ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2018 р. м. Київ Справа № 911/686/18

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Бойко О.Ю., розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 житлово-комунальне підприємство, смт. Ставище,

про стягнення 5 594,01 грн.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 14.04.2017 №16-64;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №1 від 17.01.2018;

СУТЬ СПОРУ:

позивач публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою від 02.03.2018 №14/4-525 до Ставищенського житлово-комунального підприємства про стягнення 5 594,01 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.12.2013 між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та ОСОБА_1 житлово-комунальним підприємством укладено договір №1306/14-БО-17 купівлі-продажу природного газу. На виконання умов договору, позивач у 2014 році передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 1 348 797,26 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, однак оплату за переданий газ відповідач здійснив несвоєчасно, у зв'язку з чим позивачем нараховано відповідачу пеню у сумі 4 682,61 грн., 3% річних у сумі 911,40 грн. за прострочення виконання грошових зобов'язань.

Ухвалою суду від 10.04.2018 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №911/686/18, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 07.05.2018.

07.05.2018 від Ставищенського житлово-комунального підприємства до господарського суду Київської області надійшла заява від 07.05.2018, в якій відповідач вказує, що визнає позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в повному обсязі.

В підготовче судове засідання 07.05.2018 зявились представники позивача та відповідача. В усних поясненнях представник відповідача підтримав подану заяву про визнання позову. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача подав клопотання про повернення з державного бюджету 50% сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, керуючись ст.130 ГПК України.

Розглянувши заяву Ставищенського житлово-комунального підприємства про визнання позову суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. (ч.2 ст. 191 ГПК України).

В судовому засіданні 07.05.2018 суд розяснив сторонам наслідки подання відповідачем заяви про визнання позову та перевірив повноваження представника відповідача подавати до суду заяву про визнання позову.

Так, судом встановлено, що заява про визнання позову від 07.05.2018 підписана ОСОБА_3, яка представляє інтереси відповідача на підставі довіреності №1 від 17.01.2018, яка видана (підписана) підписантом Ставищенського житлово-комунального підприємства - ОСОБА_4, та що вказаною довіреністю ОСОБА_3 уповноважено подавати заяву про визнання позову.

Враховуючи, що визнання позову відповідачем не порушує вимог ст. 191 ГПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення суду за результатами підготовчого провадження.

Розглянувши позов публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі ПАТ «НАК «Нафтогаз») до Ставищенського житлово-комунального підприємства (далі ОСОБА_1 ЖКП) про стягнення 5 594,01 грн., всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

12.12.2013 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (продавець) та ОСОБА_1 ЖКП укладено договір №1306/14-БО-17 купівлі-продажу природного газу, відповідно до умов якого:

- продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України НАК «Нафтогаз України» за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі- газ) на умовах цього договору (пункт 1.1 договору);

- продавець передає покупцеві з 01 січня 2014 по 31 грудня 2014 газ обсягом до 428 тис куб м., у тому числі по місяцях кварталів: січень 95 тис. куб м, лютий 70 тис куб м, березень 70 тис. куб м, квітень 23 тис. куб м, жовтень 30 тис. куб м, листопад 50 тис. куб м, грудень 90 тис. куб м. (пункт 2.1 договору);

- приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (пункт 3.3 договору);

- не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8 числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представниками та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пункт 3.4 договору);

- ціна за 1000 куб.м. газу становить 3 459,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податок на додану вартість за ставкою 17%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 295,60 грн., крім того ПДВ 17% 50,25 грн., всього з ПДВ 345,85 грн. До сплати за 1000 куб м. природного газу 3 823,78 грн., крім того ПДВ 17% - 650,04 грн., всього з ПДВ - 4 473,82 грн. (пункт 5.2 договору);

- оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1 договору);

- у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 7.2 договору);

- строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років (пункт 9.3).

- договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (пункт 11 договору).

31.01.2014 ПАТ «НАК «Нафтогаз» та ОСОБА_1 ЖКП укладено додаткову угоду №1 до договору купівлі продажу природного газу від 12.12.2013 №1306/14-БО-17, відповідно до умов якої сторони погодили, внести зміни в пункт 1.2 та п.5.2 умов договору.

