РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.05.2018Справа № 910/2901/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сократ"

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про стягнення дивідендів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Ільєнко О.О.

Представники учасників справи:

від позивача - Бисько Б.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - Мануілова Я.І. (представник за довіреністю).

В судовому засіданні 17 травня 2018 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

13 березня 2018 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сократ" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 13.03.2018 року до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (відповідач) про стягнення боргу в сумі 468 612,25 грн. з них: дивідендів - 290 692,76 грн. (двісті дев'яносто тисяч шістсот дев'яносто дві гривні 76 копійок), 3% річних - 25 372,98 грн. (двадцять п'ять тисяч триста сімдесят дві гривні 98 копійок) та інфляційні нарахування - 152 546,51 грн. (сто п'ятдесят дві тисячі п'ятсот сорок шість гривень 51 копійка).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач належним чином не виконує грошові зобов'язання по виплаті на користь позивача, як акціонера товариства, суми дивідендів за 2011-2013 роки та за 2014 рік, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 468 612,25 грн., з урахуванням 3% річних в сумі 25 372,98 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 152 546,51 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 року у справі № 910/2901/18 позовну заяву б/н від 13.03.2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сократ" до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення дивідендів залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сократ" строк до 03.04.2018 року для виправлення встановлених судом недоліків.

23 березня 2018 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сократ" надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 19.03.2018 року, оформлені супровідним листом б/н від 23.03.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2018 року (суддя Котков О.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі № 910/2901/18, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 24.04.2018р.

02.04.2018 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 01/01/07/1245 від 02.04.2018 року, в якому проти позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач зазначив, що з метою реалізації свого права на отримання дивідендів позивач повинен був звернутися до відповідача з вимогою про виплату дивідендів з повідомленням своїх банківських реквізитів та підтвердження права на їх отримання протягом встановленого загальними зборами акціонерів товариства строк. Відповідач також зазначив, що ст. 625 Цивільного кодексу України не регулює зобов'язання учасників господарського товариства у майнових відносинах між ними та положення цієї норми не поширюються на корпоративні відносини.

10.04.2018 року через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач спростовує заперечення відповідача проти позову, посилаючись на те, що строки виплати дивідендів вирішені загальними зборами акціонерів, а отже є узгодженими і додаткові звернення кожного з акціонерів за виплатами не вимагається, виплата дивідендів є саме грошовим зобов'язанням товариства перед його учасниками, а тому норми відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, визначені ст. 625 Цивільного кодексу України, в даному випадку мають бути застосовані.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в судовому засіданні 24.04.2018 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/2901/18 до судового розгляду по суті на 17.05.2018 року, про що сторін було повідомлено під розписку.

В судовому засіданні 17.05.2018 року з розгляду справи по суті представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п.п. 1.1, 1.3 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (затверджений Протоколом № 21 від 22.03.2011 рішення Загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта"; державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 23.03.2011, номер запису 6002352) Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта" засноване відповідно до наказу Державного комітету України по нафті і газу від 23.02.1994 № 57 шляхом перетворення Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Укрнафта" у Відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" від 15.06.1993 № 210/93. Згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 22.03.2011 змінено тип та назву товариства з Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" на Публічне акціонерне товариство "Укрнафта".

За п. 3.1 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" акціонерами товариства є юридичні та фізичні особи, що набули право власності на акції відповідно до положень цього Статуту та вимог чинного законодавства України.

Згідно з п. 3.3 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" кожною простою акцією товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи право на отримання дивідендів.

У відповідності до п. 6.1 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо цього товариства.

Положеннями п. 6.18 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" передбачено, що підтвердженням права власності на акції є виписка з рахунку у цінних паперах, яку зберігач зобов'язаний надавати власнику цінних паперів. Виписка з рахунку в цінних паперах не може бути предметом угод, що тягнуть за собою перехід права власності на акції.

Матеріали справи свідчать, що позивач є акціонером Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" з кількістю акцій 429 штук, що підтверджується обмеженою випискою про стан рахунку у цінних паперах станом на 20.10.2014р., що видана Товариством з обмеженою відповідальністю "Арт-Капітал Кастоді".

Статтею 6 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" визначено, що акція це іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У статті 116 Цивільного кодексу України та статті 10 Закону України "Про господарські товариства" закріплено, право учасника товариства, на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників, якщо він є учасником товариства на початок строку виплати дивідендів.

Дивідендом є частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів. Рішення про виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями приймається загальними зборами акціонерного товариства (ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства").

