РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.05.2018Справа № 910/2794/18
Господарський суд міста Києва у складі: головуючий - суддя Спичак О.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

За позовомКомунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м.Києва"
ДоФізичної особи-підприємця Єднак Петра Петровича
Простягнення 15 526,00 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м.Києва" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Єднак Петра Петровича про стягнення 15 526,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не виконанні свої зобов'язання по договору оренди № 597 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 29.08.2016 в частині здійснення оплати. Враховуючи наявну заборгованість відповідача, позивачем подано зазначений позов про стягнення з відповідача 15 526,00 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва по справі № 910/2794/18 від 19.03.2018 позовну заяву Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м.Києва" до Фізичної особи-підприємця Єднак Петра Петровича про стягнення 15 526,00 грн. залишено без руху.

23.03.2017 від Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" надішли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 19.03.2018.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини 6 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2018 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив, судове засідання призначено на 18.04.2018.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, про дату судового засідання та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 28.03.2018 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02068, АДРЕСА_1, а також на фактичну адресу: 03037, АДРЕСА_4.

Однак, зазначені поштові відправлення були повернуті поштовою установою до господарського суду на підставі закінчення терміну зберігання.

18.04.2018 в судовому засіданні представник позивача надала для огляду оригінали документів, долучених в копіях до позовної заяви.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення був повідомлений належним чином.

18.04.2018 в судовому засіданні судом було вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників судового процесу.

25.04.2018 представником позивача було подано до канцелярії суду заяву про долучення документів до матеріалів справи.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду м. Києва знаходилась справа № 910/8852/17 за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва" до Фізичної особи-підприємця Єднака Петра Петровича, за участю третьої особи - Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації про стягнення 17 103,35 грн., розірвання договору та виселення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 по справі № 910/8852/17 вирішено позов задовольнити, розірвати укладений 29.08.2016 року між Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва" (03186, місто Київ, ВУЛИЦЯ СОЦІАЛІСТИЧНА, будинок 6; код 35756919) та Фізичною особою-підприємцем Єднаком Петром Петровичем (02068, АДРЕСА_2; код НОМЕР_1) договір №597 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду.

Виселити Фізичну особу-підприємця Єднака Петра Петровича (02068, АДРЕСА_2; код НОМЕР_1) з нежилого приміщення загальною площею 58,6 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Єднака Петра Петровича (02068, АДРЕСА_2; код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва" (03186, місто Київ, ВУЛИЦЯ СОЦІАЛІСТИЧНА, будинок 6; код 35756919) 15 266 (п'ятнадцять тисяч двісті шістдесят шість) грн. 71 коп. основної заборгованості, 946 (дев'ятсот сорок шість) грн 97 коп. інфляційних нарахувань та 756 (сімсот п'ятдесят шість) грн. 67 коп. 3% річних та 4 800 (чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп. судового збору.

11.08.2017 на виконання вищезазначеного рішення видано відповідні накази.

Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено підстави звільнення від доказування. Зокрема, господарським процесуальним законодавством визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Аналогічну позицію щодо преюдиціальної дії рішень суду наведено у п.2.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Преюдиціальність - це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Наведеної позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 30.01.2013р. по справі №5020-660/2012 та від 06.03.2014р. по справі №910/11595/13.

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 по справі № 910/8852/17, яке набрало законної сили, має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують.

Отже, в рішенні Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 по справі № 910/8852/17 встановлено, що 29.08.2016 року між Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" (надалі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Єднаком Петром Петровичем (надалі - орендар), було укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду за № 597 (надалі - договір), згідно умов якого, орендодавець на підставі рішення ПК КМР з питань власності від 19.07.2016 року №20, розпорядження Солом'янської РДА від 09.08.2016 року №66 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, далі - об'єкт яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 для розміщення фізкультурно-спортивного закладу (клуб шахів) ( п.1.1. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору об'єктом оренди є нежитлове приміщення загальною площею 58,6 кв.м., у т.ч., на технічному поверсі - 58,6 кв.м., згідно з копіюванням з поверхневого плану, що складає невід'ємну частину цього договору (додаток №1).

Згідно п. 3.1. договору орендна плата, визначена на підставі пункту 24 таблиці 2 п. 2 Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренди, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку 2016 року 3 115,0 грн.

