КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2018 р. Справа№ 910/15050/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

при секретарі Ярмак О.В.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 15 травня 2018 року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та Національного банку України,

на ухвалу Господарського суду м. Києва

від 04.12.2017

у справі № 910/15050/17 ( суддя О.М. Спичак)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділ нерухомість»

до Національного банку України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

про розірвання договору,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділ нерухомість» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», про розірвання договору іпотеки від 28.05.2014, укладеного між відповідачем та позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 зупинено провадження по справі №910/15050/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділ нерухомість» до Національного банку України про розірвання договору до розгляду Господарським судом міста Києва справи №910/14947/17 та набрання рішенням по вказаній справі законної сили.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті, мотивуючи свої вимоги порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Апеляційна скарга третьої особи мотивована тим, що позивачем не було зазначено та доведено належними і допустимими доказами те, які саме обставини Господарський суд міста Києва не може самостійно встановити при розгляді справи №910/15050/17.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 апеляційну скаргу третьої особи та додані до неї документи повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини першої статті 97 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2018 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задоволено повністю, ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 у справі №910/15050/17 скасовано, справу №910/15050/17 передано на розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

З апеляційною скаргою звернувся також і відповідач, Національний банк України просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу передати до суду першої інстанції для розгляду по суті, мотивуючи свої вимоги порушенням судом першої інстанції частини першої статті 79 ГПК України. Крім того, скаржник зазначає, що при прийнятті оскаржуваної ухвалу, місцевим господарським судом не встановлено наявність певних обставин, що унеможливлюють самостійне дослідження ними наданих сторонами доказів під час розгляду даної справи №910/15050/17 та встановлення відповідних фактів, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 апеляційну скаргу відповідача та додані до неї документи повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини першої статті 97 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.03.2018 касаційну Національного банку України задоволено повністю, ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 у справі №910/15050/17 скасовано, справу №910/15050/17 передано на розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Національного банку України та Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», розгляд справи призначено на 15.05.2018.

У відзиві на апеляційні скарги Національного Банку України та Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» позивач вважає їх безпідставними та необґрунтованими, просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Господарський суд міста Києва, керуючись приписами статті 79 ГПК України (в редакції, що діяла на момент прийняття ухвали суду першої інстанції), ухвалою від 04.12.2017 зупинив провадження у справі №910/15050/17 до розгляду Господарським судом міста Києва справи №910/14947/17 та набрання рішенням по вказаній справі законної сили.

Як встановлено судом першої інстанції, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на істотну зміну обставин, які мали місце при укладанні договору іпотеки від 28.05.2014 з Національним банком України в якості забезпечення виконання Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» своїх обов'язків за кредитним договором №19 від 03.03.2009. До зазначених обставин заявником віднесено, зокрема, перехід третьої особи у державну власність. Одночасно, обґрунтовуючи наявність підстав для розірвання договору іпотеки, заявник також посилався на істотне порушення відповідачем умов кредитного договору, зокрема, в частині не прийняття від боржника його виконання. Зазначені обставини, на думку позивача, є достатніми для розірвання договору іпотеки від 28.05.2014, укладеного між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Поділ нерухомість», на підставі статей 651, 652 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, позовні вимоги у межах справи №910/14947/17 мотивовані тим, що 28.05.2014 між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Поділ нерухомість» був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого останній забезпечує вимоги відповідача, що випливають з кредитного договору №19 від 03.03.2009, укладеного між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк». За доводами позивача, відповідач звернувся до позивача з вимогою про усунення порушень основного зобов'язання з порушенням строку визначеного законодавством, а тому майнова порука за іпотечним договором від 28.05.2014 є такою, що припинилась.

Приймаючи оскаржувану ухвалу від 04.12.2017, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд справи стосовно визнання майнової поруки за іпотечним договором від 28.05.2014 такою, що припинилась, безпосередньо стосується предмету спору у справі №910/15050/17, зокрема, обставин щодо чинності правочину вимоги про розірвання якого є предметом спору, у зв'язку з чим місцевий господарський суд дійшов висновку, що наслідки розгляду справи №910/14947/17 можуть вплинути на наслідки розглядуваного спору у справі №910/15050/17.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

За приписами частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла на момент прийняття ухвали суду першої інстанції) господарський суд зупиняє провадження по справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Зупинення провадження у справі, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі, тобто закінчення строку визначається вказівкою на подію. Крім того, перелік підстав відкладення розгляду справи не є вичерпним, а зупинити провадження у справі господарський суд може лише з підстав, установлених законом.

Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами.

Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла на момент прийняття ухвали суду першої інстанції), є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом та чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

За таких обставин, враховуючи предмет на підстави розглядуваного позову, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновки суду першої інстанції, що результати розгляду справи №910/14947/17 можуть вплинути на вирішення справи №910/15050/17, у зв'язку з чим місцевий господарський суд правомірно зупинив провадження у справі №910/15050/17 до набрання законної сили рішенням суду у справі №910/14947/17.

Доводи відповідача та третьої особи щодо не пов'язаності розглядуваної справи та справи №910/14947/17, є безпідставними, а отже, не спростовують висновків господарського суду щодо наявності підстав для зупинення провадження.

15.12.2017 набрав чинності Закон України №2147-VIII від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Отже, розгляд господарськими судами справ здійснюється за правилами Господарського процесуального кодексу України у редакції, що діє з 15.12.2017.

Відповідно до статті 42 ГПК України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Згідно зі статтею 73 ГПК України (в редакції, що діє з 15.12.2017) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України (в редакції, що діє з 15.12.2017) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України(в редакції, що діє з 15.12.2017) суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 у справі №910/15050/17 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а, отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 267, 270, 273, 275, 276, 281- 285 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діє з 15.12.2017), Київський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та Національного банку України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 у справі №910/15050/17 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 у справі №910/15050/17 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/15050/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх