ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

29.05.2018 № 904/2189/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Бондарєв Е.М., розглянувши заяву:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дельмар Реал Естейт", м. Дніпро

боржник: Фізична особа-підприємець Строменко Денис Анатолійович, м.Дніпро

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 22.05.2018 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельмар Реал Естейт", про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Строменко Дениса Анатолійовича, м.Дніпро заборгованості по орендній платі у розмірі 60 167,09 грн., заборгованості по відшкодуванню комунальних витрат у розмірі 15 218,82 грн., 43 433,32 грн. неустойки, нарахованої в порядку ч.2 ст.785 ЦКУ, 16 500,00 грн. штрафу та 9 921,41 грн. пені.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Водночас, розглянувши заяву та подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Дельмар Реал Естейт", докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

В обґрунтування поданої заяви, ТОВ "Дельмар Реал Естейт" посилається на укладений між сторонами договір оренди приміщення №АД-22/02/17-313 від 22.02.2017. Згідно умов даного договору заявник (орендодавець) передає боржнику (орендарю) в тимчасове платне користування приміщення №313 площею 71,29 кв.м, на третьому поверсі в будівлі Центру, розташованого за адресою м.Дніпро, пр.Гагаріна, буд. 27.

Згідно п.3.3 Договору оплата орендарем орендної плати здійснюється в термін до 15 числа кожного місяця за поточний місяць оренди.

Відповідно до п. 3.4 Договору орендна плата не включає в себе відшкодування орендодавцю комунальних послуг, які орендарем оплачуються на підставі рахунків, щомісяця, не пізніше 10-го числа за минулий місяць оренди.

Факт передачі приміщення в оренду підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі приміщення від 24.02.2017.

У зв'язку з неналежним виконанням орендарем зобов'язань за договором оренди в частині своєчасної та повної сплати орендної плати, ТОВ "Дельмар Реал Естейт" надіслало ФОП Строменко Д.А. вимогу про оплату боргу з оренди приміщення у розмірі 54 749,05 грн. та 15 218,82 грн. відшкодування комунальних витрат. Окрім того, згідно даної вимоги орендодавець повідомив, що з урахуванням пропозиції орендаря, викладеної в листі від 04.12.2017, договір оренди розірвано з 04.02.2018.

До заяви про видачу судового наказу, заявником додано Угоду від 04.02.2018 про розірвання договору оренди приміщення №АД -22/02/17-313 від 22.02.2017, згідно п.1 якої зазначено, що сторони дійшли згоди розірвати договір оренди приміщення з 04.02.2018. Разом з тим, дана угода підписана в односторонньому порядку з боку орендодавця.

При цьому, згідно заяви ФОП Строменко Д.А, останній просить розірвати договір оренди №АД -22/02/17-313 від 22.02.2017 з 04.12.2017.

Отже сторонами чітко не визначено, з якого саме моменту було розірвано договір оренди.

Окрім того, в п.4.1 Договору, сторони узгодили, що протягом 3-х календарних днів з моменту підписання цього договору орендар сплачує платіж в сумі 5 418,04 грн. який зараховується як оплата за останній місяць користування приміщенням та інші платежі і є забезпечувальним платежем.

Заявником не зазначено, чи був боржником сплачений вищевказаний платіж та чи було враховано таку суму в рахунок погашення заборгованості, заявленої до стягнення.

Також, слід зазначити, що договором оренди також передбачені умови того, що орендна плата не включає в себе відшкодування комунальних послуг, які сплачуються на підставі рахунків. У такому разі для того щоб визначити чи входили, окрім орендної плати, комунальні послуги у рахунки, що виставлялися орендарем на оплату, останні необхідно дослідити.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, за наявними матеріалами суд не може встановити виникнення грошової вимоги, за якою подано заяву про видачу судового наказу, оскільки порушено вимоги ст. 150 ГПК України стосовно надання заявником інших доказів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч.2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання договору (виставлені рахунки, докази повної чи часткової проплати виставлених рахунків тощо), а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків.

Отже, з матеріалів поданої заяви не вбачається безспірності заявлених вимог, яка є безумовною підставою для розгляду позовних вимог в порядку наказного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

За змістом ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Також, суд зазначає, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Керуючись статтями 150, 152 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Дельмар Реал Естейт" у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 60 167,09 грн., заборгованості по відшкодуванню комунальних витрат у розмірі 15 218,82 грн., 43 433,32 грн. неустойки, нарахованої в порядку ч.2 ст.785 ЦКУ, 16 500,00 грн. штрафу та 9 921,41 грн. пені.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 29.05.2018.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.М. Бондарєв