КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2018 р. Справа№ 911/3325/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Сітайло Л.Г.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Добрицька В.С.

учасники справи:

позивача за первісним позовом Барсегян М.Х.

відповідача за первісним позовом Пипченко Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЄВРОДОР"

на рішення Господарського суду Київської області від 01.02.2018

у справі №911/3325/17 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТИК МАШИНЕРІ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЄВРОДОР"

про стягнення 214344,77 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЄВРОДОР"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТИК МАШИНЕРІ"

про стягнення 221600,81 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю " ЛОГІСТИК МАШИНЕРІ " звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою про стягнення 214 344, 77 грн штрафних санкцій.

13.12.2017 до канцелярії Господарського суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЄВРОДОР" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТИК МАШИНЕРІ" про стягнення 221600,81 гривень.

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.02.2018 у справі №911/3325/17 первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик Машинері" задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Укрєвродор" на користь ТОВ "Логістик машинері" 110215,65 гривень штрафу, 70566,90 гривень пені, 2681,59 гривень 3% річних та 2751,96 гривень судового збору, в решті позовних вимог відмовлено. В задоволенні зустрічних позовних вимог - відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРЄВРОДОР" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 01.02.2018 у справі № 911/3325/17. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТИК МАШИНЕРІ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЄВРОДОР" про стягнення 214 344,77 грн відмовити повністю. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЄВРОДОР" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТИК МАШИНЕРІ" про стягнення 221 600, 81 грн задовольнити повністю.

Зокрема скаржник зазначав, що незаконність і необґрунтованість рішення (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо полягає у наступному.

Суд неповно установив фактичні обставини справи в період 25.05.2017 по 15.09.2017 і залишив їх без належного правового аналізу, що вплинуло на встановлення виконання сторонами договірних зобов'язань та підставність визначення і застосування штрафних санкцій. Судом першої інстанції не доведено порушення умов Договору зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЄВРОДОР» (далі - ТОВ «УКРЄВРОДОР», позивач за зустрічним позовом, відповідач за первісним позовом) та не досліджено порушення договірних умов щодо ТОВ «УКРЄВРОДОР» зі сторони ТОВ «Логістик машинері» (далі - ТОВ «Логістик машинері», позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом). Апелянт стверджував, що ТОВ «УКРЄВРОДОР» жодним чином не стверджувало про ширину коліс (як це стверджує суд), а ТОВ «УКРЄВРОДОР» посилався на невідповідність фактичних і документальних габаритів Товару (автогрейдера) договірним умовам, а відтак і потребам товариства. Представник ТОВ «УКРЄВРОДОР» звертає увагу суду апеляційної інстанції, що твердження суду: «Позивач за зустрічним позовом посилається на те, що габарити товару, а саме ширина коліс є різною у договорі і митній декларації» не відповідає дійсності, таких стверджувань представник ТОВ «УКРЄВРОДОР» не робив, адже у митній декларації ширина коліс не зазначена. Зазначимо при цьому, що параметри шин зазначені в усіх супровідних документах однакові ( Шини17.5-25-16РІЗ).

ТОВ «Логістик машинері» не забезпечило первинну реєстрацію Товару чим порушило ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» та інші підзаконні нормативно-правові акти, якими передбачено, що власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Зазначена обставина позбавила ТОВ «УКРЄВРОДОР» належним чином реалізувати свої законні права щодо придбання та державної реєстрації автогрейдера, процедура реєстрації якого передбачає наявність свідоцтва про державну реєстрацію (п. 18,19 Порядку відомчої реєстрації та ведення обліку великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №8 від 6 січня 2010 року) та зняття з обліку.

