ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 925/781/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О.М. - головуючий, Студенець В.І., Ткач І.В.,

за участю секретаря судового засідання Низенко В.Р.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" в особі Черкаського міського району електричних мереж

на рішення Господарського суду Черкаської області

у складі судді: Єфіменко В.В.

від 29.08.2017 року

та на постанову Київського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Смірнової Л.Г., Пономаренко Є.Ю., Дідиченко М.А.

від 15.11.2017 року

за позовом Фізичної особи-підприємця Мельникова Ігоря Петровича

до Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго"

про визнання права на отримання електроенергії та зобов'язання вчинити дії

за участю представників сторін:

позивача: Мельников І.П.

відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Фізична особа-підприємець Мельников Ігор Петрович звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" про визнання права на отримання електричної енергії відповідно до договору на користування електричною енергією № 2776 від 10.02.2004 року для об'єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" виконати зазначений договір в частини поставки електричної енергії позивачу для вказаного об'єкту нерухомого майна.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного з позивачем договору на користування електричною енергією № 2776 від 10.02.2004 року припинив постачання електричної енергії на об'єкт нерухомого майна позивача без відповідних на те підстав та з порушенням встановленої чинним законодавством процедури припинення постачання електроенергії, оскільки безпідставно нарахував заборгованість за зазначеним договором та не повідомив позивача, як споживача електроенергії, про припинення її постачання. Позивач своєчасно сплачує вартість використаної електроенергії, відповідач щодо позивача акт про порушення не складав, пояснень щодо заборгованості позивачу не надає, що порушує права позивача, як власника магазину, до якого припинено постачання електроенергії, призводить до значних збитків, а укладення договору на енергопостачання з іншим постачальником є неможливим з огляду на те, що відповідач займає монопольне становище енергопостачальника на території м. Черкаси.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.08.2017 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 року, визнано право Фізичної особи-підприємця Мельникова Ігоря Петровича на отримання електричної енергії відповідно до Договору на користування електричною енергією № 2776 від 10.02.2004 року для об'єкту нерухомого майна (магазин), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго" виконати Договір № 2776 від 10.02.2004 року в частині поставки електричної енергії Фізичній особі-підприємцю Мельникову Ігорю Петровичу для об'єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідач, як постачальник електричної енергії, відключаючи 26.06.2017 року об'єкт позивача від електромережі діяв неправомірно та всупереч чинного на той час Закону України "Про ринок електричної енергії" № 2019-VIII, оскільки не надав доказів того, що відключення об'єкту споживача від електромережі було здійснено відповідно до вимог зазначеного закону, повідомлення про відключення об'єкту позивача від електромережі надсилав на інші адреси, ніж зазначено в договорі, позивач зазначені повідомлення не отримував, станом на 15.06.2017 року - дату надсилання попередження про відключення споживача і станом на 26.06.2017 року - дату відключення споживача від мережі відповідач не мав права на відключення споживача від електромережі з підстав несплати за споживання електричної енергії понад договірну величину, оскільки Закон України "Про електроенергетику", який передбачав право постачальника на відключення споживача у випадку несплати за споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період, втратив чинність, проте відповідно до положень Закону України № 2019-VIII мав можливість спонукати споживача до виконання грошових зобов'язань за договором шляхом пред'явлення відповідного позову у встановленому порядку.

Відповідач - Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго" від імені якого діє Черкаський міський район електричних мереж подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 29.08.2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 року. В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач посилається на неправильне застосування та порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає про те, що суди попередніх інстанцій не врахували розділ XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії", в якому зазначено про те, що НКРЕКП протягом 9 місяців з дня набрання чинності зазначеного Закону має затвердити зокрема "Правила роздрібного ринку електричної енергії", відповідно до яких буде здійснюватися відключення споживачів електричної енергії, що за твердженням скаржника свідчить про те, що суди застосували до спірних правовідносин норми закону, які не існували на момент прийняття судами попередніх інстанцій оскаржуваних рішення та постанови. Відповідач посилається на те, що відключення об'єкта позивача було здійснено на виконання вимог пункту 7.5. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996 року, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.01.2000 року "Про забезпечення дисципліни розрахунків за спожиту електроенергію", а не згідно з частиною 5 статті 26 Закону України "Про електроенергетику", на що помилково послались суди попередніх інстанцій, можливість припинення постачальником постачання електроенергії у разі несплати споживачем заборгованості за електроенергію у встановлені строки була передбачена також і умовами укладеного між ним та позивачем договору № № 2776 від 10.02.2004 року, які позивач систематично порушував, не в повному обсязі проводив і продовжує проводити оплату за спожиту електричну енергію, у зв'язку з чим вказує на те, що дії Черкаського міського РЕМ ПАТ "Черкасиобленерго" з попередження та припинення постачання електричної енергії на об'єкт позивача є правомірними та такими, що відповідають вимогам законодавства України, а також посилається на правову позицію щодо можливості відключення боржників за спожиту електричну енергію, викладену в постановах Вищого Господарського суду України по справах №925/2082/15, 925/2155/15,925/1418/13 та в постанові Пленуму Вищого господарського суду України №З від 16.12.2015 року "Про узагальнення судової практики вирішення сирів що виникають у сфері надання послуг з електропостачання".