В подальшому сторонами неодноразово укладались додаткові угоди (додаткова угода №2 від 28.04.2014, додаткова угода №3 від 23.05.2014, додаткова угода №4 від 10.06.2014, додаткова угода №5 від 15.09.2014, додаткова угода №6 від 10.11.2014, додаткова угода №7 від 15.12.2014), якими п.5.2 договору викладався у новій редакції, в кінцевій редакції (додатковій угоді №7 від 15.12.2014) пункт 5.2 викладено в наступній редакції: ціна за 1000 тис. куб. м. газу становить 5 900,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70 грн., крім того ПДВ 20% - 73,34 грн., всього з ПДВ 440,04 грн. До сплати за 1000 куб м. природного газу 6 384,70 грн., крім того ПДВ 20% - 1 276,94 грн., всього з ПДВ 7 661,64 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Протягом 2014 року позивач здійснював поставки відповідачу природного газу. До матеріалів справи подано копії підписаних та скріплених печатками обох сторін актів приймання-передачі природного газу, які в порядку пунктів 3.4, 6.1 договору є підставою для остаточних розрахунків між сторонами до 14 числа включно наступного місяця всього нас суму 1348797,26 грн., а саме:

- акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 на суму 240 935,04 грн.,

- акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2014 на суму 199 175,64 грн.,

- акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2014 на суму 137 084,42 грн.,

- акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2014 на суму 67 600,59 грн.,

- акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2014 на суму 274 421,08 грн.,

- акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2014 на суму 429 580,49 грн.,

Згідно умов договору від 12.12.2013 №1306/14-БО-17, остаточний розрахунок по кожному з актів мав бути здійснений не пізніше 14 числа наступного місяця, а у випадку прострочення оплати у продавця було наявне право на нарахування пені (пункт 7.2 договору), процентів річних та інфляційних втрат (ст. 625 ЦК України).

До матеріалів справи залучено довідку по операціях за договором від 12.12.2013 №1306/14-БО-17, з якої вбачається, що оплата за поставлений природний газ відповідачем здійснювалась з порушеннями встановленого договором строку.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо вимоги позивача про стягнення пені в сумі 4 682,61 грн., суд зазначає наступне.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що за порушення строків оплати покупець виплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов'язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 ЦК України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно до частини 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку, отже нарахування пені має здійснюватись з наступного дня після спливу строку виконання грошового зобовязання та припинитися або в переддень виконання грошового зобов'язання (оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені або у відповідне число через шість місяців після дати початку нарахування пені.

За таких обставин, здійснивши перевірку розрахунку пені за заявлений позивачем період, суд встановив, що вірно розрахований розмір належної до стягнення з відповідача на користь позивача пені становить 4 682,61 грн.

Крім того, у зв'язку з простроченням грошового зобов'язання позивач просить суд стягнути з відповідача згідно ст. 625 ЦК України 911,40 грн. 3% річних.

Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК і ст. 230 ГК.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перевірку розрахунку 3% річних за заявлений позивачем період, суд встановив, що вірно розрахований розмір належних до стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних становить 911,40 грн.

Враховуючи те, що:

по-перше, розмір заявленої позивачем до стягнення з відповідача заборгованості відповідає фактичним обставинам справи,

по-друге, визнається відповідачем в повному обсязі,

суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 4 682,61 грн. пені та 911,40 грн. 3% річних, підлягає задоволенню повністю.

Судовий збір керуючись ст. 129, 130 ГПК України, враховуючи клопотання позивача, у розмірі 50% від суми сплаченого судового збору у сумі 881,00 грн. покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 130, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов публічного акціонерного товариства "Національна Акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Ставищенського житлово-комунального підприємства (09400, Київська обл., Ставищенський район, селище міського типу Ставище, вул. Цимбала Сергія, будинок 48 А, код 03346704)

на користь публічного акціонерного товариства "Національна Акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, Шевченківський район, вул. Б.Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720)

4 682,61 грн. (чотири тисячі шістсот вісімдесят дві гривні шістдесят одна копійка) пені;

911,40 грн. (девятсот одинадцять гривень сорок копійок) 3% річних;

881,00 грн. (вісімсот вісімдесят одна гривня нуль копійок) судового збору;

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 22.05.2018.

Суддя О.В. Конюх