Судом встановлено, що покупець був належним чином повідомлений про готовність товару до відвантаження. Проте, покупець товар зі складу вчасно не забрав і не оплачував заборгованість, тому вся відповідальність щодо неотримання товару покладається на покупця. В той же час така позиція суду першої інстанції суперечить умовам Договору та фактичним обставинам справи, адже повідомлення відбулось, як зазначає суд, 25 липня 2017року (судом встановлено, що 25.07.2017 товариство з обмеженою відповідальністю «Логістик машинері» направило на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЄВРОДОР» лист (від 21.07.2017 вих. №21.07.-д) про готовність товару до відвантаження), тобто поставка відбулась не протягом 55 (п'ятдесяти п'яти) календарних днів, що значно пізніше, через - 60 днів (5 днів травня(26-31 числа), 30 днів червня, 25 днів липня). Отже, ТОВ «Логістик машинері» не лише не забезпечило належну комплектацію Товару, а й прострочило його поставку.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЄВРОДОР" на рішення Господарського суду Київської області від 01.02.2018 у справі №911/3325/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Андрієнка В.В., судді Сітайло Л.Г., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.03.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЄВРОДОР" залишено без руху у зв'язку з сплатою судового збору у розмірі меншому, чим передбачено законом.

05.04.2018 на адресу суду на виконання вимог ухвали від 26.03.2018 надійшло клопотання позивача за первісним позовом про долучення до матеріалів справи оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору у розмірі 4822, 77 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2018 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЄВРОДОР" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 01.02.2018 у справі № 911/3325/17 - задоволено. Поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження. Зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 01.02.2018 у справі № 911/3325/17. Відкрито апеляційне провадження у справі № 911/3325/17 та призначено справу до розгляду на 10.05.2018.

03.05.2018 до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (прийом документів) Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТИК МАШИНЕРІ" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, де останній просив суд рішення Господарського суду Київської області від 01.02.2018 у справі №911/3325/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЄВРОДОР" без задоволення.

У своєму відзиві Товариство вказувало, що відповідач за первісним позовом необґрунтовано стверджує, що йому було передано Товар з невідповідними габаритним розмірам, але звертаємо увагу Поважного Суду на те, що Відповідач прийняв Товар, був ознайомлений з всіма документами під час передачі Товару і на момент прийняття Товару зауважень щодо невідповідності документам чи невідповідності Товару умовам Договору Відповідач не мав. У разі наявності б будь-яких зауважень до Товару у Відповідача, останній міг би відмовитися від Товару взагалі, або скласти Акт про невідповідність Товару. Однак Відповідач прийняв Товар без зауважень та здійснив реєстрацію даного транспортного засобу після його отримання.

Відповідач стверджує, що «на момент повідомлення Товару до відгрузки (25.07.2017), його документи свідчили про невідповідність габаритів Товару і недотримання ТОВ «Логістик машинері» договірних відносин. Габаритні розміри (ДхШхВ) 8975x2710x3240 мм не відповідали умовам договору» й посилається на п. 3.4. Договору, яким передбачено, що Покупець не приймає Товар, якщо він не відповідає умовам цього Договору.

При цьому відповідач не надав належних доказів, які б підтверджували його тверджень. Пояснення виконроба ОСОБА_4, який ніби то неодноразово у липні, серпні, вересні поточного року здійснював поїздки до м. Бровари до ТОВ «Логістик Машинері» з метою перевірки документації та отримання в експлуатацію автогрейдера теж не підтверджено ні наданням відряджень, ні будь-яким іншим документом, або ж свідками. Відповідач вказує, що судом не доведено законність права ТОВ «Логістик машинері» щодо притягнення ТОВ «УКРЄВРОДОР» до відповідальності, стягненні пені, штрафу, санкцій. Однак беручи до уваги Договір купівлі-продажу № ЛМ 309 від 25.05.2017, який сторони уклали у відповідності до законодавства України, з урахуванням статті 180 Господарського кодексу України, якою визначено, що договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Тобто сторони згідно Договору взяли на себе певні зобов'язання і в разі їх порушення повинні понести відповідальність про яку сторони домовилися.