Позивач у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 29.08.2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 року залишити без змін, посилаючись на те, що рішення та постанова судів попередніх інстанцій у даній справі є законними, обґрунтованими, прийнятими з урахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в касаційній скарзі відповідач не посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, наявних в матеріалах справи.

В судове засідання 15.05.2018 року не з'явилися представники відповідача, хоча відповідно до вимог статті 120 Господарського процесуального кодексу України були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів Касаційного господарського суду зазначає, що відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засіданні представників учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду касаційної скарги, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судами, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 10.02.2004 року між Відкритим акціонерним товариством "Черкасиобленерго", яке в подальшому змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго" (відповідач, постачальник електричної енергії), та Фізичною особою-підприємцем Мельниковим Ігорем Петровичем (позивач, споживач) укладено типовий договір про постачання електричної енергії № 2776 (далі за текстом - договір № 2776), відповідно до розділу 1 якого постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику вартість електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Згідно з пунктом 2.2. договору споживач зобов'язався, зокрема, виконувати умови цього договору, дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору, оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 3.4., 4, здійснювати оплату послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника електричної енергії та електроустановками споживача згідно з додатком.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що постачальник електричної енергії має право, зокрема, одержувати від споживача плату за поставлену електричну енергію та інші платежі, обумовлені цим договором, обмежувати або припиняти постачання електричної енергії споживачу згідно з умовами розділу 6 цього договору у відповідності до порядку, передбаченого ПКЕЕ.

Згідно з пунктом 6.3. договору електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником електричної енергії з повідомленням споживача не пізніше ніж за три робочих дні у разі несплати споживачем за електроенергію у термін, встановлений додатком № 3.4., передбачений НКРЕ.

Відповідно до підпункту 3.2.3. пункту 3.2. договору споживач має право вимагати поновлення постачання електричної енергії в установленому порядку після усунення порушень, якщо припинення електропостачання відбулось без розірвання цього договору.

Пунктом 9.1. договору передбачено, що договір укладається на строк до 31.12.2004 року, набуває чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд.

Судами встановлено, що дія Договору № 2776 була продовжена на 2017 рік відповідно до умов, викладених у пункті 9.4. договору.

01.07.2016 року представниками Черкаського міського РЕМ проведено технічну перевірку засобу обліку електричної енергії (тип СА4У-4672м № 014137) споживача Мельникова І.П. по об'єкту за адресою: м. Черкаси вул. Пацаєва, 7, за результатами якої складено акт технічної перевірки (контрольного огляду) засобів обліку. Зазначеним актом було встановлено, що на вказаному засобі обліку (лічильнику) зафіксовані показники 2201, а в акті про використану (активну, реактивну) електричну енергію за червень 2016 року споживач вказав занижені показники в розмірі 781. Акт від імені споживача/представника підписано Артерчук Л.І.

З огляду на недотримання споживачем належним чином умов договору Черкаський міський РЕМ ПАТ "Черкасиобленерго" за власний рахунок встановив споживачу більш сучасний прилад обліку АСЕ 6000 № 55066023 з можливістю дистанційної передачі даних, що також було відображено у вищезазначеному акті від 01.07.2016 року.

На підставі даних зазначеного акту від 01.07.2016 року Черкаський міський РЕМ, виставив споживачу рахунки за спожиту в липні 2016 року електричну енергію, а саме:

- спожита активна електроенергія в обсягах 42 820 кВт. год. на суму 93 647,34 грн.;

- перетікання реактивної електричної енергії 34 256 кВт на суму 1903,24 грн.

