РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.05.2018Справа № 910/2916/18

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НАДІЙНА»

до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім»

про стягнення 40 206,93 грн.

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Репа Я.І.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «НАДІЙНА» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (відповідач) про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 40 206,93 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.03.2018 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НАДІЙНА» залишено без руху, встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви та строк на усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

26.03.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/2916/18 та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та позивачу - відповіді на відзив.

17.04.2018 через відділ діловодства суду надійшов лист у відповідь на запит суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України № 9-09/11375 від 12.04.2018 з інформацією про страхове покриття за полісом № АК/2200375.

23.04.2018 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд задовольнити позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НАДІЙНА» частково в сумі 32 432,78 грн., за вирахуванням вартості евакуації автомобіля в розмірі 1 287,60 грн. та незаконно нарахованого Фізичною особою-підприємцем Рибачуком Анатолієм Степановичем при здійсненні розрахунку вартості відновлювального ремонту «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1, ПДВ.

11.05.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що позивач не погоджується з доводами відповідача, які викладені ним у відзиві на позовну заяву. Позивач зазначив, що витрати на евакуацію ТЗ з місця ДТП до місця стоянки та ремонту підлягають відшкодуванню в повному обсязі. Крім того позивач вказав, що вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу не включала в себе ПДВ, а страхувальник не отримував вигоду у вигляді страхового відшкодування, сплаченого позивачем, оскільки страхову виплату було в повному обсязі сплачено на рахунок станції технічного обслуговування, яка не є платником ПДВ.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від останніх до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву з доданими до неї доказами, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, а також докази надані Моторним (транспортним) страховим бюро України на запит суду.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши обставини справи, на які посилаються позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

23.05.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «НАДІЙНА» (позивач, страховик) та юридичною особою - Приватним акціонерним товариством «Нова лінія» (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування транспорту Поліс ТЗ № 003902 (надалі -договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії договору страхування визначений з 02.06.2017 до 01.06.2018.

07.06.2017 в місті Києві у провулку Карельському сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «BMW 320I», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_5. Наведене підтверджується довідкою № 376637 про дорожньо-транспортну пригоду Управління патрульної поліції у м. Києві Національної поліції України від 28.08.2017.

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_5 п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 30.06.2017 у справі № 755/9322/17, відповідно до якої ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нєї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Вартість відновлювального автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження у ДТП, відповідно до Звіту № 24/17/СК про визначення вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, складеного 29.06.2017 оцінювачем ОСОБА_6, становить 93 335,27 грн. (надалі - звіт № 24/17/СК від 29.06.2017).

Відповідно до Висновку від 07.06.2017, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, розрахованого відповідно до методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів провідним фахівцем Відділу врегулювання збитків ОСОБА_7, становить 38 919,33 грн. (надалі - висновок від 07.06.2017).

Вартість запасних частин та робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до рахунку-фактури Фізичної особи-підприємця Рибачука Анатолія Степановича № РФ-15655 від 13.06.2017, становить 66 611,92 грн. (надалі - рахунок-фактура № РФ-15655 від 13.06.2017).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 734 від 27.06.2017 по договору страхування, було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 66 111,92 грн., виплата якого підтверджується позивачем наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 278 від 04.07.2017.

Вартість евакуації ремонту автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до актів наданих послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Евакуатор Сервіс» № ЄС-06-0339 від 07.06.2017 та № ЄС-06-0584 від 12.06.2017, становить 663,60 грн. та 624,00 грн. відповідно (надалі - акти наданих послуг № ЄС-06-0339 від 07.06.2017 та № ЄС-06-0584 від 12.06.2017).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 734/2 від 23.08.2017 по договору страхування, було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 1 287,60 грн., виплата якого підтверджується позивачем наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 179 від 29.08.2017.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 07.06.2017) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АІ/3241629. При цьому право вимоги до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

Матеріали справи містять інформацію МТСБУ про страхове покриття за полісом № АК/2200375, надану на запит суду, та надану позивачем разом із позовною заявою.

Відповідно до полісу № АК/2200375, судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «СПС-ЕЛКОМСЕРВІС», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 100 000,00 грн., строк дії даного полісу з 21.11.2016 по 20.11.2017.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_5 керуваа автомобілем «BMW 320I», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АК/3567348, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України 11/104 від 07.11.2011 (справа № 48/562), висновки якої про застосування правової норми у спірних правовідносинах при прийнятті рішення у справі, є обов'язкові до врахування судом згідно положень ч. 2 ст. 82 ГПК України.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування не перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений звітом № 24/17/СК від 29.06.2017, висновком від 07.06.2017, рахунком-фактурою № РФ-15655 від 13.06.2017, страховим актом № 734 від 27.06.2017, актами наданих послуг № ЄС-06-0339 від 07.06.2017 та № ЄС-06-0584 від 12.06.2017, страховим актом № 734/2 від 23.08.2017 та платіжними дорученнями № 278 від 04.07.2017, № 179 від 29.08.2017.

Положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що франшиза за полісом № АК/2200375 становить 0,00 грн.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була дійсною на момент виникнення спірних правовідносин) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом встановлено, що 19.09.2017 позивач звернувся до відповідача із претензією № 207 від 18.09.2017, відповідно до якої позивач просив відповідача відшкодувати завдану шкоду в розмірі 67 899,52. Факт отримання відповідачем вказаної претензії підтверджується позивачем наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, на якому є відмітка про отримання поштового відправлення 21.09.2017.

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування.

Матеріали справи містять відзив відповідача, поданий 23.04.2018 через відділ діловодства суду, відповідно до якого відповідач просив суд задовольнити позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НАДІЙНА» частково в сумі 32 432,78 грн.

В основу заперечень відповідача, викладених у відзиві, покладено твердження про те, що позивачем неправомірно включено до страхового відшкодування 1 287,60 грн. вартість евакуації транспортного засобу - автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1, оскільки, на думку відповідача, зі змісту наявних в матеріалах справи актів наданих послуг № ЄС-06-0339 від 07.06.2017 та № ЄС-06-0584 від 12.06.2017 не вбачається що саме перевозилося Товариством з обмеженою відповідальністю «Евакуатор Сервіс».

Відповідач звертає увагу суду на те, що, відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи, зокрема витрати пов'язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

На думку відповідача, вказана норма чинного законодавства передбачає лише одноразову евакуацію пошкодженого транспортного засобу або з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, або з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця здійснення ремонту на території України.

Суд погоджується з вказаними твердженнями відповідача та вважає їх обґрунтованими, оскільки положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дійсно передбачено відшкодування витрат, пов'язаних з одноразовою евакуацією транспортного засобу або з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, або з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця здійснення ремонту на території України. Отже позовні вимоги підлягають задоволеннню частково. В іншій частині належить відмовити.

Зі змісту відзиву відповідача також вбачається, що він вважає обґрунтованою сумою страхового відшкодування 32 432,78 грн., оскільки, на його думку, страхове відшкодування в сумі 38 919,33 грн., заявлене позивачем до стягнення з відповідача, має бути зменшене на розмір податку на додану вартість.

Дослідивши матеріали справи та врахувавши пояснення, надані позивачем у відповіді на відзив, поданій 11.05.2018 через відділ діловодства суду, суд не приймає до уваги твердження відповідача, з огляду на наступне.

Зі змісту наявного в матеріалах справи рахунку-фактури Фізичної особи-підприємця Рибачука Анатолія Степановича № РФ-15655 від 13.06.2017 вбачається, що ПДВ не нараховується, а Фізична особа-підприємець Рибачук Анатолій Степанович не є платником ПДВ. Крім того, в платіжному дорученні № 278 від 04.07.2017 в графі призначення платежу зазначено: «За ремонт авто зг. рах. № 15655 від 13.06.2017 в рах випл. страх. відшкод. ПрАТ Нова Лінія зг. дог. ТЗ № 003902 від 23.05.2017 та акту № 734 від 27.06.17. без ПДВ».

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає заперечення відповідача необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

За встановлених обставин, до виплати із страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належить сума в розмірі 39 582,93 грн. (сума страхового відшкодування, підтверджена звітом № 24/17/СК від 29.06.2017, висновком від 07.06.2017, рахунком-фактурою № РФ-15655 від 13.06.2017, страховим актом № 734 від 27.06.2017, актом наданих послуг № ЄС-06-0339 від 07.06.2017, страховим актом № 734/2 від 23.08.2017 та платіжними дорученнями № 278 від 04.07.2017, № 179 від 29.08.2017).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 40 206,93 грн. страхового відшкодування підлягає частковому задоволенню в сумі 39 582,93 грн. за вирахуванням 624,00 грн. за повторну евакуацію пошкодженого транспортного засобу. За встановлених обставин, до виплати із страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належить сума в розмірі 39 582,93 грн. (сума страхового відшкодування, підтверджена звітом № 24/17/СК від 29.06.2017, висновком від 07.06.2017, рахунком-фактурою № РФ-15655 від 13.06.2017, страховим актом № 734 від 27.06.2017, актом наданих послуг № ЄС-06-0339 від 07.06.2017, страховим актом № 734/2 від 23.08.2017 та платіжними дорученнями № 278 від 04.07.2017, № 179 від 29.08.2017).

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем разом із позовною заявою подано попередній розрахунок суми судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 1 734,65 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 13, 124, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (04053, м. Київ, вул.. Артема, буд. 37-41; ідентифікаційний код 25201716) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НАДІЙНА» (04114, м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45-А/6, оф. 8; ідентифікаційний код 34350924) 39 582,93 грн. (тридцять дев'ять тисяч п'ятсот вісімдесят дві гривні 93 коп.) страхового відшкодування, 1 734,65 грн. (одну тисячу сімсот тридцять чотири гривні 65 коп.) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 22.05.2018.

Суддя Гумега О.В.