ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2018 р.           м. Київ            Справа № 911/522/18

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., за участю секретаря судового засідання Прокопчук М.С., розглянув за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (м. Полтава) до Приватного акціонерного товариства "Пласт" (Київська обл., Миронівський район, м. Миронівка) про стягнення 6326,33 грн

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (далі - позивач) подало до суду позов про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Пласт" (далі - відповідач) 6326,33 грн, з яких: 5448,11 грн основного боргу, 626,55 грн пені, 181,51 грн втрат від інфляції та 70,16 грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" посилається на неналежне виконання Приватним акціонерним товариством "Пласт" умов договору №47-08/ТО/2017 від 06.02.2017 в частині оплати проведених робіт з технічного обслуговування систем газопостачання, які належать позивачу і знаходяться в с. Яреськи Шашицького району Польавської області.

Ухвалою від 21.03.2018 господарський суд відкрив провадження у справі, призначив підготовче засідання для її розгляду.

Ухвалою від 19.04.2018 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не прибули, при причини неявки суд не повідомили, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином.

Дослідивши наявні в матеріали справи докази, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

06.02.2017 між Приватним акціонерним товариством "Пласт" (відповідач/замовник) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (позивач/виконавець) було укладено договір № 47-08/ТО/2017 на технічне обслуговування систем газопостачання, які не є ГРМ (далі - договір).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне:

- предметом вищевказаного договору є технічне виконання робіт з технічного обслуговування системи газопостачання, що належить замовнику і знаходиться за адресою: с. Н.Яреськи (п. 1.1 договору);

- замовник зобов’язаний своєчасно розраховуватися з виконавцем за виконані роботи та придбання запасних частин згідно з наданими документами відповідно до даного договору (пп. 2.2.13 п. 2.2 договору);

- замовник зобов’язаний повертати виконавцю підписані акти прийому-передачі виконаних робіт або надсилати обґрунтовані зауваження щодо відмови у їх підписанні у 5 денний термін з дати виконання робіт. У разі неотримання виконавцем підписаних актів прийому-передачі виконаних робіт або письмової відмови замовника у їх підписанні у 10 денний термін від дати акту, роботи вважаються виконаними, а акти – підписаними (пп. 2.2.14 п. 2.2 договору);

- вартість та витрати по технічному обслуговуванню системи газопостачання визначаються виконавцем даним договором (п. 4.1 договору);

- сума договору по технічному обслуговуванню внутрішньої системи газопостачання на момент його укладення становить 4865,21 грн в тому числі ПДВ 810,87 грн (п. 4.2 договору);

- оплата вартості робіт, передбачених цим договором, проводиться замовником на поточний рахунок виконавця № 545 в Філії - Полтавському міському управлінні ПАТ "Державний ощадний банк України" (п. 5.1 договору);

- оплата фактично виконаних робіт з технічного обслуговування виконується замовником шляхом перерахування грошових коштів на підставі наданого виконавцем рахунку не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем виконання робіт (п. 5.2 договору);

- за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за даним договором, порушення вимог ПБСГ сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 6.1 договору).

Згідно з п. 8.1 договору, останній набирає чинності з моменту його підписання та розповсюджує свою дію на відносини, що склалися з 01.01.2017 і діє до 31.12.2017 року. Якщо протягом 1 місяця до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявляє про припинення його дії, цей договір вважається укладеним на такий самий новий строк та на тих самих умовах.

У відповідності до п. 7.1 договору між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору на технічне обслуговування систем газопостачання, які не є ГРМ № 47-08/ТО/2017 від 06.02.2017, якою було змінено суму договору на період його дії.

Відтак, за домовленістю сторін сума договору по технічному обслуговуванню внутрішньої системи газопостачання ними визначена у розмірі 5448,11 в т.ч. ПДВ – 908,02. При цьому сторони погодили, що сума робіт на IV квартал складає 2321,75 грн, в т.ч. ПДВ – 386,96 грн, а пунктом 2 додаткової угоди № 1 від 11.11.2017 передбачили, що вартість може бути змінена у разі зміни ринкової ціни на певні види послуг (робіт), необхідних для надання замовнику передбачених договором № 47-08/ТО/2017 від 06.02.2017.

За п. 3 додаткової угоди № 1 від 11.11.2017, остання набирає чинність з дня підписання та поширюється на правовідносини та зобов’язання сторін, які виникли з 06.02.2017 і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов’язань по договору.

Матеріалами господарської справи підтверджено, що на виконання умов договору № 47-08/ТО/2017 від 06.02.2017 виконавець здійснив роботи з технічного обслуговування належної замовнику системи газопостачання, що розташована за адресою: с. Н.Яреськи.