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "УКPНAФТА", оформленим протоколом № 22 від 10.10.2014, вирішено, зокрема, затвердити наступний порядок розподілу прибутку:

- за 2011 рік: 2 181 892 000,00 грн. сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2011 рік, складеного за П(с)БО); 2 181 612 957 грн. 30 коп., що складає 99,99% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн., а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства. Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - у строк з 20.10.2014р. по 10.04.2015р.;

- за 2012 рік: 1 428 110 724,00 грн. сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2012 рік, складеного за МСФЗ); 1 427 836 668 грн. 30 коп., що складає 99,98% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн., а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства. Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20 жовтня 2014р. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014р. по 10.04.2015р. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства";

- за 2013 рік: 189 886 355,00 грн. сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2013 рік, складеного за МСФЗ); 189 799785,00 грн., що складає 99,95% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн., а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства. Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20 жовтня 2014р. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014р. по 10.04.2015р. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

Станом на 20.10.2014 року позивач був власником іменних простих акцій ПАТ «Укрнафта» (код UA ) у кількості 4054 шт. загальною номінальною вартістю 1013,50 грн., номінальна вартість однієї акції - 0,25 грн., що підтверджується випискою про стан рахунку в цінних паперах на 20.10.2014 року (копія міститься в матеріалах справи).

Рішенням загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "УКPНAФТА", оформленим протоколом № 23 від 22.07.2015 року, вирішено, зокрема, затвердити наступний порядок розподілу прибутку: за 2014 рік - направити на виплату дивідендів акціонерам 100% або максимально наближений до 100 відсотків, але не менший ніж 99,9% розмір чистого прибутку товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23,32 грн., а решту чистого прибутку направити на розвиток товариства.

Встановлено, дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, а саме, у строк до 03.08.2015 року. Виплату дивідендів здійснити у строк з 03.08.2015 року по 03.10.2015 року.

Відповідно до виписки про стан рахунків у цінних паперах від 19.01.2018 року № 1/1, позивач станом на 03.08.2015 року був власником іменних простих акцій ПАТ «Укрнафта» (код UA ) у кількості 286 шт., загальною номінальною вартістю - 71,50 грн., номінальна вартість однієї акції - 0,25 грн. (копія міститься в матеріалах справи).

Позивач зазначає, що з урахуванням вказаних вище рішень загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрнафта", загальна сума дивідендів за 2011 рік, право на які має позивач становить 163 092,42 грн. (4054 шт. акцій х 40,23 грн.); за 2012 рік - 106 741,82 грн. (4054 шт. акцій х 26,33 грн.); за 2013 рік - 14 189,00 грн. (4054 шт. акцій х 3,50 грн.); за 2014 рік - 6669,52 грн. (286 шт. х 23,32 грн.).

Відповідно до п. 6.20 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" дивіденди виплачуються за підсумками календарного року виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Рішення про виплату дивідендів приймається загальними зборами, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 6.21 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" дивіденди сплачуються акціонерам за рахунок чистого прибутку товариства пропорційно до загальної кількості належних їм акцій. Виплата дивідендів здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку у розмірі, встановленому рішенням загальних зборів. Виплата дивідендів акціонерам юридичним особам здійснюється шляхом перерахування коштів на їх банківський рахунок, а акціонерам фізичним особам - готівкою, поштовим переказом, банківським переказом. Спосіб виплати дивідендів визначається органом, що прийняв рішення про виплату дивідендів.

За п. 6.22 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" для кожної виплати дивідендів наглядова рада товариства встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строки їх виплати. Дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, не може передувати даті прийняття рішення про виплату дивідендів.

Пунктом 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" від 25.02.2016 № 4 визначено, що статтею 30 Закону України "Про акціонерні товариства"встановлено, що виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів АТ у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів. Виплата дивідендів за привілейованими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку відповідно до статуту АТ у строк, що не перевищує шість місяців після закінчення звітного року. У разі прийняття загальними зборами акціонерів товариства рішення щодо виплати дивідендів у строк, менший ніж передбачений абзацом першим частини другої статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства", виплата дивідендів здійснюється у строк, визначений загальними зборами. У разі прийняття загальними зборами акціонерів товариства рішення про виплату дивідендів за простими акціями у АТ виникає обов'язок сплатити акціонеру відповідну суму коштів у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття такого рішення, чи у менший строк, визначений загальними зборами.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства" для кожної виплати дивідендів наглядова рада АТ встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строк їх виплати. Дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів за простими акціями, не може передувати даті прийняття рішення загальними зборами про виплату дивідендів. Перелік осіб, які мають право на отримання дивідендів за привілейованими акціями, має бути складений протягом одного місяця після закінчення звітного року.

Отже, право на виплату дивідендів виникає у акціонера тільки у разі перебування його у переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач 23.01.2018 року направив відповідачу лист-вимогу № 37 від 22.01.2018 року про виплату дивідендів за 2011-2014 рр. у розмірі 290 692,80 грн., що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 23.01.2018 року та фіскальним чеком від 23.01.2018 року (копія листа-вимоги та докази його направлення міститься в матеріалах справи), однак відповідач листом від 19.02.2018 року № 01/01/08/03-02/6/23 повідомив позивача, що у зв'язку з дефіцитом обігових коштів дивіденди не можуть бути виплачені (копія листа міститься в матеріалах справи).

