РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018Справа № 910/2114/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергосервіс-2100"

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ"

про стягнення 27891,76 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплоенергосервіс-2100" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ" про стягнення 27891,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем всупереч умовам договору №1411/2016 від 14.11.2016 не оплачувалися надані послуги, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість, у зв'язку з цим позивач просить стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ" основний борг у розмірі 25740,00 грн. за період з січня 2017 року по січень 2018 року, а також інфляційні втрати у розмірі 1735,47 грн. та 3% річних у розмірі 416,29 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2018 суд ухвалив: позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергосервіс-2100" залишити без руху, встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: надання до суду відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви; надання доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі (1762,00 грн.) та порядку (оригінал платіжного документа).

07.03.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки у справі №910/2114/18 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд доходить висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, враховуючи, що предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2018 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, праву розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п'яти днів з дня отримання відзиву; подати суду докази надіслання (надання) її іншим учасникам справи, встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п'яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

02.04.2018 до відділу діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, згідно з яким відповідач заперечує проти позову з тих підстав, що позивачем не надавались жодні послуги за спірним договором; заявки диспетчером не були прийняті; роботи проводились, обстеження не здійснювались; позивачем не було надіслано жодного разу акти виконаних робіт, рахунки не виставлялись; умовами договору передбачено оплату за вже виконані роботи, тоді-як такі не виконувались позивачем.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві та відповідачем у відзиві на позов, суд

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплоенергосервіс-2100» (виконавець, позивач) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» (замовник, відповідач) укладено договір №1411/2016 на аварійне обслуговування систем центрального опалення, каналізації, гарячого, холодного водопостачання та послуги диспетчера (Договір).

Згідно з розділом 1 Договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе обов'язки виконання робіт по технічному та аварійному обслуговуванню внутрішньо-будинкових систем центрального опалення (ЦО) гарячого і холодного водопостачання, каналізації, дощової каналізації, обслуговування електрощитових в будинку в обсягах відповідно до наказу Держкомунгоспу України від 10.08.2004 року №150, в будинку за адресою: м.Київ, вулиця Старонаводницька, буд.4-В. загальною площею 22 000 кв.м. кількість квартир 130.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що виконавець зобов'язаний виконувати роботи по аварійному обслуговуванню систем ЦО, ГВП, ХВП, каналізації (в т.ч. дощової) згідно з розділом 3 договору; приймати заявки від замовника в будні з 18-00 до 09-00 в святкові та вихідні дні - цілодобово; інформувати замовника про виконання заявок; надавати інформацію через диспетчера про причини та термін відсутності ХВП, ГВП при аварійних зупинках - негайно.

За змістом п.3.1. додатку №2 до договору №1411/2016 від 14.11.2016 року, усі заявки приймаються на номер диспетчера обслуговуючої компанії: 044-578-17-78, 063- 578-17-78.

Згідно з п.5.1. договору №1411/2016 на аварійне та технічне обслуговування систем центрального опалення, каналізації, гарячого, холодного водопостачання та послуги диспетчера від 14.11.2016 року, вартість робіт складає 1 980,00 гривень щомісячно (згідно з додатком №1 послуги диспетчера - 198,00 грн., АВР (аварійно-відновлювальні роботи) - 1782,00 грн.).

Відповідно до п.5.2. договору, замовник забезпечує своєчасну, не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату виконаних робіт.

Згідно абз.6 п.2.2. договору, замовник зобов'язаний своєчасно проводити розрахунки за виконані роботи не пізніше 10 числа наступного місяця.

Додатком №2 до Договору встановлено, що виконавець зобов'язується проводити технічний огляд будинку кожен тиждень у робочі дні. Кожен огляд будинку фіксується у журналі технічного огляду працівником обслуговуючої компанії.

За змістом п.4.3. укладеного договору, договір укладається на термін до 31 грудня 2016 року та вступає в дію з 15 листопада 2016 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік до тих пір, доки одна із сторін не повідомить письмово за 15 днів про його розірвання.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

При цьому, матеріали справи не містять доказів повідомлення про розірвання договору в порядку п. 4.3. Договору, у зв'язку з чим суд доходить висновку, що строк дії Договору пролонгований.

Судом встановлено, що 26.12.2016 відповідачем було перераховано на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 1424,00 грн. з призначенням платежу: згідно з договорами №1411/2016 та №1411/1/2016 від 14.11.2016 на аварійне обслуговування за листопад.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем всупереч умовам договору №1411/2016 від 14.11.2016 не оплачувалися надані послуги, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість, у зв'язку з цим позивач просить стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ" основний борг у розмірі 25740,00 грн. за період з січня 2017 року по січень 2018 року, а також інфляційні втрати у розмірі 1735,47 грн. та 3% річних у розмірі 416,29 грн..

