ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 року м.Дніпро Справа № 904/2578/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Березкіна О.В., Євстигнеєв О.С.

Секретар судового засідання Пінчук Є.С.

За участю представників сторін:

від ТБ "Катеринославська": Коган К.Ю., витяг з протоколу № 2 загальних зборів членів ТБ "Катеринославська" від 05.05.2011 р., генеральний директор;

від скаржника: Васюта К.С., довіреність №б/н від 02.03.2018 р., представник;

від ліквідатора: Пустовойт Ю.Є., довіреність №1/02.18 від 22.02.2018 р., представник;

інші учасники провадження не з'явились.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.17р., винесену суддею Полєвим Д.М., у справі № 904/2578/14

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОБУДІНВЕСТ", м.Дніпропетровськ Морозова Ігоря Анатолійовича (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОБУДІНВЕСТ", м.Дніпропетровськ, Індустріальний район, вул. Б.Хмельницького, 10/323,

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.17р. у справі №904/2578/14 у задоволенні заяви (позовної заяви) ПАТ "Дельта Банк" №18.5/2079 від 19.08.2016р. про визнання недійсним договору-доручення №101001 МБ від 10.10.2014р., укладеного між ліквідатором ТОВ "Житлобудінвест" та ТБ "Катеринославська" - відмовлено.

Ухвала господарського суду обґрунтована тим, що зі змісту договору №101001 МБ на проведення аукціону з продажу майна боржника, укладеного між ліквідатором та ТБ "Катеринославська", не вбачається посягання на суспільні, економічні та соціальні основи держави, договір не спрямований на порушення публічного порядку, а тому не є таким, що порушує публічний порядок. Банком не доведено чим саме порушені його права наявністю оскаржуваного ним договору №101001 МБ на проведення аукціону з продажу майна боржника.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду, винести нове рішення, яким задовольнити заяву ПАТ "Дельта Банк" №18.5/2079 від 19.08.2016р. про визнання недійсним договору-доручення №101001 МБ від 10.10.2014р., укладеного між ліквідатором ТОВ "Житлобудінвест" та ТБ "Катеринославська". Скаржник вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норма матеріального та процесуального права, а саме ст.ст.203, 215, 228, 229 ЦК України, ст.ст. 49, 98 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Крім того, скаржником зазначено, що господарським судом не було досліджено умови проведення конкурсу на організатора аукціону та не надано жодної правової оцінки.

Також, скаржник посилається на те, що умови договору-доручення №101001 МБ від 10.10.2014р. за завищеною ціною оплати послуг винагороди організатора аукціону, які в реальності отримуються приблизно 25% від виручених з продажу майна грошей та порушує публічний порядок.

У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор ТОВ "ЖИТЛОБУДІНВЕСТ" просить суд залишити останню без задоволення, ухвалу господарського суду - без змін. Зокрема, ліквідатор зазначає, що спірний договір не порушує права банку та не порушує публічний порядок, оскільки не посягає на суспільні, економічні та соціальні основи держави, не спрямований на порушення публічного порядку.

У відзиві та у додаткових поясненнях до відзиву на апеляційну скаргу ТБ"Катеринославська" просить суд залишити останню без задоволення, ухвалу господарського суду - без змін. Зокрема, ТБ "Катеринославська" посилається на те що, постановою ВГСУ від 20.09.17р. у даній справі визнано результати другого повторного аукціону з продажу майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу, проведеного 04.08.15р., недійсними. У зв'язку з чим, реалізоване на аукціоні майно підлягає поверненню боржнику, подальший його продаж повинен бути здійснений окремими лотами (відповідно до вимог постановою ВГСУ від 20.09.17р. у даній справі). З огляду на викладене, як зазначено Біржою, та з урахуванням того, що спірним договором на проведення аукціону не врегулювано правовідносини щодо такого продажу, останнім ніяким чином не порушує права скаржника.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.01.2018 залишено апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.17р. без руху з підстав порушення скаржником вимог п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України (відсутність доказів сплати судового збору).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.02.18р. поновити строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.17р. у справі № 904/2578/14, колегією суддів у складі: головуючого судді Чус О.В. (доповідач), судді: Кощеєв І.М., Євстигнеєв О.С., розгляд справи призначено у судовому засіданні на 01.03.2018.

