РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.05.2018Справа № 910/1846/18

За позовомПриватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі"
доДержавного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в особі Філії Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" "135 Домобудівельний комбінат"
простягнення 412 984,17 грн.
Суддя Бойко Р.В.

при секретарі судового засідання Бариновій О.І.

Представники сторін:

від позивача:Іващенко О.В.
від відповідача:Богайчук Д.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (надалі - "ПАТ "Київенерго") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в особі Філії Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" "135 Домобудівельний комбінат" (надалі - "ДП МОУ "Укрвійськбуд" в особі філії "135 Домобудівельний комбінат") про стягнення 412 984,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача наявна заборгованість з оплати за використану електричну енергію за період з 01.11.2016 по 01.01.2018 у розмірі 338 788,63 грн., яка була поставлена позивачем на підставі укладеного між сторонами Договору про постачання електричної енергії №3315121 від 19.12.2003. Крім того, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань у період з 01.11.2016 по 31.12.2017 позивачем нараховано до стягнення пеню у розмірі 37 689,16 грн., інфляційні витрати у розмірі 29 403,59 грн. та 3% річних у розмірі 7 102,79 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.02.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/1846/18, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 13.03.2018.

В судовому засіданні 13.03.2018 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, у відповідності до якого проти позову заперечував, вказуючи на не доведення обсягу спожитої саме відповідачем електричної енергії, у зв'язку з чим просив встановити об'єктивні обставини справи щодо обсягу фактично використаної Комбінатом електроенергії та залучити мешканців будинків по вул. Бориспільській, 21, 23, 29, 31, 33, 35, 39а, 43, 45 у м. Києві як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

В судовому засідання 13.03.2018 судом було оголошено перерву до 27.03.2018.

19.03.2018 через відділ діловодства суду представником позивача було подано заперечення на відзив, згідно якого вказував на те, що згідно п. 5 Додатку №2 до укладеного сторонами Договору за даними актів про використану активну електроенергію та з урахуванням розрахунку величини втрат визначається обсяг фактично спожитої активної та перетікання реактивної електроенергії. Фактично спожитий обсяг сторони фіксують в акті приймання-передавання товарної продукції.

В судовому засіданні 27.03.2018 представником відповідача були подані письмові пояснення, у відповідності до яких вказувалось на те, що у відповідності до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії" ПАТ "Київенерго" передало функції з розподілу і постачання електроенергії ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі", тобто, права за грошовими вимогами, які є предметом вирішення спору у даній справі, перейшли до останнього, а тому в задоволенні позову ПАТ "Київенерго" необхідно відмовити.

В судовому засідання 27.03.2018 судом було оголошено перерву до 20.04.2018.

16.04.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про заміну сторони її правонаступником, в якій ПАТ "Київенерго" просить замінити його у справі на ПАТ "ДТЕК Київські Електромережі".

20.04.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заяви про відкладення судового засідання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2018 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про заміну сторони правонаступником, замінено позивача у справі №910/1846/18 з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на його правонаступника - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" (надалі - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі", відкладено судове засідання у справі на 15.05.2018.

В судове засідання 15.05.2018 представники сторін з'явилися.

Представник позивача надав довідку про надходження коштів станом на 01.05.2018 за спірним договором, відповідно до якої вбачається, що в січні-лютому 2018 року відповідачем здійснювалося погашення спірної заборгованості, у зв'язку з чим станом на 01.05.2018 заборгованість відповідача за спожиту у період з 01.11.2016 по 01.01.2018 електричну енергію становить 308 407,75 грн.

В судовому засіданні представником відповідача було подано клопотання про витребування оригіналів письмових доказів, відповідно до якого просив витребувати у позивача чинний на момент подання позовної заяви, договір про постачання електричної енергії, який відповідає вимогам Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та типовому договору про постачання електричної енергії, який наведений в додатку №3 постанови №28 від 31.07.1196 з додатками та додатковими угодами до нього.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, без виходу до нарадчої кімнати, ухвалив відмовити в задоволенні клопотання відповідача про витребування оригіналів письмових доказів.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх повністю, а представник відповідача проти позову заперечував з викладених у відзиві підстав та в його задоволенні просив відмовити повністю.