Відповідно до п. п. 3.2. договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції розраховані Державною службою статистики України, розміщуються на веб-сайті Фонду державного майна України.

Відповідно до п.3.6 орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства-балансоутримувача, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі.

Згідно п. 3.7. орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця.

Вищезазначеним рішенням встановлено факт того, що відповідач не сплатив позивачу орендну плату за період з вересня 2016 року по квітень 2017 року (включно), у зв'язку з чим за відповідачем виникла заборгованість, яка станом на 01.05.2017 складала 15 266,71 грн.

Крім того, оскільки відповідачем порушено умови договору та не сплачено орендні платежі за період з вересня 2016 року по квітень 2017 року, судом задоволено позов в частині розірвання договору № 597 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 29.08.2016 року.

За твердженнями позивача, після набрання рішенням Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 по справі № 910/8852/17 законної сили, Фізична особа-підприємець Єднак Петро Петрович фактично користувався нежилим приміщенням ще до 12.12.2017, на підтвердження чого надав копію акту державного виконавця від 12.12.2017.

Разом із тим, відповідач не сплатив позивачу орендну плату за період з травня 2017 року по 12 грудня 2017 року (включно), у зв'язку з чим за відповідачем виникла заборгованість у сумі 13 691,86 грн.

Враховуючи вищенаведене позивачем було подано зазначену позовну заяву про стягнення з відповідача 13 691,86 грн. заборгованості з орендної плати, 824,98 грн. інфляційних втрат та 148,09 грн. три відсотки річних.

В свою чергу, відповідач в судове засідання не з'явився, у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та зазначалось раніше, договір №597 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 29.08.2016 року, укладений між позивачем та відповідачем, було розірвано у судовому порядку у відповідності до рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 по справі № 910/8852/17.

Відповідно до п. 4.2.20 договору, після припинення дії цього договору протягом 3 календарних днів орендар зобов'язаний передати майно по акту приймання-передачі ПІДПРИЄМСТВУ-БАЛАНСОУТРИМУВАЧУ. Акт приймання-передачі ОБ'ЄКТА підписується відповідним орендодавцем, орендарем та підприємством-балансоутримувачем. У разі невиконання цього пункту орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати.

Разом із тим, після набрання вищезазначеним рішенням законної сили, відповідачем не було в добровільному порядку звільнено нежиле приміщення( об'єкт договору №597 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 29.08.2016 року), у зв'язку із чим, у порядку виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 11.08.2017 по справі № 910/8852/17 державним виконавцем Гуріною Є.П. було складено акт державного виконавця від 12.12.2017 про виселення Фізичної особи-підприємця Єднак Петра Петровича(копія акта міститься у матеріалах справи).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно п. 3.1. договору орендна плата, визначена на підставі пункту 24 таблиці 2 п. 2 Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренди, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку 2016 року 3 115,0 грн.

Відповідно до п. п. 3.2. договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції розраховані Державною службою статистики України, розміщуються на веб-сайті Фонду державного майна України.

Відповідно до п.3.6 орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства-балансоутримувача, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі.

Згідно п. 3.7. орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, відповідач не звільнив об'єкт оренди та не сплатив позивачу орендну плату за фактичне користування нежилим приміщенням за період з травня 2017 року по 12 грудня 2017 року (включно), у зв'язку з чим за відповідачем виникла заборгованість у сумі 13 691,86 грн.

В свою чергу, доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведене вище, приймаючи до уваги всі фактичні обставини справи, приписи чинного законодавства України, фактичне розірвання договору у судовому порядку, а також враховуючи, що відповідачем порушені істотні умови договору оренди, зокрема щодо звільнення орендованого приміщення та сплати орендних платежів, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю у сумі 13 691,86 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 148,09 грн. та 824,98 інфляційних втрат.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення по сплаті орендної плати, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Єднака Петра Петровича (місцезнаходження: 02068, АДРЕСА_3; код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва" (03186, м. Київ, вул. Соціалістична, будинок 6; ) 13 691,86 грн. боргу, 148,09 грн. 3% річних, 824,98 грн. інфляційних втрат та 1 762,00 грн. судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Згідно з п.п. 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Спичак О.М.