Розпорядженням керівника апарату Дніпропетровського апеляційного господарського суду №147/18 від 01.03.2018 року у зв'язку з перебування на лікарняному судді Кощеєва І.М., було призначено повторний автоматичний розподіл справи. Справу передано на розгляд колегії суддів: Чус О.В. (головуючий суддя), судді: Березкіна О.В., Євстигнеєв О.С.

У судовому засіданні 01.03.2018р. оголошено перерву до 22.03.2018 р.

Розпорядженням керівника апарату Дніпропетровського апеляційного господарського суду №250/18 від 22.03.2018 року у зв'язку з перебування у відпустці судді Євстигнеєва О.С., було призначено повторний автоматичний розподіл справи. Справу передано на розгляд колегії суддів: Чус О.В. (головуючий суддя), судді: Березкіна О.В., Антонік С.Г.

У судовому засіданні 22.03.2018р. оголошено перерву до 10.04.2018 р.

Розпорядженням керівника апарату Дніпропетровського апеляційного господарського суду №325/18 від 10.04.2018 року у зв'язку з перебування у відпустці судді Антоніка С.Г., було призначено повторний автоматичний розподіл справи. Справу передано на розгляд колегії суддів: Чус О.В. (головуючий суддя), судді: Березкіна О.В., Євстигнеєв О.С.

У судовому засіданні 10.04.2018 р. оголошено перерву до 15.05.18р.

15.05.18р. у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду, заслухавши пояснення присутнього представника кредитора, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на викладене нижче.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОБУДІНВЕСТ", м. Дніпро порушено ухвалою господарського суду 06.05.2014 р. відповідно до процедури, передбаченої статтею 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою суду від 15.05.14р. боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії Морозова Ігоря Анатолійовича (АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

До господарського суду надійшла заява ПАТ "Дельта Банк" №18.5/2079 від 19.08.2016р. про визнання недійсним договору-доручення №101001МБ на проведення аукціону з продажу майна банкрута від 10.10.2014р., укладеного між ліквідатором та ТБ "Катеринославська".

Вказана заява банк обґрунтована завищеною ціною оплати послуг винагороди організатора аукціону, які в реальності отримуються приблизно 25% від виручених з продажу майна грошей та порушує публічний порядок .

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.17р. у справі у задоволенні заяви (позовної заяви) ПАТ "Дельта Банк" №18.5/2079 від 19.08.2016р. про визнання недійсним договору-доручення №101001 МБ від 10.10.2014р., укладеного між ліквідатором ТОВ "Житлобудінвест" та ТБ "Катеринославська" - відмовлено.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги щодо відповідності закону та обґрунтованості винесеної судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017р. -VIII (який набрав чинності 15.12.2017р.) Господарський процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Пунктом 9 частини 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147- VIII від 03.10.2017р. установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.269 ГПК України (в редакції Закону України №2147- VIII від 03.10.2017р.) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.14р. в газеті "Лица" № 62 (1086) опубліковано оголошення про проведення конкурсу із визнання торгуючої організації, яка буде задіяна як організатор проведення торгів (аукціону) з продажу майна банкрута.

За результатами проведеного конкурсу та відповідно до прийнятого рішення ліквідатором товарну біржу "Катеринославська" визначено як організатора з проведення торгів (аукціону) з продажу майна банкрута.

29.08.2014р. до суду від ліквідатора надійшло клопотання № 29-08/2014.1 від 29.09.2014р. про визнання учасником провадження у справі про банкрутство організатора аукціону - товару біржу "Катеринославська", м. Дніпропетровськ.

Відповідно до ч. 6 ст. 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" організатором аукціону є визначена замовником фізична або юридична особа, що має ліцензію на проведення торгів і з якою замовник аукціону уклав договір на проведення аукціону. Організатор аукціону визначається замовником за конкурсом, що проводиться у визначеному замовником порядку, основними критеріями якого вважаються наявність ліцензії, достатній, але не менш як три роки, досвід проведення аукціонів, запропонована найменша сума винагороди. Організатором аукціону не може бути заінтересована особа стосовно боржника, кредиторів та замовника аукціону.