Крім того, 23.01.2018 року позивач направив до Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» запит № 36 від 22.01.2018 року щодо надання інформаційної довідки щодо неперерахування відповідачем дивідендів за 2011,2012,2013 та 2014 роки через депозитарну систему України, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 23.01.2018 року та фіскальним чеком від 23.01.2018 року (копія запиту та докази його направлення міститься в матеріалах справи).

Публічне акціонерне товариство «Національний депозитарій України» довідкою від 12.02.2018 року № 224/09 повідомило позивача, що відповідач не перерахував грошові кошти на рахунок Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» (ідентифікаційний номер 30370711), відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» для здійснення виплати дивідендів за цінними паперами ПАТ «Укрнафта» (ідентифікаційний номер 00135390) за 2011, 2012, 2013, 2014 роки через депозитарну систему.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" від 23.10.1991, "Федоренко проти України" від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого "права власності".

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, сплата акціонеру дивідендів, щодо виплати яких було прийнято рішення загальними зборами відповідача, надає акціонеру, на користь якого таке рішення прийняте, "законне очікування", що йому будуть такі дивіденди виплачені. Невиплата товариством таких дивідендів аукціонеру прирівнюється до порушення права останнього на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

Отже, з прийняттям рішення загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрнафта", оформленого протоколом №22 від 10.10.2014 року відповідач взяв на себе зобов'язання із виплати позивачу дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2011 році у розмірі 163 092,42 грн., у 2012 році - 106 741,82 грн., у 2013 році - 14 189,00 грн. у строк з 20.10.2014 року по 10.04.2015 року (включно), а з прийняттям рішення загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрнафта", оформленого протоколом №23 від 22.07.2015 року - за результатами фінансово-господарської діяльності у 2014 році у розмірі 6669,52 грн. у строк з 03.08.2015 року по 03.10.2015 року (включно).

Частиною 5 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що для виплати дивідендів товариство в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України, перераховує дивіденди Центральному депозитарію цінних паперів на рахунок, відкритий у Розрахунковому центрі з обслуговування договорів на фінансових ринках для зарахування на рахунки депозитарних установ та депозитаріїв-кореспондентів для їх подальшого переказу депозитарними установами на рахунки депонентів або сплати депонентам іншим способом, передбаченим договором, а також для їх подальшого переказу депозитаріями-кореспондентами особам, які мають права на отримання доходів та інших виплат відповідно до законодавства іншої країни.

Згідно із п.п. 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду країни № 4 від 25.02.2016 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" під час розгляду справ у спорах про стягнення сум дивідендів господарські суди повинні виходити з того, що відповідно до пункту "д" частини п'ятої та частини шостої статті 41, статті 59 Закону України "Про господарські товариства", пунктів 11, 12 частини другої статті 33 Закону України "Про акціонерні товариства", статті 15 Закону України "Про кооперацію" затвердження річних результатів діяльності юридичної особи, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) належить до виключної компетенції загальних зборів. Суд має право прийняти рішення про стягнення дивідендів лише за наявності рішення загальних зборів юридичної особи про спрямування прибутку на виплату дивідендів, на підставі якого визначаються розмір належних позивачу - учаснику (акціонеру, члену) дивідендів, строки та порядок їх виплати.

При цьому, суд зазначає, що строки, які встановлені рішенням загальних зборів, визначають період виплати дивідендів, а не період звернення акціонера з вимогою про таку виплату.

Разом з цим, норми Закону України "Про акціонерні товариства" не містять положень щодо обов'язку акціонера звертатись до товариства з вимогою про виплату дивідендів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.01.2018 року у справі 910/11316/17.

Таким чином, не здійснення відповідачем виплати позивачу встановлених рішеннями загальних зборів від 10.10.2014 року та від 22.07.2015 року дивідендів свідчить про порушення прав позивача, як акціонера Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на отримання прибутку акціонерного товариства.

Враховуючи, що право на отримання частки прибутку (дивідендів) акціонером передбачено статтею 116 ЦК України, статтею 10 Закону України "Про господарські товариства" і з цього питання, як встановлено судом, були прийняті рішення загальними зборами, однак відповідач виплату дивідендів позивачу не здійснив, чим порушив свої зобов'язання та права позивача як акціонера ПАТ "Укрнафта", суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягають дивіденди за 2011-2013 роки та за 2014 рік в сумі 290 692,76 грн.

При цьому, матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів в підтвердження здійснення ним виплати позивачу дивідендів за 2011-2013 роки та за 2014 рік.