В судовому засіданні 15.05.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2003 між АЕК "Київенерго" (після правонаступництва - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі") (постачальник) та ДП МОУ "Укрвійськбуд" в особі філії "135 Домобудівельний комбінат" (споживач) було укладено договір №3315121 про постачання електричної енергії, який в подальшому на підставі укладеної між сторонами додаткової угоди від 26.09.2016 було викладено в новій редакції (надалі - "Договір").

У відповідності до розділу 1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за об'єктами споживача згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід'ємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід'ємною частиною. Точка продажу електричної енергії: на межі балансової належності електроустановок споживача. Приєднана та дозволена потужність у точці підключення визначені в додатку "Перелік об'єктів споживача".

Згідно із п. 2.2 Договору постачальник зобов'язується: виконувати умови цього договору; постачати споживачу до точки продажу електроенергію як різновид товару: в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору за додатком "Обсяги очікуваного споживання електричної енергії споживача"; згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до Правил улаштування електроустановок (ПУЕ) чинної редакції та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін"; із дотриманням на межі балансової належності електромереж постачальника граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами.

За змістом п. 2.3 Договору споживач зобов'язується: ознайомитися з ПКЕЕ; виконувати умови цього договору; оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатка до договору "Порядок розрахунків та графік зняття показів засобів обліку електричної енергії"; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатками "порядок розрахунків та графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" та "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

У відповідності до п. 1 Додатку "Порядок розрахунків та графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" до Договору показання розрахункових засобів обліку, зазначених у додатку "Перелік об'єктів споживача", фіксуються 12 числа кожного місяця та оформляються "Актом про використану електричну енергію" у двох примірниках, по одному для кожної сторони. Для складення зазначеного акта споживач фіксує показання розрахункових засобів обліку вручну та/або за допомогою автоматизованих систем збору та обробки інформації.

Положеннями п. 3 Додатку "Порядок розрахунків та графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" до Договору погоджено, що обсяги електричної енергії, що підлягають сплаті споживачем за звітний розрахунковий період визначаються з урахуванням вимог пунктів 7.1.1-7.1.3 цього додатка та підтверджуються "Актом про використану електричну енергію" за формою, що відображена у додатку 3 до цього договору, який споживач надає постачальнику протягом доби після закінчення розрахункового періоду.

За змістом п.п. 5, 5.1 Додатку "Порядок розрахунків та графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" до Договору споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним рахунком. Термін оплати рахунків вказаний на платіжному повідомленні і не має перевищувати 5 операційних днів з дня отримання (формування) рахунків споживачем.

Згідно додатків №№4А, 4Б, 6, 7А, 9 до Договору сторонами було погоджено Перелік об'єктів споживача, Перелік об'єктів субспоживача, підключених до мереж споживача, Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, Порядок розрахунку втрат електроенергії в мережі споживача, порядок участі споживача в графіках обмеження електроспоживання та графіках відключень.

На підставі Договору у період з 01.11.2016 по 01.01.2018 позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято електричну енергію на загальну суму 1 087 214,07 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи, підписаними представниками сторін актами про використану електричну енергію, актами контрольного огляду розрахункових точок обліку, рахунками, актами прийняття-передавання товарної продукції за вказаний період.

Позивач вказує, що за вказаний період у відповідача виникла заборгованість за придбану електричну енергію, яка станом на 01.01.2018 становить 338 788,63 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання за Договором по сплаті придбаної електричної енергії.

Договір є договором купівлі-продажу (поставки) електроенергії, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання в т.ч. положень Глави 54 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Матеріалами справи підтверджується передання позивачем у період з 01.11.2016 по 01.01.2018 на підставі Договору електричної енергії, прийняття її відповідачем та здійснення останнім часткової оплати у вказаний період за придбану електроенергію, у зв'язку з чим станом на 01.01.2018 виникла заборгованість у загальному розмірі 338 788,63 грн.

