РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.05.2018Справа № 910/2824/18

Суддя господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі Луганської філії

про стягнення 3 074,80 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Старобільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (надалі - ПАТ «Управління пенсійного фонду») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі Луганської філії (надалі - ПАТ КБ «Приватбанк») про стягнення 3 074,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач несвоєчасно повернув позивачу суми пенсій, у зв'язку з надходженням відомостей про смерть їх одержувачів, на підставі чого позивач вказує на обов'язок сплатити штраф у розмірі несвоєчасно повернутих грошових коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2018 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

27.04.2018 через канцелярію суду від ПАТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю з огляду на те, що пенсійні кошти, які за твердженням позивача несвоєчасно повернуті, є використаними для здійснення пенсійних виплат, а також ПАТ КБ «Приватбанк» не є власником коштів, перерахованих Управлінням пенсійного фонду, та немає права ними розпоряджатись, а лише вчиняє дії з обслуговування рахунку одержувача таких коштів.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

26.02.2010 року між Управлінням Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області (Фонд), Управлінням праці та соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації (Управління) та ПАТ КБ «Приватбанк» (Банк) укладено договір б/н (далі - Договір), відповідно до п. 1 ст. 1 розділу 1 Договору банк виконує функції виплати пенсій та грошової допомоги, передбачені Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999. № 1596 (з наступними змінами) (далі - Порядок).

Банк виконує зазначені вище функції в Старобільському районі Луганської області (п. 2 ст. 1 розділу 1 Договору).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 21.12.2016 управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області реорганізовано шляхом злиття з управлінням Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області в Старобільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області.

31.01.2017 між Управлінням пенсійного фонду, Управлінням соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено Додаткову угоду до Договору, відповідно до п. 1.1 якої сторони дійшли згоди про зміну назви Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області на Старобільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області.

Спір у справі виник внаслідок того, що, на думку позивача, наявні підстави для стягнення з відповідача штрафу у розмірі 3 074,80 грн. у зв'язку із несвоєчасним поверненням відповідачем коштів перерахованих на виплату пенсій згідно Договору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 3 ст. 1 розділу 1 Договору взаємовідносини між Фондом, Управлінням та Банком з питання виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банківських установах регулюються Порядком, цим Договором та договорами про зміну цього Договору, що є його невід'ємними частинами.

Параграфом 3 ст. 3 розділу 2 Договору передбачено, що Банк зобов'язується забезпечити через свої установи:

- відкриття для зарахування коштів від органів Фонду і Управління окремих аналітичних рахунків за балансовим рахунком №2560 «Державні позабюджетні фонди» в установах банку без нарахування відсотків за залишками коштів, що створить умови для цільового використання коштів органів Фонду та Управління;

- укладання з пенсіонерами і одержувачами допомоги договорів про відкриття поточних рахунків для зарахування сум пенсій та допомоги;

- видачу за бажанням одержувача належних йому сум пенсій та грошової допомоги як безпосередньо у Банку, так і з доставкою додому;

- відкриття поточних рахунків пенсіонерам і одержувачам допомоги у порядку, встановленому інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженою постановою правління НБУ від 12.11.2003 №492, зареєстрованою в Мін'юсті України 17.12.2003 за №1172/8493, та видачу безкоштовно ощадних книжок або платіжних карток. Строк дії платіжних карток не може становити більше одного року;

- зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки одержувачів не пізніше наступного операційного дня після надходження коштів від органів Фонду і Управління;

- видачу одержувачам належних їм сум пенсій та грошової допомоги за їх першою вимогою;

- повернення органам Фонду і Управління не пізніше ніж через два робочих дні після останньої дати виплати у кожному виплатному періоді завірених списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки та описів до них у кількості і за формою згідно з Порядком;

- здійснення установами банку нарахування за коштами, які зберігаються на поточних рахунках пенсіонерів і одержувачів, відсотків у порядку та розмірах, визначених договором між одержувачем і відповідною установою банку;

- надання за письмовим запитом органів Фонду і Управління інформації щодо зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки про їх закриття;

- допуск працівників Фонду, Управління до перевірок додержання банком умов Порядку та цього договору і надання їм необхідних документів, інформації та пояснень.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1999. затверджено Порядок виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 13 Порядку у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги уповноважений банк зобов'язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, і зробити відповідну помітку у примірнику списку на зарахування пенсій та допомоги, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду або органу праці та соціального захисту населення.

Суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок разом з нарахованими на них відсотками, починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті пенсіонера, підлягають поверненню уповноваженим банком відповідно органам Пенсійного фонду та соціального захисту населення не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача.

Згідно з розділом 4 статті 8 параграфу 4 Договору суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, установи банку повертають відповідно органам фонду або управління, за їх письмовим розпорядженням, не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача за умови наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера.

Як вбачається з матеріалів справи, Управління пенсійного фонду звернулось до ПАТ КБ «Приватбанк» із листами, а саме: №103/02 від 04.01.2017 з вимогою про повернення пенсії за січень 2017 року у розмірі 1 595,00 грн. одержувача ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), у зв'язку із смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_1; №196/02 від 05.01.2017 з вимогою про повернення пенсії за період з 01.08.2015 по 30.06.2016 у розмірі 28 272,20 грн. одержувача ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), у зв'язку із смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_2; №2406/02 від 03.03.2017 з вимогою про повернення пенсії за лютий 2017 року у розмірі 1 247,00 грн. одержувача ОСОБА_3 (від ідентифікаційного номеру відмовилась), у зв'язку із смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_3; №2710/03 від 13.06.2017 з вимогою про повернення пенсії за червень 2017 року у розмірі 1 436,26 грн. одержувача ОСОБА_4, у зв'язку із смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_4.

В свою чергу, матеріалами справи підтверджується (виписки по рахункам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4) часткове повернення, в межах наявного залишку на рахунках, ПАТ КБ «Приватбанк» Управлінню пенсійного фонду грошових коштів ОСОБА_1 у розмірі 1 595,40 грн. (що також підтверджується платіжним дорученням №Н0110TK2ZC від 10.01.2017), ОСОБА_2 у розмірі 37,43 грн. (що також підтверджується платіжним дорученням № Н0116SC8OY від 16.01.2017) та ОСОБА_3 у розмірі 5,71 грн. (що також підтверджується платіжним дорученням №Н030771IVL від 07.03.2017), щодо ОСОБА_4 пенсія за червень 2017 року у розмірі 1 436,26 грн. на рахунок пенсіонера не надходила та не поверталась Управлінню пенсійного фонду.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується повернення Управлінню пенсійного фонду грошових коштів у розмірі 1 638,54 грн., а не 3 074,80 грн.

Як на підставу для застосування до ПАТ КБ «Приватбанк» штрафу, позивач посилається на параграф 1 статті 6 розділу 3 Договору, відповідно до якого за несвоєчасну виплату і доставку сум пенсійних виплат одержувачам або несвоєчасне зарахування їх на банківські рахунки пенсіонерів, або несвоєчасне повернення на банківські рахунки фонду сум коштів, не використаних для здійснення пенсійних виплат, за умови своєчасного і в повному обсязі їх фінансування, на установи банку накладається штраф у розмірі своєчасно не виплачених, не доставлених чи не зарахованих або своєчасно не повернутих сум пенсійних виплат.

Аналогічна відповідальність закріплена у ч. 11 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Суд відзначає, що положення ч. 11 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як і параграф 1 статті 6 розділу 3 Договору, передбачають накладення штрафу у випадку несвоєчасного повернення на банківські рахунки фонду сум коштів за умови, що такі кошти не використані для здійснення пенсійних виплат.

В той же час, як встановлено судом, сума коштів у розмірі 1 638,54 грн. була вже зарахована на поточні рахунки пенсіонерів, тобто використана для здійснення пенсійних виплат, а відтак підстави для накладення штрафу в цьому випадку на суму 1 638,54 грн. відсутні.

Стосовно іншої суми штрафу у розмірі 1 436,26 грн., що стосується пенсіонера ОСОБА_4, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази повернення цієї суми Управлінню пенсійного фонду, а надані позивачем порівняльні дані не можуть бути належними доказами здійснення такої господарського операції, оскільки не є первинними документами бухгалтерського обліку в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Більш того, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України встановлено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що Банк не є власником коштів, перерахованих Фондом. Банк зобов'язаний зарахувати відповідні суми на особові карткові рахунки одержувачів і за невиконання цього обов'язку Банк несе відповідальність, передбачену порядком і договором. Саме одержувачі є власниками коштів, перерахованих Фондом, і Банк не має права ними розпоряджатись без згоди і розпоряджень власників.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі Луганської філії про стягнення 3 074,80 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий