ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2018 р. Справа № 920/1237/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,

представників сторін:

прокурор - Зливка К.О., службове посвідчення №047938 від 13.09.2017,

позивача - не з'явився,

відповідача - ОСОБА_1 на підставі довіреності №1 від 05.01.2018, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №188 від 28.02.2003,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (вх. №671 С/2) на рішення господарського суду Сумської області від 20.03.2018, ухвалене у приміщенні господарського суду Сумської області суддею Заєць С.В., час проголошення рішення - 13:40:34, дата складання повного тексту рішення - 22.03.2018, у справі №920/1237/17

за позовом заступника прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Сумської міської ради, м. Суми

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", м. Суми

про примусове виконання обов'язків за договором

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор звернувся з позовом до господарського суду Сумської області в інтересах держави в особі Сумської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", в якому просить зобов'язати відповідача виконати обов'язки, передбачені пунктом 5.19 договору оренди цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню тепла та електричної енергії в м. Суми від 01.09.2005 № УКМ-0047 (із урахуванням змін, внесених до нього додатковою угодою від 30.04.2013), укладеного між Сумською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до пункту 5.19 договору відповідач взяв на себе зобов'язання здійснити реконструкцію (будівництво) та технічне переоснащення Сумської ТЕЦ, для реалізації якої договором обумовлено послідовність дій з визначеними строками їх виконання. Проте, відповідачем до цього часу більшість із взятих на себе зобов'язань щодо реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення ТЕЦ не виконано. На думку прокурора, внаслідок неналежного виконання ТОВ "Сумитеплоенерго" взятих на себе зобов'язань за договором оренди комунального майна, створюється загроза для стабільної роботи обладнання, яке зношується у процесі господарської діяльності підприємства; непроведення модернізації обладнання, основних засобів виробництва негативно впливає на енергоефективність та обсяги споживання теплової енергії населенням, що призводить до значної затратності виробництва теплової енергії та збереження високого рівня тарифів на комунальні послуги на централізоване опалення та постачання гарячої води.

Рішенням господарського суду Сумської області від 20.03.2018 позов задоволено; зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" виконати обов'язки, передбачені пунктом 5.19 договору оренди цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню тепла та електричної енергії у м. Суми від 01.09.2005 № УКМ-0047 (із урахуванням змін, внесених до нього додатковою угодою від 30.04.2013), а саме:

- погодити у Міністерстві енергетики та вугільної промисловості України, Кабінеті Міністрів України, Державній архітектурно-будівельній інспекції України, а потім з Сумською міською радою техніко-економічне обґрунтування реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення Сумської ТЕЦ;

- погодити в Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики строки та дії по впровадженню техніко-економічного обґрунтування реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення Сумської ТЕЦ;

- після отримання всіх зазначених вище погоджень розробити проект реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення Сумської ТЕЦ;

- провести експертизу проекту реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення Сумської ТЕЦ з затвердженням її у відповідній службі Української інвестиційної експертизи;

- затвердити проект реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення

Сумської ТЕЦ в Кабінеті Міністрів України;

- отримати в Міністерстві енергетики та вугільної промисловості України дозвіл на втілення (реалізацію) проекту реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення Сумської ТЕЦ;

- розпочати втілення (реалізацію) проекту реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення Сумської ТЕЦ.

Стягнуто з відповідача на користь прокуратури Сумської області 1 600, 00грн судового збору, сплаченого за пред'явлення позовної заяви.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо примусового виконання обовязків за договором є обґрунтованими та доведеними матеріалами справи.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що судом були неповно з'ясовані обставини справи, в результаті чого суд дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано доводів відповідача, що прокурор не міг звертатись до суду із позовом в інтересах Сумської міської ради; висновки суду стосовно загрози стабільної роботи обладнання та його зносу в процесі господарської діяльності, а також що непроведення модернізації обладнання, основних засобів виробництва негативно впливає на енергоефективність та обсяги споживання теплової енергії населення, не підтверджені доказами; господарський суд не дослідив надані відповідачем докази, відхилив обґрунтування відповідача щодо строку виконання зобов'язань, не врахував умови пункту 5.19 договору оренди.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" на рішення господарського суду Сумської області від 20.03.2018 та призначено справу до розгляду на 16.05.2018.