Посилання відповідача на необґрунтованість визначеної позивачем заборгованості з поставленої на підставі Договору електричної енергії з підстав необґрунтованого визначення її обсягу судом відхиляються з огляду на наявні в матеріалах справи акти про використану електричну енергію за спірний період, які скріплені підписами та відтисками печаток сторін, а відображена в них інформації щодо обсягів придбаної електричної енергії в силу приписів п.п 1, 3 Додатку "Порядок розрахунків та графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" є обов'язком саме відповідача. Більш того, будь-яких претензій щодо визначених у таких актах обсягах спірної електричної енергії протягом спірного періоду (до звернення з даним позовом до суду) відповідачем не заявлялося, що підтверджено його представником в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, частин 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України та враховуючи приписи п.п. 5, 5.1 Додатку "Порядок розрахунків та графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" до Договору грошове зобов'язання відповідача по оплаті придбаної на підставі Договору електричної енергії мало здійснюватися щомісячно, а тому на момент звернення з позовом до суду настало.

Під час розгляду справи позивачем було надано довідку про надходження коштів станом на 01.05.2018 за Договором, відповідно до якої вбачається, що у період січень-лютий 2018 року відповідачем було перераховано на користь позивача грошові кошти у розмірі 30 380,88 грн., які були зараховані в якості погашення спірної заборгованості.

Отже, станом на момент винесення рішення у справі заборгованість відповідача перед позивачем за отриману згідно Договору у спірний період електричну енергію становить 308 407,75 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач у визначений законодавством спосіб не спростував підтверджених матеріалами справи тверджень позивача про існування заборгованості відповідача за продану у період з 01.11.2016 по 01.01.2018 на підставі Договору електричну енергію у розмірі 308 407,75 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" про стягнення з ДП МОУ "Укрвійськбуд" в особі філії "135 Домобудівельний комбінат" суми боргу за спожиту активну енергію у розмірі 308 407,75 грн. є правомірними та обґрунтованими.

В іншій частині заявленої до стягнення суми боргу за спожиту активну енергію у розмірі 30 380,88 грн. відсутні правові підстави для стягнення її з відповідача з огляду на надані позивачем підтвердження оплати такої заборгованості у період січень-лютий 2018 року.

Також, крім основної суми заборгованості, позивачем за прострочення виконання відповідачем взятого на себе грошового зобов'язання з оплати спірної електроенергії заявлено до стягнення з останнього пені у розмірі 37 689,16 грн., інфляційних втрат у розмірі 29 403,59 грн. та 3% річних у розмірі 7 102,79 грн., нарахованих за загальний період прострочення з грудня 2016 по грудень 2018 року (включно) з урахуванням дат часткового погашення заборгованості та виникнення обов'язку з оплати чергового платежу (щомісячно), а частині пені - лише за період з червня 2017 року по листопад 2018 року (включно).

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню на користь позивача коштів в якості оплати спірної електроенергії не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В положеннях п. 4.2.1 Договору сторонами було визначено, що за невнесення платежів, передбачених пунктами 2.3.5 - 2.3.6 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені (без ПДВ) зазначається у платіжному документів окремим рядком.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведені положення, за перерахунком суду, здійсненим за загальний період прострочення з грудня 2016 по грудень 2018 року (включно), а в частині пені - за період з червня 2017 року по листопад 2018 року (включно), з урахуванням визначеного позивачем розрахунку, за відсутності контррозрахунку відповідача, заявлені до стягнення пеня у розмірі 37 689,16 грн., інфляційні втрати у розмірі 29 403,59 грн. та 3% річних у розмірі 7 102,79 грн. нараховані правомірно.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ДП МОУ "Укрвійськбуд" в особі філії "135 Домобудівельний комбінат" на користь ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" суми боргу за спожиту активну енергію у розмірі 308 407,75 грн., пені у розмірі 37 689,16 грн., інфляційних втрат у розмірі 29 403,59 грн. та 3% річних у розмірі 7 102,79 грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог необхідно відмовити з викладених підстав.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" (03151, м. Київ, вул. Вінницька, буд. 14/39; ідентифікаційний код 24308300) на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" (04655, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 20; ідентифікаційний код 41946011) суму боргу за спожиту активну енергію у розмірі 308 407 (триста вісім тисяч чотириста сім) грн. 75 коп., пеню у розмірі 37 689 (тридцять сім тисяч шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 16 коп., інфляційні втрати у розмірі 29 403 (двадцять дев'ять тисяч чотириста три) грн. 59 коп., 3% річних у розмірі 7 102 (сім тисяч сто двадцять дві) грн. 79 коп. та судовий збір у розмірі 5 739 (п'ять тисяч сімсот тридцять девять) грн. 05 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Київського апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 29.05.2018.

Суддя Р.В. Бойко