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, згідно п.5.1. договору №1411/2016 на аварійне та технічне обслуговування систем центрального опалення, каналізації, гарячого, холодного водопостачання та послуги диспетчера від 14.11.2016 року, вартість робіт складає 1 980,00 гривень щомісячно (згідно з додатком №1 послуги диспетчера - 198,00 грн., АВР (аварійно-відновлювальні роботи) - 1782,00 грн.).

Відповідно до п.5.2. договору, замовник забезпечує своєчасну, не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату виконаних робіт.

Згідно з абз.6 п.2.2. договору, замовник зобов'язаний своєчасно проводити розрахунки за виконані роботи не пізніше 10 числа наступного місяця.

За змістом ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно з розділом 1 Договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе обов'язки виконання робіт по технічному та аварійному обслуговуванню внутрішньо-будинкових систем центрального опалення (ЦО) гарячого і холодного водопостачання, каналізації, дощової каналізації, обслуговування електрощитових в будинку в обсягах відповідно до наказу Держкомунгоспу України від 10.08.2004 року №150, в будинку за адресою: м.Київ, вулиця Старонаводницька, буд.4-В. загальною площею 22 000 кв.м. кількість квартир 130.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що виконавець зобов'язаний виконувати роботи по аварійному обслуговуванню систем ЦО, ГВП, ХВП, каналізації (в т.ч. дощової) згідно з розділом 3 договору; приймати заявки від замовника в будні з 18-00 до 09-00 в святкові та вихідні дні - цілодобово; інформувати замовника про виконання заявок; надавати інформацію через диспетчера про причини та термін відсутності ХВП, ГВП при аварійних зупинках - негайно.

За змістом п.3.1. додатку №2 до договору №1411/2016 від 14.11.2016 року, усі заявки приймаються на номер диспетчера обслуговуючої компанії: 044-578-17-78, 063- 578-17-78.

Виходячи з умов договору, суд доходить висновку, що його предметом є аварійне обслуговуваня систем ЦО, ГВП, ХВП, каналізації (в т.ч. дощової), тобто таке обслуговування, яке передбачає не тільки фактичне виконання певного обсягу робіт по усуненню аварійних ситуацій, але і так-званих профілактичних заходів, пов'язаних з регулярними оглядами будинку на предмет виявлення певних недоліків, усунення яких, власне, входить до обов'язків виконавця за Договором, чи з метою недопущення виникнення аварійних ситуацій в зонах відповідальності виконавця.

Такі висновки суду підтверджуються зокрема тим, що Додатком №2 до Договору встановлено, що виконавець зобов'язується проводити технічний огляд будинку кожен тиждень у робочі дні. Кожен огляд будинку фіксується у журналі технічного огляду працівником обслуговуючої компанії.

Як зазначав відповідач, позивачем не виконувався спірний договір, зокрема, огляди не проводились, заявки диспетчерами не приймались.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Суд зазначає, що позивачем не надано суду жодного доказу у підтвердження виконання своїх обов'язків за Договором, зокрема, не надано передбачених Додатком №2 до Договору доказів у підтвердження постійного (регулярного) протягом спірного періоду, що складає 13 місяців, щонайменше профілактичного огляду будинку по вул. Старонаводницькій, 4В, а також профілактичного обслуговування систем ЦО, ГВП, ХВП, каналізації (в т.ч. дощової) з метою недопущення аварійних ситуацій та, власне, аварійного ремонту систем ЦО, ГВП, ХВП, каналізації (в т.ч. дощової).

Так, відповідно до висновків Верховного суду України, викладених у постанові від 06.11.2013 у справі №911/27/25/13-г, зміст предмета послуги за договором між сторонами складається як із власне професійних дій виконавця, невіддільних від його особи, так і з позитивного для замовника ефекту від таких дій.

Суд зазначає, що в силу ст. 11, 509 Цивільного кодексу України підставою для виникнення зобов'язання є, зокрема, договори та інші правочини.

Водночас, самого факту укладення Договору для вимоги здійснення оплати за ним у розумінні норм 526 Цивільного кодексу є недостатньо, оскільки договір породжує для обох сторін певні права та обов'язки: в даному випадку для позивача - обов'язок надавати послуги належним чином, для відповідача - обов'язок їх оплачувати. Таким чином, для виникнення у відповідача обов'язку з оплати вартості послуг, необхідна наявність обов'язкового елементу - виконання зобов'язання по наданню послуг.

З огляду на наведене, за відсутності доказів належного виконання позивачем своїх обов'язків за Договором, відсутні підстави для стягнення з відповідача вартості надання послуг за Договором, у зв'язку з чим вимоги про стягнення основного боргу у розмірі 25740,00 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

З огляду на висновки суду щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача суми основного боргу, відсутні підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат, з огляду на що поданий позивачем розрахунок не перевіряється, а позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору з огляду на відмову в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева