КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2018 р. Справа№ 910/24412/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

Секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

За участю представників: відповідно до протоколу судового засідання від 05.04.2018.

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.08.2017 року

про повернення без розгляду зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр фінансового лізингу", Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", Компанії Місен Ентерпрайзес АБ (Misen Enterprises AB)

про визнання недійсним договору

у справі № 910/24412/16 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр фінансового лізингу"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз",

Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування",

Компанії Місен Ентерпрайзес АБ (Misen Enterprises AB)

про стягнення 1 397 704 127,44 грн.

та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр фінансового лізингу",

Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз",

Компанії Місен Ентерпрайзес АБ (Misen Enterprises AB)

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2017 року зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" з доданими до неї документами, повернуто позивачу без розгляду на підставі п.п.3, 4, 6 ч.1 ст.63 (у редакції, яка була чинною на момент звернення з позовною заявою).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.08.2017 року у справі № 910/24412/16.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваною ухвалою неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи та неправильно застосував норми процесуального права, у зв'язку з чим зазначена ухвала підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ "Укргазвидобування" зазначило, що належним доказом надіслання копії зустрічної позовної заяви Компанії Місен Ентерпрайзіс АБ є митна декларація відправленої поштової кореспонденції, засвідчена підписом працівника відділення поштового зв'язку та відбитком календарного штемпеля відділення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 колегією суддів у складі: головуючого судді Баранця О.М., суддів Сітайло Л.Г., Калатай Н.Ф. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.08.2017 у справі № 910/24412/16 прийнято до розгляду, порушено апеляційне провадження. Ухвалою суду зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" надати суду по два екземпляри належним чином (нотаріально) засвідчених перекладів на англійську мову наступних документів: ухвали (ухвали Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 р. у справі № 910/24412/16); апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.08.2017 року у справі № 910/24412/16 та усіх додатків до неї; прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів (згідно ст. 3 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15 листопада 1965 року в м. Гаага). Після надходження від Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" витребуваних документів направити їх до компетентних органів за місцем знаходження Компанії Місен Ентерпрайзес АБ (Misen Enterprises AB) для їх вручення у порядку, встановленому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" надати суду у строк до 22.09.2017 р. зустрічну позовну заяву, яку було повернуто без розгляду ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2017 року у справі № 910/24412/16, разом із всіма доданими до неї документами. Розгляд апеляційної скарги у справі № 910/24412/16 призначено на 10 год. 00 хв. 06.03.2018 року.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2017 № 09-52/795/17 у зв'язку із призначенням головуючого судді (судді-доповідача) Баранця О.М. на посаду судді Верховного Суду, відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/24412/16.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2017 Прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" до провадження та призначено до розгляду на 06.03.2018.

05.03.2018 на виконання вимог ухвали Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 супровідним листом через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів ТОВ "Карпатигаз" надало зустрічну позовну заяву.

06.03.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від ТОВ "Центр фінансового лізингу" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство заперечувало проти доводів апеляційної скарги, просило залишити апеляційну скаргу ТОВ "Карпатигаз" без задоволення, оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 відкладено розгляд справи № 910/24412/16 на 05.04.2018.

20.03.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів на виконання ухвали суду від 06.03.2018 від ТОВ "Центр фінансового лізингу" надійшла заява про надання нотаріально засвідчених перекладів.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2018 та передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду у зв'язку з перебуванням судді Майданевича А.Г., який входить до складу колегії суддів і не є доповідачем по справі, на лікарняному, на підставі розпорядження № 09.1-08/933/18 від 04.04.2018 для розгляду справи № 910/24412/16 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Отрюха Б.В., суддів: Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.

З 15.12.2017 набрали чинності зміни до Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.08.2017 по справі № 910/24412/16 у новому складі.

В судовому засіданні 05.04.2018 представники ТОВ "Карпатигаз" та ПАТ "Укргазвидобування" надали пояснення по суті спору, підтримали доводи апеляційної скарги та просив задовольнити апеляційну скаргу ПАТ "Укргазвидобування", ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.08.2017 по справі № 910/24412/16 скасувати, направити справу для розгляду до Господарського суду міста Києва з урахуванням зустрічної позовної заяви.

