ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

22.05.2018

Справа № 910/16794/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши

заяву                    Товариства з обмеженою відповідальністю "Офісбуд"

про                    відстрочення виконання рішення

у справі № 910/16794/17

за позовом           Комунального підприємства "Теплогрант"

до                    Товариства з обмеженою відповідальністю "Офісбуд"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –

Товариство з обмеженою відповідальністю "Станхем Плюс"

про                     визнання договору укладеним та стягнення 161 377,23 грн.

за участю представників:

від заявника ТОВ "Офісбуд":           не з’явився

від КП "Теплогрант":                     не з’явився

від ТОВ "Станхем Плюс":                     не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді Господарського суду міста Києва (суддя Спичак О.М.) перебувала справа № 910/16794/17 за позовом Комунального підприємства "Теплогрант" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Офісбуд" про зобов’язання укласти договір та стягнення 161377,23 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 у справі № 910/16794/17 постановлено визнати укладеним договір № 41/16-17 про постачання теплової енергії між Комунальним підприємством "Теплогрант" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Офісбуд" згідно редакції викладеній у рішенні та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Офісбуд" на користь Комунального підприємства "Теплогрант" заборгованість в розмірі 161 377,23 грн. та судовий збір в сумі 4020,66 грн.

06.04.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Офісбуд" надійшла заява про відстрочення виконання рішення.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/391 від 06.04.2018 призначено повторний автоматизований розподіл заяви у справі № 910/16794/17 у зв’язку лікарняним судді Спичак О.М.

В результаті повторного автоматизованого розподілу, заява про відстрочення виконання рішення у справі № 910/16794/17 передана на розгляд судді Гулевець О.В.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи (ч. 2 ст. 331 ГПК України).

Судом було встановлено, що матеріали справи № 910/16794/17 були скеровані до Київського апеляційного господарського суду, у зв’язку з надходженням апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 по справі № 910/16794/17.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 по справі № 910/16794/17 залишено без змін.

Однак, у зв’язку із тим, що матеріали справи № 910/16794/17 станом на 10.04.2018 до Господарського суду міста Києва не повертались, ухвалою суду від 10.04.2018 відкладено вирішення питання про прийняття заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Офісбуд" про відстрочення виконання рішення до повернення матеріалів справи №910/16794/17 до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2018, оскільки матеріали справи № 910/16794/17 були повернуті до Господарського суду міста Києва, судом призначено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Офісбуд" про відстрочення виконання рішення до розгляду в судовому засіданні на 22.05.2018 та повідомлено учасників справи про розгляд вище вказаної заяви.

В судове засідання 22.05.2018 представники учасників справи не з’явились.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Офісбуд" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 у справі №910/16794/17, суд вирішив відмовити в її задоволенні, з огляду на наступне.

В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на скрутний матеріальний стан та відсутність необхідних коштів на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Офісбуд", що унеможливлює виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04 грудня 2017 року в частині стягнення заборгованості у сумі 161 377,23 грн. В підтвердження неможливості виконання рішення суду заявник надав до заяви фінансові звіти за період 2015 – 2017 р.р., згідно із якими у розділі I звіту про фінансові результати за 2015 рік збитки становлять 211099,20 грн., за 2016 рік – 82865,90 грн., за 2017 рік – 50805,80 грн. також заявником до заяви додано довідку АТ "БМ Банк" №БТ-3779/04-18 від 04.04.2018, відповідно до якої залишок коштів станом на 03.04.2018 на поточному рахунку №03 у гривні та доларах США, відкритих ТОВ "Офісбуд" становить 31845,72 грн. та 0,00 дол. США.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Зі змісту приписів статті 331 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що відстрочення є правом, а не обов’язком суду, яке реалізується після набрання рішенням законної сили, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Підставами для задоволення заяви про відстрочку, розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи зазначене вище, оцінивши наведені заявником посилання на обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, надані заявником до заяви документи, суд дійшов висновку що наведені Товариством з обмеженою відповідальністю "Офісбуд" обставини не свідчать про істотне ускладнення виконання рішення або неможливість його виконання в розумінні частини 2 статті 331 Господарського процесуального кодексу України.

Посилання заявника на скрутне фінансове становище, не є виключними та мають негативний вплив на фінансовий стан не лише заявника, а й стягувача у справі – Комунальне підприємство "Теплогрант" та здійснювану ним господарську діяльність.

Недостатність чи відсутність коштів у ТОВ "Офісбуд" не можна вважати безумовними винятковими обставинами, за наявності яких виконання судового рішення можна відстрочити.

У відповідності до частини 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, доводи заявника про відсутність у нього грошових коштів не свідчать про наявність підстав для звільнення від виконання господарського зобов’язання та відстрочення виконання рішення суду.

Також Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судом як джерело права, неодноразово наголошував щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони, якою у даному випадку є позивач, Комунальне підприємство "Теплогрант".

Зокрема, у справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

З огляду встановлені вище судом обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, а також те, що рішення суду є обов’язковим до виконання та має бути виконане, суд не вбачає правових підстав для відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 у справі №910/16794/17.

Окрім того, частиною 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови, що також свідчить про відсутність підстав для відстрочення виконання рішення суду від 04.12.2017 на 24 місяці до 04 квітня 2020 року.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Офісбуд" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 у справі №910/16794/17 на 24 місяці до 04 квітня 2020 року.

Керуючись ст. ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Офісбуд" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 у справі №910/16794/17 – відмовити.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали підписано 25.05.2018.

Суддя                                                                                                    О.В. Гулевець