ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Черкаси

справа № 925/357/18

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Копистири В.М., у відкритому засіданні суду розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Каштан-Плюс, м. Черкаси, вул. Благовісна, 174

до Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Гоголя, 251

про стягнення 104 693,74 грн. заборгованості,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - директор - за посадою;

ОСОБА_2 - за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3 - за довіреністю;

Товариство з обмеженою відповідальністю Каштан-Плюс звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради про стягнення заборгованості за поставлені продукти харчування згідно договору поставки товару від 30.05.2017р. №140 в розмірі 104 693,74 грн., та відшкодування судових витрат.

До початку засідання суду, що відбулося 03.05.2018р., позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог від 02.05.2018р. за вих. №87, в якій уточнив остаточну суму позовних вимог до відповідача, яка становить 104 693,74 грн. основного боргу за договорами від 06.02.2018р. №№1, 2, 3, 4, 5, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27. Просить договір поставки №140 не розглядати в даному провадженні, як помилково вказаний позивачем.

До початку судового засідання, що відбулося 03.05.2018р., відповідач подав до суду відзив від 02.05.2018р. на позовну заяву, в якому зазначає, що зобовязання між сторонами виникло згідно договорів від 06.02.2018 за №1-27, а не з договору №140 від 30.05.2017р., на який посилається позивач в первісній позовній заяві.

У судовому засіданні представники позивача вимоги підтримали (з врахуванням уточнення ціни позову) та з підстав, викладених в позовній заяві, та просили позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просив у задоволенні позову відмовити. Представник вказала, що продукція поставлена та спожита дітьми в дитячих закладах. Зауважень до асортименту, кількості та якості поставлених продуктів харчування - не було.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено такі взаємовідносини сторін та обставини:

21.02.2017р. Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради було оголошено конкурс на проведення відкритих торгів №UA-2017-02-22-000045-b на закупівлю продуктів харчування, напоїв, тютюну та супутніх продуктів для Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради.

За результатами розгляду та оцінки тендерних пропозицій Позивача було визнано переможцем торгів та 30.05.2017р. між Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради (Замовником), Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради (Платником), товариством з обмеженою відповідальністю Каштан-Плюс (Постачальником) було укладено договір поставки товару №140 (далі Договір, т. 1 а.с. 494-496) за умовами якого Постачальник зобовязується поставити продати продукти харчування, напої, тютюн та супутню продукцію (далі товар), а Платник зобовязується прийняти й оплатити товар за асортиментом та цінами, зазначеними у специфікації Товару, яка є невід'ємною частиною вказаного Договору.

Враховуючи вимоги ст.2 Закону України «Про публічні закупівлі», Договір було укладено за результатами відкритих торгів, відповідно до умов та приписів даного Закону.

Пунктом 10.1 Договору встановлено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Згідно з п.3.2 Договору його ціна становить 42000058,00 грн.

Відповідно до пунктів 11.1, 11.2 Договору всі зміни та доповнення до Договору оформлюються у вигляді додаткових угод.

Додаткові угоди та додатки до Договору є його невід'ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами договору та скріплені їх печатками.

В зв'язку з поділом загальної суми фінансування на частини, впродовж червня 2017 року - січня 2018 року між сторонами у відповідності до п.п.11.1, 11.2 Договору було укладено низку Додаткових угод, з яких додаткові угоди до Договору від 09.06.2017р. №1, від 18.12.2017р. №9, від 15.01.2018р. №11.

Так, згідно з останньою додатковою угодою від 15.01.2018р. №11, пункт 3.2 Договору було викладено в наступній редакції: ціна угоди становить 42000058,00 грн., при цьому фінансування 2017 року становить 19661348,09 грн., а фінансування 2018 року - 22338709,91 грн.

Відповідно до п. 4.2 Договору остаточний розрахунок за товар Платник здійснює оплату за Товар шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на умовах відстрочки платежу до 10 (десяти) банківських днів з моменту поставки товару на умовах розділу 5 основного Договору.

