсот вісімдесят три) грн 93 коп, пеню у розмірі 39 116 (тридцять дев'ять тисяч сто шістнадцять ) грн 55 коп.

3. Стягнути з з Дочірнього підприємства «Енергоремонт» Приватного акціонерного товариства «Київенергоремонт» (04171, м.Київ, пр.Електриків, 15, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м.Київ, пл. І.Франка,5, ) судовий збір у розмірі 2 140 грн 51 коп.

4. Повернути Публічному акціонерному товариству «Київенерго» (01001, м.Київ, пл. І.Франка,5, ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4 731 грн 85 коп.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 31.05.2018

Суддя О.Є. Блажівська