08.05.2018 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3411), зазначає, що докази щодо повідомлення Сумської міської ради про неможливість виконати зобов'язання, передбачені пунктом 5.19 договору, відповідачем не надані, таким чином, судом обґрунтовано задоволено позовні вимоги. За таких обставин, просить рішення господарського суду Сумської області від 20.03.2018 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

10.05.2018 від прокуратури Сумської області надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3501), вважає доводи апелянта щодо відсутності у прокурора повноважень на звернення до суду в інтересах Сумської міської ради безпідставними; на думку прокурора, звертаючись до суду з позовом у даній справі прокурор, діючи відповідно до вимог законодавства, належним чином обґрунтував у позовній заяві порушення інтересів держави; надані до суду ТОВ "Сумитеплоенерго" документи не підтверджують виконання умов договору, посилання на умови договору про можливість продовження строку виконання зобов'язань є безпідставними.

16.05.2018 від апелянта надійшла відповідь на відзив прокурора на апеляційну скаргу (вх.№3669), в якій він вважає доводи прокурора про те, що законодавством не встановлено обов'язку при зверненні з позовом доводити факту порушення інтересів держави шляхом подання доказів такими, що не відповідають вимогам господарського процесуального законодавства; прокурор не надав оцінку пункту 5.19 договору, яким передбачено, що строк виконання зобов'язань подовжується на час отримання всіх відповідних погоджень.

Також від апелянта надійшла відповідь на відзив позивача на апеляційну скаргу (вх.№3670), в якій він зазначає, що відзив позивача не спростував доводів і обставин, викладених в апеляційній скарзі.

15.05.2018 від позивача надійшла заява (вх.№3580) про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 16.05.2018 представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.

Прокурор проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Розглянувши заяву позивача про розгляд справи за відсутності його представника, судова колегія доходить висновку, що заява підлягає задоволенню як така, що не суперечить вимогам Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, учасники справи належним чином завчасно повідомлені про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги, а неявка у судове засідання представника позивача відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає розгляду скарги по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, з урахуванням положень статті 269 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом, відповідно до договору оренди від 01.09.2005 №УКМ-0047, укладеного між Сумською міською радою (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (орендарем), орендодавцем передано у користування орендарю комунальне майно цілісний майновий комплекс по виробництву, транспортуванню тепла та електричної енергії у м. Суми для надання споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

30.04.2013 сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди від 01.09.2005 №УКМ-0047, якою договір оренди викладено в новій редакції.

Зокрема, відповідно до пункту 5.19 договору (у редакції додаткової угоди від 30.04.2013), орендар взяв на себе зобов'язання передбачити реконструкцію (будівництво) та технічне переоснащення Сумської ТЕЦ з метою забезпечення стабільної роботи обладнання, збільшення теплового та електричного навантаження, що забезпечує потреби, а саме:

- розробити та погодити з Міністерством енергетики та вугільної промисловості України завдання на проектування реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення ТЕЦ (термін: по грудень 2013 року);

- розробити техніко-економічне обґрунтування реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення ТЕЦ (термін: по грудень 2013 року);

- провести експертизу техніко-економічного обґрунтування реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення з наступним його погодженням у Міністерстві енергетики та вугільної промисловості України, Кабінеті Міністрів України, Державній архітектурно-будівельній інспекції України, а потім з орендодавцем (строк: 2014-2015 роки);

- погодити в Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики строки та дії по впровадженню техніко-економічного обґрунтування реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення ТЕЦ (строк: 2014-2015 роки);

- після отримання всіх зазначених вище погоджень розробити проект реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення ТЕЦ (строк: 2014-2015 роки);

- провести експертизу проекту реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення ТЕЦ з затвердженням її у відповідній службі Української інвестиційної експертизи (строк: 2014-2015 роки);

- затвердити проект реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення ТЕЦ в Кабінеті Міністрів України (строк: 2014-2015 роки);

- отримати в Міністерстві енергетики та вугільної промисловості України дозвіл на втілення (реалізацію) проекту реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення ТЕЦ (строк: 2014-2015 роки);

- втілити (реалізувати) проект реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення ТЕЦ (строк: 2015-2020 роки);

- провести пуско-налагоджувальні роботи у відповідності до проекту реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення ТЕЦ (строк: 2020-2021 роки).