Посилання відповідача на те, що позивач не звертався до відповідача із вимогою про виплату дивідендів з повідомленням своїх банківських реквізитів та підтвердженням права на їх отримання як підстава для відмови у задоволенні позовних вимог необґрунтовані, оскільки порядок та строки виплати дивідендів, виплата дивідендів мала бути здійснена у період з 20.10.2014 року по 10.04.2015 року (включно) і з 03.08.2015 року по 03.10.2015 року (включно) у відповідності до рішення загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрнафта", оформленого протоколом №22 від 10.10.2014 року та рішення загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрнафта", оформленого протоколом №23 від 22.07.2015 року.

Крім того, в зв'язку з порушенням відповідачем грошового зобов'язання по виплаті дивідендів, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних -25 372,98 грн. та інфляційні нарахування - 152 546,51 грн.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, заперечення відповідача щодо заявлених позивачем вимог про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, оскільки виплата дивідендів не є грошовим зобов'язання в розумінні ст. 625 Цивільного кодексу України, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016 року №4 невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов'язання, у зв'язку з яким настають правові наслідки, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 01.10.2014 року по справі №6-113цс14 зазначено, що будь-яке зобов'язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія положень частини 2 статі 625 Цивільного кодексу України.

В силу положень ст.ст. 2, 25, 30 Закону України "Про акціонерні товариства", ст. 41 Закону України "Про господарські товариства", ст. 167 Господарського кодексу України, ст. 152 Цивільного кодексу України та прийнятого відповідачем рішення про виплату акціонерам дивідендів у останнього виникло зобов'язання по сплаті на користь позивача грошових коштів - виплата дивідендів, а отже, зобов'язання відповідача зі сплати дивідендів є грошовим зобов'язанням.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань, судом встановлено, що розмір суми індексу інфляції в межах заявленого позивачем періоду, який підлягає стягненню, становить суму більшу, ніж заявлена позивачем до стягнення, яка становить 160 768,56 грн., у відповідності до наведеного нижче розрахунку:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
11.04.2015 - 05.03..241.558158593.91

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
04.10.2015 - 05.03.20186669.521.3262174.65
Відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Отже, зважаючи на те, що суд обмежений в праві вийти за межі позовних вимог в частині стягнення суми інфляційних нархувань, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми інфляційних нархувань підлягають задоволенню за розрахунком позивача в сумі 152 546,51 грн.

Крім того, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 35 річних, судом встановлено, що розмір суми 3% річних в межах заявленого позивачем періоду, який підлягає стягненню, становить суму більшу, ніж заявлена позивачем до стягнення, яка становить 25 420,77 грн., у відповідності до наведеного нижче розрахунку:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
284023.2411.04.2015 - 13.03.201810683 %24931.79

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
6669.5204.10.2015 - 13.03.20188923 %488.98
Втім, зважаючи на те, що суд обмежений в праві вийти за межі позовних вимог в частині стягнення суми 3% річних, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних підлягають задоволенню за розрахунком позивача в сумі 25 372,98 грн.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 7029,18 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що у випадку задоволення позовних вимог, просить врахувати обставини, що ускладнюють виконання судового рішення та відстрочити його виконання строком на 4 місяці.

За твердженням відповідача, обставинами, що ускладнюють виконання рішення є: наявність мільярдних боргів перед ПАТ "Укрнафта" та складний фінансовий стан відповідача.

Представник позивача проти відстрочення виконання рішення суду заперечив, посилаючись на те, що недодержання своїх обов'язків контрагентами відповідача не є підставою для надання відстрочки.

Частино 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

При цьому, суд наголошує, що відповідно до статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 44 Господарського кодексу України, підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб'єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв'язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, на виконання судового рішення у справі заявник (боржник) повинен повернути стягувачу належне останньому майно (грошові кошти), тому подальше невиконання остаточного судового рішення буде прямим порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на вищевикладене, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, ступінь вини відповідача у виникненні спору та приймаючи до уваги заперечення представника позивача, наведені у судовому засіданні, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення у даній справі строком на 4 місяці, яке викладено у відзиві на позовну заяву.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5, ідентифікаційний код 00135390), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сократ" (04070, м. Київ, вул. Почайнинська, 70, офіс 65, кімнати 2, 2А, 8, 11, ідентифікаційний код 32109383), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: дивідендів - 290 692,76 грн. (двісті дев'яносто тисяч шістсот дев'яносто дві гривні 76 копійок), 3% річних - 25 372,98 грн. (двадцять п'ять тисяч триста сімдесят дві гривні 98 копійок), інфляційні нарахування - 152 546,51 грн. (сто п'ятдесят дві тисячі п'ятсот сорок шість гривень 51 копійка) та судовий збір - 7029,18 грн. (сім тисяч двадцять дев'ять гривень 18 копійок).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 31.05.2018р.

Суддя О.В. Котков