Крім того, споживачу було виставлено на оплату рахунок за перевищення договірних величин споживання електроенергії за липень 2016 року в обсягах 39 410 кВТ на суму 71 824,73 грн.

16.06.2017 року постачальник надіслав споживачу повідомлення про відключення, в якому повідомив про те, що 26.06.2017 року о 09 годині 00 хвилин буде припинено електропостачання до об'єкту споживача у зв'язку з наявною заборгованістю за активну електричну енергію в розмірі 66 072,38 грн, реактивну електричну енергію в розмірі 1 915,41 грн. та за понаддоговірне споживання електричної енергії в розмірі 71 824,73 грн., а також пеня за електричну енергію в розмірі 13 406,35 грн., пеня за реактивну електричну енергію в розмірі 285,81 грн.

26.06.2017 року об'єкт споживача по вул. Пацаєва, 7 був відключений від електропостачання.

Не погоджуючись з нарахованою відповідачем до сплати заборгованістю та проведеним відключенням від електропостачання, позивач звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" про визнання за ним права на отримання електричної енергії відповідно до договору на користування електричною енергією № 2776 від 10.02.2004 року для об'єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" виконати зазначений договір в частини поставки електричної енергії позивачу для вказаного об'єкту нерухомого майна, посилаючись на відсутність підстав для здійснення відключення його об'єкту від електропостачання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач, як постачальник електричної енергії, відключаючи 26.06.2017 року об'єкт позивача від електромережі діяв неправомірно та всупереч чинного на той час Закону України "Про ринок електричної енергії" № 2019-VIII, оскільки не надав доказів того, що відключення об'єкту споживача від електромережі було здійснено відповідно до вимог зазначеного закону, повідомлення про відключення об'єкту позивача від електромережі відповідач надсилав на інші адреси, ніж зазначено в договорі та позивач зазначені повідомлення не отримував.

Однак, колегія суддів вважає зазначені висновки судів передчасними, такими, що зроблені з неправильним застосуванням до спірних правовідносин норм матеріального права, та не ґрунтуються на повному з'ясуванні всіх обставин у справі.

Як правильно зазначено судами попередніх інстанцій, 11.06.2017 року набрав чинності Закон України "Про ринок електричної енергії" №2019-VIII від 13.04.2017 року. Тобто, зазначений закону був чинним станом на 26.06.2017 року - дату відключення відповідачем об'єкту позивача від електропостачання.

Частиною 3 статті 60 Закону України "Про ринок електричної енергії", на яку послались суди попередніх інстанцій, передбачено, що відключення споживачів здійснюється виключно у порядку, визначеному цим Законом та правилами роздрібного ринку.

Разом з цим, в пункті 17 Розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" регулятору - Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, доручено затвердити протягом дев'яти місяців з дня набрання чинності цим Законом, зокрема правила роздрібного ринку.

Правила роздрібного ринку електричної енергії були затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 312 від 14.03.2018 року.

Тобто станом на дату відключення об'єкту споживача від електромереж зазначених правил роздрібного ринку з визначеним в них порядком відключення споживачів, не існувало.

Однак, суди попередніх інстанцій під час вирішення спору у даній справі не врахували Розділ XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" та не з'ясували якими правилами керувався відповідач під час здійснення відключення об'єкту позивача від електропостачання.

В пункті 6.3. укладеного між сторонами у справі договору про постачання електричної енергії передбачено, що електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником електричної енергії з повідомленням споживача не пізніше ніж за три робочих дні у разі, зокрема несплати споживачем за електроенергію у термін, установлений додатком № 3.4., передбачений ПКЕЕ.

В розділі 2 договору зазначено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією, затвердженими в установленому порядку.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, в попередженні про відключення № 4871 від 15.06.2017 року, надісланому відповідачем позивачу, було зазначено про те, що електропостачання об'єктів позивача буде припинено згідно з пунктом 7.5.3. ПКЕЕ.

Пунктом 7.5. Правил користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996 року, які були та є чинними станом на дату відключення відповідачем об'єкту позивача від електропостачання та на даний час, передбачено, що постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов'язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії (передачу або спільне використання технологічних електричних мереж), у тому числі на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади, у разі, зокрема несплати рахунків відповідно до умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами.

Попередження про припинення повністю або частково постачання електричної енергії оформляється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено.