10.05.2018 в судове засідання з'явились представники позивача та відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частиною 7 вказаної статті передбачено, що закінчивши з'ясування обставин і перевірку їх доказами, суд апеляційної інстанції надає учасникам справи можливість виступити у судових дебатах у такій самій послідовності, в якій вони давали пояснення.

Отже, враховуючи вищенаведене, головуючим суддею, з дотриманням норм процесуального права, було оголошено про судові дебати.

Представник відповідача за первісним позовом (апелянт), підтримав доводи наведені в апеляційній скарзі, з обґрунтуваннями, які були викладені в ній, та просив суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 01.02.2018 та задовольнити вимоги відповідача в повному обсязі.

Представник позивача за первісним позовом заперечував щодо доводів наведених в апеляційній скарзі, з обґрунтуванням, які були викладені у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача наполягав на законності рішення суду першої інстанції, та просив суд залишити його в силі, з огляду на його законність та обґрунтованість.

Відповідно до частини 9 ст. 270 ГПК України, після закінчення дебатів суд виходить до нарадчої кімнати.

Отже, після проведення колегією суддів наради, головуючий суддя оголосив вступну та резолютивну частини постанови у даній справі, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЄВРОДОР" залишено без змін, а рішення Господарського суду Київської області від 01.02.2018 без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст . 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.05.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрєвродор" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Логістик машинері" (продавець) був укладений договір купівлі-продажу №ЛМ309.

На умовах цього договору продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець оплатити і прийняти автогрейдер SDLGG9165 (п. 1.1. договору).

Вартість товару згідно договору становить 2418680,00 гривень з урахуванням ПДВ, що еквівалентно 92000,00 доларів США. Сторони домовились, що ціна товару, визначена сторонами, вважається звичайною та відповідає ринковій ціні згідно чинного законодавства і може змінитися шляхом підписання додаткових угод та специфікацій до даного договору. Зазначена вартість товару не може бути змінена в односторонньому порядку. Оплата товару здійснюється покупцем в наступному порядку: покупець на підставі рахунку-фактури продавця, протягом одного дня з моменту їх отримання перераховує на поточний рахунок продавця передоплату в розмірі 50% вартості товару. Остаточний платіж у розмірі 50% вартості товару покупець перераховує на поточний рахунок продавця протягом 3 банківський днів з моменту повідомлення про готовність товару до відвантаження. Усі взаєморозрахунки за цим договором проводяться у гривнях (п.п. 2.1.-2.3.2., 2.5 договору).

Поставка товару здійснюється протягом 55 календарних днів з моменту внесення на поточний рахунок продавця 50% вартості товару. Протягом строку, передбаченого п. 3.1. продавець повідомляє покупцю про готовність товару, який відповідає умовам цього договору для продажу. Покупець отримує товар на складі продавця. Покупець не приймає товар якщо він не відповідає умовам цього договору. Датою поставки вважається дата, яка вказана у видатковій накладній. Зобов'язання продавця вважається виконаними з моменту передачі товару покупцю. Зобов'язання покупця вважаються виконаними з моменту оплати та прийняття поставленого товару (п.п. 3.1.-3.6. договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та його скріплення печатками сторонами. Строк дії договору становить 12 календарних місяців з дати його підписання сторонами (п. 9.1. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, 25.05.2017, між сторонами було підписано специфікацію №1 до договору, якою сторонами було визначено товар, кількість та ціна. Сума партії товару за умовами специфікації №1 від 25.05.2017 становить 2418680,00 гривень.

25.05.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю "Логістик машинері" було виставлено рахунок на оплату товару (Автогрейдер SDLG G9165 (серійний номер: VLGG9165CH0600022, номер двигуна: 6P17C012591)).

26.05.2017 покупцем було здійснено передоплату у розмірі 50% вартості товару у сумі 1209340,00 гривень.