Разом з тим, як вбачається з інформації, наданої Міністерством енергетики та вугільної промисловості України у листі від 24.10.2017 за №04/15-9587 та Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради у листі від 03.10.2017 за №06.01-18/6102, ТОВ "Сумитеплоенерго" до цього часу більшість із взятих на себе зобов'язань щодо реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення ТЕЦ не виконано; орендар на день подачі позову лише погодив завдання на проектування реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення ТЕЦ; розробив їх техніко-економічне обґрунтування (у 2013 році) та провів експертизу ТЕО (12.06.2014 та 08.12.2016 відповідно); 24.01.2017 звернувся до Міненерговугілля для схвалення техніко-економічного обґрунтування реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення, а після повернення 30.03.2017 матеріалів на доопрацювання повторно із оновленими документами не звертався.

Апеляційним господарським судом встановлено, що згідно матеріалів справи та пояснень представника відповідача, наданих у судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 16.05.2018, на даний час реконструкція (будівництво) та технічне переоснащення Сумської ТЕЦ здійснюється на етапі проведення експертизи техніко-економічного обґрунтування реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення ТЕЦ, що відповідає абзацу 3 пункту 5.19 договору оренди (з урахуванням додаткової угоди від 30.04.2013), що відповідно до умов договору мало бути здійснено відповідачем у 2014-2015 роках.

Так, ТЕО було погоджено у Міністерстві енергетики та вугільної промисловості України ще 16.11.2015, що підтверджується протоколом засідання секції "Електроенергетика" Науково-технічної ради Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

Для подальшого погодження ТЕО відповідач звернувся до Кабінету Міністрів України листом №4909 від 28.12.2015.

Проте, на момент подачі документів на погодження до Кабінету Міністрів України вступила в дію постанова Кабінету Міністрів України № 665 від 26.08.2015 "Про внесення змін до Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи", яка змінила порядок погодження ТЕО.

За таких обставин, ТЕО у 2015 році не було погоджено.

При підготовці документів до повторної подачі для схвалення в Кабінеті Міністрів України у 2016 році, кошторисна вартість ТЕО перестала відповідати дійсним цінам, у зв'язку з чим, в проектну документацію були внесені зміни.

Після коригування ТЕО була проведена повторна експертиза ТЕО.

Експертиза була виконана ДП "Спеціалізована державна експертна організація - центральна служба Української державної будівельної експертизи" ДП "Укрдержбудекспертиза", експертний звіт №00-1439-16/ПБ від 08.12.2016.

Листом від 24.01.2017 відповідач звернувся до Міненерговугілля щодо схвалення ТЕО.

Проте, матеріали були повернуті відповідачу, у зв'язку з тим, що Указом Президента України від 16.02.2017 №37/2017 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України "Про невідкладні заходи з нейтралізації загроз енергетичній безпеці України та посилення захисту критичної інфраструктури". Відповідно до абзацу 3 пункту 1 цього рішення, Кабінету Міністрів України доручено забезпечити розроблення проектів реконструкції енергоблоків теплових електростанцій та теплоелектроцентралей, на яких використовується вугілля антрацитової групи, для забезпечення застосування ними вугілля газової групи вітчизняного видобутку.

Враховуючи, що ТЕО, здійсненим відповідачем, передбачалося використання вугілля марки АШ, що на сьогоднішній день не видобувається на контрольованій Україною території, Міненерговугілля листом від 30.03.2017 №04/15-2859 повернуло ТОВ "Сумитеплоенерго" ТЕО на доопрацювання з урахуванням можливості спалювання газової групи українських родовищ.

Після виконання рекомендацій Міненерговугілля зі зміни основного палива, відповідачем на адресу ДП "Укрдержбудекспертиза" надіслано документи для проведення експертизи, у тому числі ТЕО із супровідним листом вих.№4853 від 06.11.2017.

Як зазначає відповідач, на даний час відсутні відомості щодо проведення експертною установою експертизи, експертного звіту відповідачем отримано не було.

Апеляційним господарським судом також встановлено, що умовами пункту 5.19 договору оренди (з урахуванням додаткової угоди від 30.04.2013) встановлено - якщо зобов'язання, передбачені цим договором, передбачають погодження, затвердження, схвалення, надання дозволу третіх осіб, строк виконання таких зобов'язань продовжується на час отримання всіх відповідних погоджень, затверджень, схвалень, дозволів та інших документів.

Відповідно до пункту 11.1 договору оренди (з урахуванням додаткової угоди від 30.04.2013), цей договір діє з моменту підписання по двадцять четверте квітня дві тисячі двадцять третього року. Умови договору зберігають силу протягом усього строку його дії, у тому числі, у випадках, коли після його укладення законодавством встановлені правила, що погіршують становище орендаря (пункт 11.2 договору).

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Так, відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки.

Відповідно до укладеного договору оренди, сторони пунктом 5.19 договору (у редакції додаткової угоди від 30.04.2013) погодили строк виконання зобов'язань по реконструкції ТЕЦ.

Зокрема, абзац третій пункту 5.19 договору, а саме, проведення експертизи техніко-економічного обґрунтування реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення з наступним його погодженням у Міністерстві енергетики та вугільної промисловості України, Кабінеті Міністрів України, Державній архітектурно-будівельній інспекції України, а потім з орендодавцем повинно було бути здійснено відповідачем у строк 2014-2015 роки, проте, на момент звернення прокурора із позовом, як вбачається із матеріалів справи, лише здійснюється проведення експертизи ТЕО.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не відмовляється від виконання умов договору, проте, вважає, що порушення строків спричинено обставинами, що не залежать від його волі.

Судова колегія погоджується з доводами апелянта, що відповідно до пункту 5.19 договору оренди, у разі, якщо зобов'язання, передбачені цим договором, передбачають погодження, затвердження, схвалення, надання дозволу третіх осіб, строк виконання таких зобов'язань продовжується на час отримання всіх відповідних погоджень, затверджень, схвалень, дозволів та інших документів.

Отже, строк виконання зобов'язань за договором продовжується на час отримання всіх відповідних погоджень, затверджень, схвалень, дозволів та інших документів.

Проте, як вбачається із мотивувальної частини оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не було надано оцінки даним доводам відповідача, а також не проаналізовано вказаного пункту договору, що призвело до передчасного висновку суду першої інстанції про те, що з 2015 вже мала б здійснюватись реконструкція (будівництво) та технічне переоснащення Сумської ТЕЦ, проте, ТОВ "Сумитеплоенерго" на час звернення з позовом до суду навіть не отримало необхідних дозволів і погоджень та не розробило проектних документів.

Як вбачається із матеріалів справи, двічі матеріали ТЕО були повернуті відповідачеві з об'єктивних причин (з обставин, що не залежали від волі ТОВ "Сумитеплоенерго"), отже, строк виконання зобов'язання щодо проведення експертизи техніко-економічного обґрунтування реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення ТЕЦ є продовженим на підставі пункту 5.19 договору оренди до теперішнього часу.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права до суду із застосуванням відповідного способу захисту, визначеного законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право людини на доступ до правосуддя, а у статті 13 вказаної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, а саме - особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України, на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 №3-рп/99, інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.

При цьому органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, можливо розуміти як орган державної влади, так і орган місцевого самоврядування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що прокурор може заявити позов в інтересах держави, який виражається в інтересах територіальної громади, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює саме орган місцевого самоврядування, хоча він, цей орган, навпаки покликаний ці інтереси захищати.

Разом з тим судова колегія зазначає, що частиною 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Проте, наведені прокурором у позовній заяві доводи та обставини, що внаслідок неналежного виконання ТОВ "Сумитеплоенерго" взятих на себе зобов'язань за договором оренди комунального майна створюється загроза для стабільної роботи обладнання, має негативний вплив на енергоефективність та обсяги споживання теплової енергії населенням, що призводить до значної затратності виробництва теплової енергії та збереження високого рівня тарифів на комунальні послуги, не підтверджені жодними доказами, а із матеріалів справи цього не вбачається.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що дані доводи прокурора ґрунтуються виключно на його припущеннях.