У разі якщо договором про постачання електричної енергії передбачена попередня оплата або авансові платежі, припинення повністю або частково постачання електричної енергії за несплату передбачених договором рахунків на попередню оплату або авансових платежів не може застосовуватись раніше початку розрахункового або планового періоду, на який має здійснюватись відповідна оплата.

Однак, суди попередніх інстанцій не застосували положення пункту 7.5. Правил до спірних правовідносин та не дослідили підстав, з яких відповідач здійснив відключення об'єкту позивача від електромереж.

В попередженні про відключення № 4871 від 15.06.2017 року зазначено про те, що припинення електропостачання до об'єкту споживача буде здійснено у зв'язку з наявною заборгованістю за активну електричну енергію в розмірі 66 072,38 грн, реактивну електричну енергію в розмірі 1 915,41 грн. та за понаддоговірне споживання електричної енергії в розмірі 71 824,73 грн.

Однак, суди не перевірили обставин наявності у позивача зазначеної заборгованості, не встановили чи було здійснено позивачем понаддоговірне споживання електричної енергії.

Пунктом 5.1. укладеного між сторонами у справі договору передбачено, що для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 15 жовтня поточного року надає постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії. (додаток № 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу"). У разі не надання Споживачем зазначених відомостей у встановлений термін розмір очікуваного споживання електричної енергії (потужності) на наступний рік установлюється Постачальником електричної енергії на рівні відповідних періодів поточного року.

Суди встановили те, що позивач не надавав постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії відповідно до пункту 5.1. договору. Однак, суди не з'ясували з яких договірних величин споживання електричної енергії та потужності на 2016 рік виходив відповідач, визначаючи понаддоговірне споживання електричної енергії позивачем, тобто не з'ясували чи мало місце понаддоговірне споживання електроенергії відповідачем.

Судами також встановлено, що 06.06.2017 року позивач звернувся до відповідача з гарантійним листом, в якому зобов'язувався до 20.11.2017 року шістьма рівними платежами сплатити заборгованість, яка виникла за точкою обліку: №4 лічильник АСЕ 6000 №55066023 , у сумі: за активну електричну енергію - 71072,38 грн., реактивну електроенергію - 1915,41 грн., пеня (активна) - 285,81 грн., понаддоговірне споживання - 71824,73 грн. Лист зареєстровано у Черкаському міському РЕМ 07.06.2017 року та містить резолюцію керівництва відповідача про порядок оплати та про договір реструктуризації.

Однак, суди не з'ясували чи здійснював позивач погашення заборгованості та якщо здійснював, то яким чином: повністю чи частково, який розмір заборгованості існував у позивача станом на дату відключення об'єкту позивача від електромереж.

Крім того, суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином чи дотримався відповідач встановленого чинним законодавством та умовами укладеного між сторонами договору порядку відключення.

Суди попередніх інстанцій надали оцінку лише повідомленням відповідача про відключення, надісланих в січні-лютому 2016 року та встановили, що зазначені повідомлення були надіслані на іншу адресу споживача, ніж зазначена в договорі. Однак не надали належну оцінку попередженню про відключення № 4871 від 15.06.2017 року, на підставі якого і відбулось таке відключення.

За таких обставин, колегія суддів Касаційного господарського суду приходить до висновку про те, що в порушення принципу повноти зазначені обставини не були встановлені судами попередніх інстанцій під час прийняття оскаржуваних рішення та постанови, були неправильно застосовані до спірних правовідносин норми матеріального та порушено норми процесуального права, що підлягають застосуванню, у зв'язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли передчасних висновків, а оскаржувані рішення та постанову не можна визнати законними та обґрунтованими.

Передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішеннях судів чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. Встановлення обставин справи, оцінка доказів виходить за межі перегляду справи в порядку касації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

Згідно з частинами 3, 4, 6 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

З огляду на те, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм матеріального та процесуального права, враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, Касаційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Черкаської області від 29.08.2017 року та постанова Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 року підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати вищевикладене, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, дати їм належну юридичну оцінку, і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами чинного законодавства, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, з ухваленням законного й обґрунтованого судового рішення.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд - ,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" в особі Черкаського міського району електричних мереж задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 29.08.2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 року у справі № 925/781/17 скасувати.

3. Справу № 925/781/17 передати на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді В. Студенець

І. Ткач