На виконання умов Договору, (зокрема розділу 5) Позивачем вчасно поставлявся Відповідачу товар (продукти харчування) належної якості. Протягом 2017 року замовник здійснював оплату товару без затримок платежів. В той же час, в 2018 році, при наявності бюджетного фінансування, Замовник не проводить оплату за поставлений йому товар (та вже спожитий ним) у відповідності до розділу 5 Договору. Заборгованість перед позивачем підтверджена актом звірки розрахунків (т. 3 а.с. 7-18).

Невиконання Відповідачем взятих на себе зобовязань стало підставою звернення Позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення боргу з Відповідача.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких правових підстав та мотивів.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки продукції - на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

За правовою природою договори поставки товару від 06.02.2018 за №1-27, відповідають вимогам статті 712 ЦК України, якою передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка є різновидом відносин купівлі-продажу з використанням майна не для власного (особистого) споживання.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договори поставки товару від 06.02.2018 за №1-27 не заперечені сторонами, не визнані судом недійсними та не розірвані в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Відповідно до п. 4.2 Договору остаточний розрахунок за товар Платник здійснює оплату за Товар шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на умовах відстрочки платежу до 10 (десяти) банківських днів з моменту поставки товару на умовах розділу 5 Договору.

Позивач здійснив поставку, а Відповідач прийняв товар та спожив їх продукти харчування, напої, крупи та супутню продукцію загальною вартістю 42000058,00 грн., що підтверджується накладними та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості та асортименту отриманого товару не заявлено. Відповідач розрахувався за поставлений товар частково.

Факт наявності заборгованості підтверджується договором, накладними на господарську операцію (т. 1 а.с. 22-493), актом звірки розрахунків (т. 3 а.с. 7-18). Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних первинних та належних доказів належного та повного розрахунку за отриманий товар, в розумінні вимог ст.ст. 74, 76 ГПК України, відповідач суду не подав.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар, який визначений в п. 4.2 Договору.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки товару, недопоставки товару чи іншого невиконання умов спірного договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобовязання в частині належної та повної оплати за вже отриманий товар належним чином не виконав. Строк сплати за отриманий товар вже настав.

Станом на 11.04.2018р. заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлену продукцію становила 104 693,74 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право Позивача на стягнення з Відповідача суми заборгованості за поставлену продукцію у розмірі 104 693,74 грн. Позов в цій частині підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, Відповідач не може бути звільнений від виконання зобов'язання щодо оплати отриманого товару, строк виконання якого настав.

Відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Проте, за змістом ст. 511 ЦК України, зобов'язання не може створювати обов'язку для третьої особи.

Одночасно, згідно з ч. 2 ст. 528 ЦК України, навіть у випадку покладення виконання обов'язку боржником на іншу особу, відповідальним за виконання зобов'язання залишається боржник, а не така особа.

Окрім того, ч.1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відсутність коштів у боржника не є підставою невиконання ним грошового зобовязання або ухилення від виконання зобовязання.

Отже, жодних обставин, які б були підставою звільнення Відповідача від виконання зобов'язань за договором №140 від 30.05.2017р. суд не вбачає.

Позивачем при зверненні до суду із цим позовом використано належний, в розумінні вимог ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, - спосіб захисту його порушеного права.

Позовні вимоги про стягнення 104 693,74 грн. заборгованості з відповідача - Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради на користь позивача - товариства з обмеженою відповідальністю Каштан-Плюс - підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату боргу - має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів обєктивної неможливості погашення боргу.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача та стягнути на користь Позивача 1 762,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Гоголя, 251, ідентифікаційний код 36299692, номер рахунку в банку невідомий

на користь товариства з обмеженою відповідальністю Каштан-Плюс, м. Черкаси, вул. Благовісна, 174, ідентифікаційний код 30955757, номер рахунку невідомий

104 693,74 грн. боргу та 1 762,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 30.05.2018.

Суддя Г.М. Скиба