Ухвалою суду від 11.09.2014р. визнано організатора аукціону Товарну біржу "Катеринославська" ( м. Дніпропетровськ, пр. Пушкіна, 49) учасником провадження у справі № 904/2578/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОБУДІНВЕСТ", м. Дніпропетровськ, Індустріальний район, вул.Б.Хмельницького, 10/323, .

Вказану ухвалу в апеляційному порядку не оскаржено.

10.10.2014р. між ліквідатором та ТБ "Катеринославська" укладений договір -доручення №101001 МБ на проведення аукціону з продажу майна боржника, відповідно до п.1.1 якого, замовник аукціону доручає, а організатор аукціону бере на себе зобов'язання від імені замовника, у відповідності з Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22.12.11р. №4212-VІ зі змінами та доповненнями:

- підготувати та провести аукціон з продажу цілісного майнового комплексу боржника ТОВ "Житлобудінвест" за початковою вартістю 20618784,28грн. без можливості зниження початкової вартості;

- у разі визнання аукціону таким, що не відбувся, або закінчення аукціону без визначення переможця, підготувати та провести повторний аукціон з продажу цілісного майнового комплексу боржника ТОВ "Житлобудінвест", за початковою вартістю 16495027,42грн. з можливістю зниження початкової вартості, але не нижче, ніж до граничної вартості, яка становить 50 відсотків початкової вартості;

- разі визнання повторного аукціону таким, що не відбувся, підготувати та провести другий повторний аукціон з продажу цілісного майнового комплексу боржника ТОВ "Житлобудінвест", за початковою вартістю 13196021,94грн., з можливістю зниження початкової вартості.

Згідно п. 3.1 зазначеного договору, винагорода організатора аукціону по цьому договору складає 5% від більшої з двох цін: кінцевої вартості продажу лоту (при проведення аукціону на підвищення початкової вартості продажу) або початкової вартості продажу лоту (при проведенні аукціону на зниження початкової вартості продажу) та сплачується замовником аукціону протягом 3-х банківських днів після затвердження звіту організатора аукціону.

Згідно зі ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

За ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як передбачено ст.203 ЦК України, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до ст. 228 ЦК України нікчемними правочинами є такі правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами; правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. (п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р.). У разі, якщо йдеться про підтвердження вини, яка повинна братися до уваги при визнанні правочинів такими, що порушують публічний порядок, як це зазначено в пункті 18 постанови, саме суд повинен визначати, які докази слід вважати достатніми для підтвердження вини в тому чи іншому випадку.

Відповідно до ст.79 ГПК України (в редакції з 15.12.2017р.), достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, за встановлених обставин недоведеності банком порушення спірним правочином публічного порядку, що підпадає під дію ст. 228 ЦК України, недоведеності існування умислу сторін (сторони) на досягнення протизаконного результату та вини ліквідатора й біржі, а посилання заявника на невигідність спірного договору не є підставою вважати його нікчемним, апеляційний суд вважає обґрунтованою відмову у задоволені заяви про визнання недійсним договору-доручення №101001 МБ від 10.10.2014р.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України та ч. 2 ст. 20 ГК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду, зокрема, за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

В абз. 5 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року № 9 також наведено роз'яснення про обов'язковість доведення наявності факту порушення спірною угодою прав та/або інтересів позивача, який не є стороною правочину.

Так, предметом договору-доручення №101001 МБ від 10.10.2014р. є лише взаємні права та обов'язки сторін щодо організації і проведення аукціону з продажу майна боржника, і заявником (банком) не доведено, яким чином спірний правочин, стороною якого він не є, порушує майнові права чи законні інтереси останнього.

Таким чином, за встановлених обставин недоведеності банком порушення спірним правочином його суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, яке потребувало б захисту, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про відмову в задоволені заяви №18.5/2079 від 19.08.2016р.

Отже, доводи скаржника з приводу порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним висновками.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду.

Керуючись ст.ст.270,281,282 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" відмовити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.17р. у справі №904/2578/14 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18.05.2018р.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.С. Євстигнеєв