Замовник, в свою чергу, проведені виконавцем роботи прийняв без зауважень, доказом чого є підписані та скріплені печатками сторін акти приймання виконаних підрядних робіт № 1 від 31.03.2017 на суму 1164,73 грн, № 2 від 31.05.2017 на суму 1364,47 грн, № 3 від 29.09.2017 на суму 597,16 грн та № 4 від 30.11.2017 на суму 2321,75 грн. Загалом вартість робіт, що підлягає оплаті по чотирьох актах, склала 5448,11 грн.

Оскільки виконавець свої зобов'язання за договором № 47-08/ТО/2017 від 06.02.2017 на виконання підрядних робіт виконав в повному обсязі, відтак у замовника виникло зобов'язання розрахуватися за виконані роботи з технічного обслуговування належної йому системи газопостачання по акту № 1 від 31.03.2017 по 10.04.2017 включно, по акту № 2 від 31.05.2017 по 10.06.2017 включно, по акту № 3 від 29.09.2017 по 10.10.2017 включно та по акту № 4 від 30.11.2017 по 10.12.2017 включно.

Частина 1 статті 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Судом встановлено, що відповідач обов'язок по сплаті коштів за виконану роботу у строк, встановлений в п. 5.2 договору, не виконав, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед замовником згідно з договору № 47-08/ТО/2017 від 06.02.2017 на суму 5448,11 грн, що підтверджується актом приймання виконаних підрядних робіт та розрахунком суми заборгованості станом на 31.01.2018.

У відповідності до ч. 1 ст. 193 ЦК України унормовано, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Положення аналогічного змісту містяться в ст.ст. 525 і 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач не оплатив вартість проведених позивачем підрядних робіт по технічному обслуговуванню належної йому системи газопостачання, заборгувавши останньому 5448,11 грн, позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача суми основного боргу обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства та підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, тому позивач правомірно звернувся в цій частині з позовом до суду.

Розглядаючи питання щодо законності та обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення нарахованих позивачем штрафних санкцій, господарський суд приймає до уваги, що за ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" унормовано правило, за яким щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Отже, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано, при цьому нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте, законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування штрафних санкцій. Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїх постановах у справах № 10/065-11 від 11.12.2012, № 17/034-11 від 04.12.2012, № 13/110-11 від 27.04.2012.

Так, згідно з п. 6.2 укладеного договору сторони передбачили як розмір пені, належний до сплати позивачу у разі порушення відповідачем обов’язку з оплати робіт у строки зазначені у п. 5.2 даного договору, так і період часу, за який нараховується пеня.

За умовами договору замовник сплачує на користь виконавця, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

В даному випадку сторони обмежили період нарахування пені шестимісячним строком, оскільки п. 6.2. договору не містить вказівку на строк нарахування пені "по день фактичного виконання винною стороною простроченого зобов'язання включно".

Відтак, з огляду на положення п. 6.2. договору, сторони передбачили період нарахування пені, що відповідає періоду її нарахування, який вказано у ч. 6 ст. 232 ГК України.

Проаналізувавши розрахунок штрафних санкцій позивача, який проведений останнім, у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань за укладеним договором, суд встановив, що позивач при здійсненні розрахунку пені застосував подвійну облікову ставку НБУ, що є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства України.

Водночас, здійснивши перерахунок пені в розрізі кожного неоплаченого відповідачем акту приймання виконаних підрядних робіт окремо за період з моменту виникнення заборгованості з оплати підрядних робіт по визначену позивачем дату, суд дійшов висновку, що при нарахуванні пені за зобов’язаннями, які виникли на підставі акту № 1 від 31.03.2017 та акту № 2 від 31.05.2017, позивачем було невірно визначено періоди її нарахування, а саме з перевищенням шестимісячного строку від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане, що є порушенням ч. 6 ст. 232 ГК України.

Так, зважаючи, що початком періоду по нарахуванню пені за прострочення оплати зобов’язань, що виникли за березень 2017 року, є 11.04.2017, отже кінцевим строком нарахування пені по акту № 1 від 31.03.2017 є 11.10.2017. Звідси сума пені складає 148,43 грн.

Окрім іншого, господарський суд вказує, що позивачем було визначено початок періоду нарахування пені за зобов’язаннями травня 2017 року всупереч ч. 5 ст. 254 ЦК України.

З огляду на викладене слід зазначити, що оскільки початком періоду по нарахуванню пені за прострочення оплати зобов’язань, які виникли за травень 2017 року, є 13.06.2017, отже кінцевим строком нарахування пені по акту № 2 від 31.05.2017 слід вважати 13.12.2017. Звідси сума пені складає 175,55 грн.

Щодо пені, розрахованої позивачем за прострочення виконання зобов’язання з оплати робіт, які виникли на підставі акту № 3 від 29.09.2017, то її розрахунок було проведено позивачем правомірно. Сума пені за період з 11.10.2017 по 31.01.2018 дійсно складає 51,26 грн.