25.07.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Логістик машинері" направило на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Укрєвродор" лист (від 21.07.2017 вих. №21.07.-д) про готовність товару до відвантаження.

04.08.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Логістик машинері" направило на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Укрєвродор" лист-вимога про доплату за товар.

15.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Логістик машинері" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрєвродор" був підписаний акт приймання-передачі транспортного засобу (Автогрейдер SDLG G9165).

19.09.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Логістик машинері" направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрєвродор" претензію (від 14.09.2017 №14/09) про оплату товару та штрафних санкцій за порушення умов договору, проте відповідач вимогу щодо сплати штрафних санкцій не виконав, що стало підставою звернення до господарського суду Київської області із розглядуваним позовом та просить стягнути з відповідача суму штрафних санкцій за порушення умов договору, що становить 214344,77 гривень, що складається з суми пені за прострочення оплати товару 82831,51 гривень, суми штрафу за неотримання товару 128190,04 гривень, суми 3% річних 3323,22 гривень.

Відповідно до ч. 1 т п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що у разі якщо покупець не отримав товар у строк, визначений у пунктів 3.1. цього договору продавець має право зобов'язати покупця сплатити штраф у розмірі 0,1% від загальної вартості такого товару, вказаного у рахунку-фактурі, за кожен день не отримання товару.

Згідно п. 5.2. договору у разі порушення покупцем строків оплати товару, встановлених п. 2.3.2. п. 2.3. договору продавець має право стягнути, а покупець зобов'язаний сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості товару, за кожен день прострочення оплати товару. Пеня починає нараховуватися з дня, наступного за останнім днем строку оплати товару згідно умов цього договору і нараховується до моменту оплати покупцем 100% загальної вартості товару.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, що у зв'язку із неналежним виконання відповідачем за первісним позовом умов договору, а саме порядок оплати товару та відвантаження товару, позивач, на підставі п. 5.1., 5.2. договору, просить стягнути 128190,04 гривень штрафу за неотримання товару за період з 24.07.2017 по 14.09.2017 та 82831,51 гривень пені за прострочення оплати товару за період з 27.07.2017 по 14.09.2017.

Як було встановлено судом першої інстанції, що лист від 21.07.2017 вих. №21.07.-д про готовність товару до відвантаження, був скерований відповідачу 25.07.2017, однак суду не було надано доказів стосовного того, чи був вказаний лист отриманий відповідачем.

Судом бралось до уваги, при розрахунку дати отримання відповідачем поштового відправлення наступні нормативи, а саме, п. 2 ч. 1 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 № 958, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку), у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання.

Тому, враховуючи термін поштового перебігу кореспонденції, датою одержання відповідачем цього повідомлення слід вважати 28.07.2017 та нараховувати слід з наступного робочого дня після повідомлення - з 31.07.2017.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 цієї норми, сплата неустойки.

Судом першої інстанції було вірно зазначено, що позивач нараховує штраф та пеню на суму 2418680,00 гривень (вартість товару за договором), однак, як вартість товару у рахунку-фактурі становить 2395992,42 гривень.

Отже, період прострочення становить з 31.07.2017 - 14.09.2017, розмір штрафу становить 0.1 %, сума штрафу за неотримання товару становить 110215,65 грн.

Враховуючи те, що 28.07.2017 відповідач був повідомлений про готовність товару до відвантаження, то після спливу 3 банківських днів починаючи з 02.08.2017 по 14.09.2017 слід нараховувати пеню відповідно до п. 5.2 договору.

Період прострочення 02.08.2017 - 03.08.2017 становить 3282,18 грн (розмір облікової ставки НБУ 12.5000 % ; розмір подвійної облікової ставки НБУ в день 0.068 % ).

Період прострочення 04.08.2017 - 13.09.2017 становить 67284,72 грн (розмір облікової ставки НБУ 12.5000 % ; розмір подвійної облікової ставки НБУ в день 0.068 %). Отже, сума пені по договору складає 70566,90 гривень.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що позов в частині позовних вимог про стягнення штрафу та пені підлягає частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню 110215,65 гривень штрафу за неотримання товару та 70566,90 гривень пені за порушення покупцем строків оплати.

