РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.05.2018Справа № 910/1800/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом публічного акціонерного товариства «Центренерго»

до відповідача державного підприємства «Вугілля України»

про стягнення 1 713 609,80 грн. збитків,

Представники:

від позивача Савєльєв С.І. (за дов.)

від відповідача Царенко Є.П. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом публічне акціонерне товариство «Центренерго» до державного підприємства «Вугілля України» про стягнення 1 713 609,80 грн..

Позовні вимоги мотивовані такими обставинами.

Протягом лютого-березня 2016 року відповідач, в порушення п.п. 201.7, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та п. 8.5 договору поставки вугілля № 111/55 від 28.12.2015, не зареєстрував податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зазначена бездіяльність відповідача призвела до втрати ПАТ «Центренерго» можливості зареєструвати податковий кредит на суму 1 713 609,80 грн.. Внаслідок втрати можливості зареєструвати податковий кредит позивач змушений сплатити податок на додану вартість у сумі 115 500 000,00 грн. (в тому числі 1 713 609,80 грн., які у разі дотримання відповідачем умов договору та норм податкового законодавства позивач відніс би до податкового кредиту).

Суд своєю ухвалою від 21.02.2018 відкрив провадження у справі № 910/1800/18, постановив розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 19.03.2018.

Відповідач позовні вимоги відхилив у повному обсязі, зазначивши, що, оскільки поставки здійснювались протягом лютого-березня 2016 року, станом на дату подання позовної заяви не сплили 1 095 днів, протягом яких позивач має право на включення до свого податкового кредиту суми ПДВ.

У свою чергу, позивач зазначив, що відповідач посилається на норми пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України із змінами, внесеними Законом України від 09.11.2017 № 2198-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо стабілізації розрахунків на Оптовому ринку електричної енергії України», у п. 2 розділу Ш якого зазначено: «внести до Податкового кодексу України такі зміни: в абзацах четвертому і п'ятому пункту 198.6 статті 198 цифри « 365» замінити цифрами « 1095». Водночас до спірних відносин слід застосовувати статтю 198 Податкового кодексу України в редакції, що діяла з 01.01.2016 по 01.01.2017.

Відповідач заявив клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Окружним адміністративним судом міста Києва справи № 826/5629/17 за позовом державного підприємства «Вугілля України» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, третя особа Міністерство фінансів України, про зобов'язання вчинити дії.

Суд відхилив клопотання як необґрунтоване, оскільки відсутні обставини, які би свідчили про неможливість вирішення даної справи до вирішення справи № 826/5629/17.

02.04.2018 суд закрив підготовче провадження, призначив розгляд справи по суті на 03.05.2018.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

28.12.2015 публічне акціонерне товариство «Центренерго» (покупець) та державне підприємство «Вугілля України» (постачальник) уклали договір поставки вугілля № 111/55 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник поставить (передасть) у власність покупця вугільну продукцію (далі - вугілля) в строки, в кількості, асортименті і з якісними характеристиками, по реквізитах та ціні, погодженими сторонами в цьому Договорі.

Відповідно до п. 8.5 Договору, постачальник зобов'язаний своєчасно скласти та зареєструвати податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної).

Згідно з п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

При цьому, згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку на додану вартість, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання товарів.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

На виконання умов Договору відповідач поставив позивачу з лютого 2016 року по березень 2016 року 200 960,674 тонн вугілля, за перевезення якого ПАТ «Центренерго» було відшкодовано на користь ДП «Вугілля України» витрати по оплаті за перевезення вугілля у сумі 10 281 658,80 грн. (в т.ч. ПДВ 1 713 609,80 грн.).

Однак відповідач не зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на суму податку на додану вартість, сплаченого позивачем у лютому-березні 2016 року при відшкодуванні витрат по оплаті за перевезення вугілля у розмірі 1 713 609,80 грн.

Зазначена бездіяльність відповідача призвела до втрати ПАТ «Центренерго» можливості зареєструвати податковий кредит з податку на додану вартість та зменшити зобов'язання з вказаного податку, внаслідок чого ПАТ «Центренерго»:

після сплину 60 календарних днів з дати здійснення відшкодування тарифу (провізної плати) згідно з платіжним дорученням № 837 від 23.02.2016 у сумі 4 858 761,60 грн. (в т.ч. ПДВ 809 793,60 грн.) сплатило 27 500 000,00 грн. ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 1840 від 29.04.2016;

після сплину 60 календарних днів з дати здійснення відшкодування тарифу (провізної плати) згідно з платіжним дорученням № 1061 від 12.03.2016 грн. у сумі 3 000 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 500 000,00 грн..) сплатило 88 000 000,00 грн. ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 2038 від 13.05.2016;

після сплину 60 календарних днів з дати здійснення відшкодування тарифу (провізної плати) згідно з платіжним дорученням № 1207 від 21.03.2016 у сумі 2 225 432,40 грн. (в т.ч. ПДВ 370 905,40 грн.) сплатило 88 000 000,00 грн. ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №2038 від 14.06.2016;

після сплину 60 календарних днів з дати здійснення відшкодування тарифу (провізної плати) згідно з платіжним дорученням № 1354 від 29.03.2016 у сумі 2 581 154,40 грн. (в т.ч. ПДВ 430 192,40 грн.) сплатило 88 000 000,00 грн. ПДАВ, що підтверджується платіжним дорученням № 2038 від 13.05.2016.

Відповідно до п. 8.7 Договору, у разі несвоєчасної реєстрації або відсутності реєстрації податкових накладних, в результаті чого покупець втратить право на податковий кредит за вказаними податковими накладними, постачальник зобов'язаний протягом 5 робочих днів з дати відправки покупцем відповідної вимоги постачальнику сплатити покупцю грошові кошти в розмірі, що дорівнює сумі ПДВ, зазначеній у вказаних податкових накладних та відшкодувати витрати з податку на прибуток, нарахованого на зазначені суми ПДВ.

14.07.2017 позивач звернувся до відповідача з претензією № 8-04/2322 про салату грошового зобов'язання, що вникло з порушення норм податкового законодавства.

Відповідач не надав відповіді на претензію.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема, включається додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з державного підприємства «Вугілля України» (вул. Б. Хмельницького, 4, м. Київ, 01601, код 32709929) на користь публічного акціонерного товариства «Центренерго» (вул. Козацька, 120/4, літера «Є», м. Київ, 03022, код 22927045) 1 713 609,80 грн., 25 704,15 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Рішення підписано 29.05.2018

Суддя С. А. Ковтун