Що стосується пені, нарахованої позивачем за прострочення оплати зобов’язань, які виникли на підставі акту № 4 від 30.11.2017, то при визначенні початкового періоду її нарахування позивачем було помилково проведено розрахунок пені з 11.12.2017, тоді як вірним є з 12.12.2017, оскільки за приписами ч. 5 ст. 254 ЦК України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, розмір пені за простроченими зобов’язаннями листопада 2017 року складає 94,84 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 470,08 грн пені. У стягненні 156,47 грн пені суд відмовляє.

Розглядаючи питання про обґрунтованість вимог позивача щодо нарахування і стягнення на свою користь з відповідача 3% річних та інфляційних, господарський суд враховує, що за ч. 2 ст. 625 ЦК УКраїни боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку позивача, за прострочку виконання зобов'язань з оплати проведених підрядних робіт позивачем нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 70,16 грн та 181,51 інфляційних.

Здійснивши перерахунок річних з вказаного позивачем періоду їх нарахування на суму несплаченої відповідачем заборгованості по кожному акту приймання виконаних підрядних робіт окремо, суд встановив, що їх сума за зобов’язаннями березня та вересня 2017 року заявлена позивачем вірно, а саме у розмірі 28,34 грн та 5,55 грн відповідно.

Разом з тим, при перевірці здійсненого позивачем розрахунку штрафних санкцій, судом було встановлено, що позивачем було невірно визначено початок періоду нарахування річних за зобов’язаннями травня та листопада 2017 року, без врахування ч. 5 ст. 254 ЦК України.

Здійснивши перерахунок річних за вищевказаний період, суд вважає правомірно заявленою їх суму у розмірі 26,13 грн та 9,73 грн відповідно.

Таким чином, загальний розмір 3% річних, які має право стягнути позивач з відповідача, у зв’язку з порушенням ним умов договору в частині оплати проведених підрядних робіт, складає 69,75 грн. У стягнення на користь позивача 0,41 грн 3% річних суд відмовляє.

Що стосується інфляційних, то відповідно до Роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 12.05.1999 №02-5/223 "Про деякі питання, пов'язані з застосуванням індексу інфляції" позивач, який бажає стягнути збитки з урахуванням індексу інфляції, повинен у кожному конкретному випадку подати господарському суду обґрунтований розрахунок відповідної суми.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку інфляційних втрат, позивач просить стягнути з відповідача їх суму у розмірі 97,84 грн за період з 01.05.2017 по 31.12.2017, у розмірі 72,32 грн за період з 01.07.2017 по 31.12.2017, а також у розмірі 11,35 грн за період з 01.11.2017 по 31.12.2017.

Проаналізувавши наданий позивачем розрахунок суми, на яку збільшився розмір боргу внаслідок інфляційних процесів, суд дійшов висновку, що при здійсненні їх нарахування позивачем було допущено незначні арифметичні помилки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обґрунтовано заявленою до стягнення сума інфляційних втрат становить 181,26 грн, тому у стягненні 0,25 грн інфляційних суд відмовляє за безпідставністю їх нарахування.

Відповідно до статей 74 та 77 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що відповідач позов за підставою та предметом не оспорив, доказів сплати боргу та/або інших доказів на спростування позовних вимог суду не надав, отже фактично обов'язок по оплаті проведених позивачем підрядних робіт з технічного обслуговування належної йому системи газопостачання визнав.

Водночас позивач належними та допустимими доказами обґрунтував заявлені у суді позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору, підтвердженими належними доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають частковому задоволенню на суму 6169,20 грн, з яких: 5448,11 грн основного боргу, 470,08 грн пені, 69,75 грн 3% річних та 181,26 грн інфляційних втрат. У стягненні 156,47 грн пені, 0,25 грн інфляційних втрат та 0,41 грн 3% річних суд відмовляє за безпідставністю заявлених вимог.

Судові витрати покладаються на позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74-79, 129, 232, 233, 236– 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.           Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Пласт" (08800, Київська обл., Миронівський район, місто Миронівка, вулиця Соборності, будинок 48, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (36020, Полтавська обл., місто Полтава, вулиця Володимира Козака, будинок 2А, ): 5448 (п’ять тисяч чотириста сорок вісім) грн 11 коп основного боргу, 470 (чотириста сімдесят) грн 08 коп пені, 69 (шістдесят дев’ять) грн 75 коп 3% річних, 181 (сто вісімдесят одна) грн 26 коп інфляційних втрат та 1718 (одна тисяча сімсот вісімнадцять) грн 24 коп судового збору.

3.           У іншій частині позову відмовити.

4.           Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією про дане судове рішення учасники справи можуть ознайомитися на сайті: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено: 22.05.2018

Суддя                                 В.М. Антонова

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам - рек. з повід.