Щодо нарахування позивачем за первісним позовом 3 323,22 грн - 3% річних колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за розрахунком позивача, розмір відсотків річних складає 3 323,22 грн. Відповідно, перевіривши розрахунок наданий позивачем колегія суддів дійшла висновку, про часткове задоволення вимог в цій частині з наступних підстав.

Судом першої інстанції було здійснено перерахунок 3 % річних, з чим і погоджується суд апеляційної інстанції, а саме:

- з 02.08.2017 по 17.08.2017, нарахованих на суму заборгованості в розмірі 1086652,42 гривень, у сумі 1429,02 гривень;

- з 18.08.2017 по 29.08.2017, нарахованих на суму заборгованості в розмірі 786652,42 гривень, у сумі 775,88 гривень;

- з 30.08.2017 по 13.09.2017, нарахованих на суму заборгованості в розмірі 386652,42 гривень, у сумі 476,69 гривень.

Отже, загальна сума 3% річних становить 2681,59 гривень.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що позов в частині позовних вимог про стягнення 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 2681,59 гривень у зв'язку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобов'язань з оплати.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів зазначає, що рішення Господарського суду м. Києва від 01.02.2018 (стосовно первісного позову) підлягає задоволенню в частині позовних вимог про стягнення пені, штрафу та 3% річних у розмірі:

- 110215,65 гривень штрафу;

- 70566,90 гривень пені;

- 2681,59 гривень 3% річних.

Стосовно вимог ТОВ «УКРЄВРОДОР», викладених у зустрічній позовній заяві, щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТИК МАШИНЕРІ" про стягнення 221600,81 гривень, колегія суддів зазначає наступне.

Як було зазначено позивачем за зустрічним позовом, що автогрейдер SDLGG9165 не відповідає умовам договору. Позивач вказував, що невідповідність габаритів є істотним недоліком, відповідач за зустрічним позовом порушив умови розділу 3 договору (не поставило товар відповідно до умов договору) та п. 4.1.7 договору (не поставило товару у належній комплектації).

Як вбачається з матеріалів зустрічної позовної заяви, позивач у ній зазначав, що габарити товару, а саме ширина коліс є різною у договорі і митній декларації. І вважає, що товар поставлений саме з шириною коліс, що міститься у митній декларації, а не у договорі. Згідно митного кодексу України, митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарі, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури. Тобто, митна декларація використовується у митних правовідносинах, може бути доказом ввезення на територію України товару, що виготовлювався заводом - виробником. Але митна декларація не є підтвердженням господарської операції поставки товару між ТОВ "Логістик машинері" та ТОВ "Укрєвродор" в рамках правовідносин, що склались між сторонами.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що існує невідповідність габаритів, вважає що це є істотним недоліком. За умовами договору, істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини продавця, після його усунення проявляється знову незалежно з незалежним від покупця причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) взагалі не може бути усунутий б) його усунення потребує понад тридцять календарних днів, в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Проте, позивач за зустрічним позовом й надалі користується товаром, жодних зауважень з цього приводу продавцю не надіслав.

Також, позивач за зустрічним позовом посилається на пункт 3.4. договору "покупець не приймає товар, якщо він не відповідає умовам цього договору", стверджує, що була здійснена попередня перевірка і констатована невідповідність товару умовам договору.

Відповідно до матеріалів справи, в акті приймання-передачі транспортного засобу від 15.09.2017 №1, автогрейдер SDLG G9165 був переданий ТОВ "Укрєвродор" в задовільному стані. Акт оформлений відповідно до вимог законодавства, має найменування та реквізити сторін, найменування товару та підписаний з боку сторін без зауважень та заперечень. Акт скріплений печатками сторін. Повідомлень про невідповідність товару ТОВ "Укрєвродор" до ТОВ "Логістик машинері" не надсилалися.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що посилання позивача за зустрічним позовом, що була здійснення попередня перевірка і констатована невідповідність товару умовам договору жодним доказом не підтверджено.

Позивач за первісним позовом зазначав, що у липні, серпні, вересні 2017 року представники ТОВ "Логістик машинері" неодноразово пропонували перенести строки поставки грейдера, "відмовитися" від поставленого грейдеру, сплатити за поставлений грейдер. Зазначав, що 19.07.2017 ТОВ "Логістик машинері" надало на підписання сканкопію додаткової угоди з пропозицією перенести строки поставки, оскільки позивач за первісним позовом не мав у наявності належної комплектації товару.

Однак, як було вірно зазначено судом першої інстанції, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

Припущення позивача не підтверджені належними доказами, а є лише припущеннями, тобто не доведеними судженнями.

Щодо стягнення 3% річних за період з 20.07.2017 по 14.09.2017 у розмірі 3323,22 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення частини другої статті 625 ЦК України в частині сплати 3% річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. За умовами договору купівлі-продажу, грошове зобов'язання виникає саме у покупця, а у продавця - поставити товар. Унаслідок невиконання боржником грошового зобов'язання кредитор наділяється правом на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення. Таким чином, право на отримання сум за порушення грошового зобов'язання покупця несе продавець.

Щодо розрахунку пені у розмірі 82831,51 гривень за період з 21.07.2017 по 14.09.2017 суд зазначає наступне.

Відповідно до 5.3. договору у разі порушення продавцем строків поставки товару, покупець має право стягнути, а продавець зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості товару, за кожен день прострочення поставки товару. Пеня починає нараховуватися з дня, наступного з останнім днем строку поставки товару згідно умов цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи покупець був належним чином повідомлений про готовність товару до відвантаження. Проте, покупець товар зі складу вчасно не забрав і не оплачував заборгованість, тому вся відповідальність щодо неотримання товару покладається на покупця.

Щодо стягнення штрафу у розмірі 135446,08 гривень суд зазначає наступне.

Позивач за зустрічним позовом нараховує штраф на підставі п. 5.1. договору. Пунктом 5.1. договору передбачено, що у разі якщо покупець не отримав товар у строк, визначений у пунктів 3.1. цього договору продавець має право зобов'язати покупця сплатити штраф у розмірі 0,1% від загальної вартості такого товару, вказаного у рахунку-фактурі, за кожен день не отримання товару. Тобто право стягнення штрафу виникає саме у ТОВ "Логістик машинері" (продавця), а не у ТОВ "Укрєвродор". А тому нарахування штрафу відповідно до п. 5.1. договору є безпідставним.

Також, стосовно доводів апелянта в своїй скарзі, стосовно того, що ТОВ «УКРЄВРОДОР» жодним чином не стверджувало про ширину коліс (як це стверджує суд), а ТОВ «УКРЄВРОДОР» посилався на невідповідність фактичних і документальних габаритів Товару (автогрейдера) договірним умовам, а відтак і потребам товариства, однак колегія суддів не може погодитись із вказаним твердження скаржника, оскільки, як вбачається з матеріалів справи (зустрічна позовна заява) позивача за зустрічним позовом у своїй заяві вказував, саме на ті обставини, які зазначив суд.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні зустрічного позову належить відмовити.

Стосовно інших доводів наведених в апеляційній скарзі ТОВ "Укрєвродор" колегія суддів зазначає, що вони є необґрунтованими і обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, рішення Господарського суду Київської області від 01.02.2018 у справі №911/3325/17 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЄВРОДОР" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 01.02.2018 у справі №911/3325/17 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 01.02.2018 у справі №911/3325/17.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/3325/17.

Повний текст постанови складено та підписано 22.05.2018.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді Л.Г. Сітайло

С.І. Буравльов