Більше того, судова колегія зазначає, що за договором оренди строком втілення (реалізації) проекту реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення ТЕЦ зазначено строк: 2015-2020 роки, а проведення пуско-налагоджувальні роботи у відповідності до проекту реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення ТЕЦ має бути здійснено лише у строк: 2020-2021 роки.

Тобто, строк реконструкції ТЕЦ ще не сплив, а початком її роботи взагалі визначено - 2021 рік; крім того, відповідно до пункту 5.19 договору оренди, строк виконання зобов'язань, що передбачають погодження, затвердження, схвалення, надання дозволу третіх осіб, продовжується на час отримання всіх відповідних погоджень, затверджень, схвалень, дозволів та інших документів.

За таких обставин, яким чином порушуються права та охоронювані законом інтереси територіальної громади м. Суми, в інтересах якої діє Сумська міська рада, у зв'язку із тим, що на даний час реконструкція ТЕЦ здійснюється на етапі проведення експертизи техніко-економічного обґрунтування реконструкції та технічного переоснащення ТЕЦ, що передує етапу погодження ТЕО у відповідних органах та взагалі початку роботи реконструйованої ТЕЦ із матеріалів справи не вбачається, а прокурором як у позовній заяві, відзиві на апеляційну скаргу та у судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 16.05.2018 не обґрунтовано.

Колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує, що порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Проте, позовні вимоги прокурора, викладені у позовній заяві, фактично дублюють положення пункту 5.19 договору; при цьому, відповідач не заперечує необхідність виконання умов договору щодо реконструкції ТЕЦ та здійснює відповідні необхідні дії щодо реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення Сумської ТЕЦ.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 16.05.2018 прокурор зазначила, що даний позов спрямований на отримання судового рішення, яким буде зобов'язано відповідача виконати умови договору.

Проте, така позиція прокурора видається невиправдною з огляду на те, що виконання умов договору в силу положень Цивільного кодексу України і так є обов'язковими для сторін договору.

До того ж, пунктом 5.19 договору оренди (з урахуванням додаткової угоди від 30.04.2013) визначено чіткий алгоритм дій відповідача по реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення Сумської ТЕЦ, зокрема, вимога прокурора до відповідача погодити у Міністерстві енергетики та вугільної промисловості України, Кабінеті Міністрів України, Державній архітектурно-будівельній інспекції України, а потім з Сумською міською радою техніко-економічне обґрунтування реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення Сумської ТЕЦ може бути здійснена відповідачем відповідно до умов пункту 5.19 тільки після проведення експертизи техніко-економічного обґрунтування реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення, яка на даний час ще не виконана експертною установою.

Отже, яким чином буде відновлено, на думку прокурора порушене право територіальної громади м. Суми, у зв'язку із прийняттям судового рішення про задоволення цих позовних вимог, прокурором не обґрунтовано, а із матеріалів не вбачається, що здійснення на даний час реконструкції ТЕЦ на етапі проведення експертизи техніко-економічного обґрунтування реконструкції та технічного переоснащення ТЕЦ порушує інтереси територіальної громади м. Суми.

Крім того, у пункті 5.19 договору передбачені строки виконання відповідачем етапів реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення Сумської ТЕЦ, у той час, як вимоги прокурора, викладені у позовній заяві щодо виконання умов пункту 5.19 договору оренди навіть не передбачають строків виконання відповідачем етапів реконструкції (будівництва) та технічного переоснащення Сумської ТЕЦ.

Апеляційним господарським судом при розгляді апеляційної скарги не встановлено порушення прав позивача.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку про необґрунтованість позову прокурора, прокурором не доведено, в чому полягає порушення інтересів держави та територіальної громади м. Суми, в інтересах якої діє Сумська міська рада, а поданий позов не спрямований на забезпечення реального захисту інтересів позивача і, за таких обставин, задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та не надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, за таких обставин, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" слід задовольнити, рішення господарського суду Сумської області від 20.03.2018 у справі №920/1237/17 слід скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову прокурора відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 254, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суд

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської області від 20.03.2018 у справі №920/1237/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21.05.2018

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Шутенко І.А.