В судовому засіданні 05.04.2018 представник ТОВ "Центр фінансового лізингу" надав пояснення по суті спору, заперечував проти доводів апеляційної скарги з мотивів викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ПАТ "Укргазвидобування", а ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.08.2017 по справі № 910/24412/16 залишити без змін.

В судове засідання, призначене на 05.04.2018, повноважні представники Компанії Місен Ентерпрайзес АБ (Misen Enterprises AB) не з'явилися.

Колегією суддів враховано, що відповідно до частини 2 статті 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, в свою чергу частиною 3 статті 120 ГПК України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до частини 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно із частиною 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з'явилася особа, яку він представляє, або інший її представник.

Неявки в судове засідання учасника справи, якщо з'явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов'язковою.

Колегією суддів, враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвали Київського апеляційного господарського суду були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників Компанії Місен Ентерпрайзес АБ (Misen Enterprises AB), які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи. Такої ж правової позиції дотримується й Вищий господарський суд України, зокрема, у своїй постанові від 07.07.2016 року по справі 910/21819/15.

Колегією суддів на підставі ч. 7 ст. 270 ГПК України надано учасникам судової справи можливість виступити у судових дебатах, яке учасниками справи реалізовано.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент звернення з позовною заявою) визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2017 у відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становить 1600,00 грн.

Відповідно до п.п.1 п.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, а із позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Листом Головного управління Державного казначейства України у місті Києві № 06-08/327-1049 від 30.01.2012, згідно з Бюджетним кодексом України, Законом України "Про судовий збір", визначено банківські реквізити для сплати судового збору до Господарського суду міста Києва, а саме: одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України (ГУ ДКCУ) у м. Києві, , банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України (ГУ ДКCУ) у м. Києві, МФО 820019, рахунок 3001, код платежу: 22030001, призначення платежу: судовий збір за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), господарський суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа) код 05379487.

Таким чином, належним доказом сплати судового збору є платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою.

Зі змісту матеріалів зустрічної позовної заяви вбачається, що при подачі Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" не подано жодних доказів на підтвердження сплати судового збору.

Крім того, пунктом 2 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент звернення з позовною заявою) встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно із статтею 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку" №270 від 05.03.2009 визначено, що розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Тобто, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів направлення Компанії Місен Ентерпрайзес АБ (Misen Enterprises AB) копії позовної заяви разом з доданими до неї документами.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України, (у редакції, яка була чинною на момент звернення з позовною заявою) до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно з частиною 2 статті 36 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент звернення з позовною заявою), письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

Відповідно до вимог Національного стандарту України відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

З матеріалів зустрічної позовної заяви вбачається, що остання підписана представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" Ярмоленко Є.П., який діє на підставі довіреності №3 від 10.01.2017, в той же час, позивачем долучено до матеріалів позовної заяви копії документів, що не засвідчені у відповідності до вимог вищенаведеного ДСТУ 4163-2003.

Відповідно до п.п.3, 4, 6 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент звернення з позовною заявою), суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми та не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, та якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Таким чином, оскільки позивачем ненадано належних доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі та ненаданням належних і допустимих доказів що підтверджують викладені в заяві обставини, а також враховуючи приписи статті 57 та п.п.3, 4, 6 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент звернення з позовною заявою), позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику без розгляду.

Отже, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є такою що відповідає нормам закону.

Судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що у відповідності до ч. 3 ст. 63 ГПК України (у редакції, яка була чинною на момент звернення з позовною заявою) повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Доводи скаржника про те, що суд неправомірно повернув позовну заяву на підставі ст. 63 ГПК України (у редакції, яка була чинною на момент звернення з позовною заявою), оскільки, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається, а доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.08.2017 у справі № 910/24412/16 задоволенню не підлягає. Ухвала Господарського суду міста Києва від 16.08.2017 у справі № 910/24412/16 підлягає залишенню без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 136-140, 252, 263, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-285 та Розділом ХІ "Перехідних положень" Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.08.2017 у справі № 910/24412/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку та в строки, встановлені главою 2 розділу IV ГПК України.

Повний текст складено та підписано 10.04.2018.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко