ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.05.2018м. ДніпроСправа № 904/477/16

За скаргою: Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на дії державного виконавця Саксаганського районного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

У справі:

за позовом Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця Полікарпової Катерини Петрівни, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 6 827,49 грн.

Суддя Рудовська І.А.

За участю секретаря судового засідання Кандиба Н.В.

Представники:

від позивача (скаржник): не з'явився

від відповідача: не з'явився

від ВДВС: не з'явився

Суть спору:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2016 р. у справі № 904/477/16 заяву про зменшення позовних вимог задоволено, припинено провадження в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 300,00 грн. відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України. А також, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Полікарпової Катерини Петрівни на користь Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" 3552,20 грн. - основного боргу, 99,00 грн. - 3 % річних, 1619,58 грн. - пені, 1014,35 грн. - індексу інфляції, 242,36 грн. - 7 % штрафу, 1378,00 грн. - судового збору.

21.03.2016 р. на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017 р. видано наказ про примусове виконання у справі № 904/477/16.

04.05.2018 р. Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії державного виконавця Саксаганського районного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якій скаржник просить суд:

- скасувати постанову державного виконавця Саксаганського районного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 50809349 від 27.02.2018 р. та відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа № 904/477/16 від 21.03.2016 р. виданий Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення Фізичної особи-підприємця Полікарпової Катерини Петрівни на користь Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" 3552,20 грн. - основного боргу, 1014,35 грн. - інфляційних, 99,00 грн. - 3 % річних, 1619,58 грн. - пені, 242,36 грн. - штрафу, 1378,00 грн. - витрат по сплаті судового збору;

- визнати незаконними дії державного виконавця Саксаганського районного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Годунової В.Г., щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.02.2018 р. ВП № 50809349.

Скарга мотивована тим, що державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2. ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, боржник не працює та кошти на рахунках відсутні, тому скаржник вважає, що бездіяльність державного виконавця в реалізації наданих повноважень зі здійснення заходів з примусового виконання рішень є неправомірною, такою, що порушує права стягувача на своєчасне та в повного обсязі виконання рішення суду. Також, скаржник зазначає, що затримка у виконанні судового рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яка захищається п. 1ст. 6 Конвенції, у зв'язку з чим саме на державі лежить позитивне зобов'язання організовувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних неправданих затримок і так, щоб ця система була ефективною, як в теорії так і практиці.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених підстав скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії Саксаганського районного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2018 р. прийнято скаргу до розгляду та призначено її розгляд у судовому засіданні на 14.05.2018 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області 14.05.2018 р. продовжено строк розгляду скарги у справі та відкладено її розгляд на 22.05.2018 р.

В судове засідання 22.05.2018 р. представники позивача (скаржника), відповідача та ВДВС не з'явилися, про причину відсутностісуду не повідомили.

Суд дослідивши всі подані докази з викладеними обґрунтуваннями, прийшов до висновку про закриття провадження за скаргою на дії державного виконавця Саксаганського районного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

27.02.2018 р. державним виконавцем Саксаганського районного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Годунової В.Г. постановою ВП№ 50809349 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з тим, що у божника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення, боржник не працює, кошти на рахунках відсутні.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (надалі - "Конвенція") та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу ст. 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

За приписами ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом тощо.

Згідно ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру. Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт. У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На момент розгляду скарги, представником ВДВС до суду надіслано постанову від 08.05.2018 р. ВП № 50809349 про відновлення виконавчого провадження, відповідно до якої при виконанні постанови про результати перевірки виконавчого провадження від 07.05.2018 р. скасовано постанову про повернення виконавчого документу від 27.02.2018 р. та відновлено виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2016 р. у справі № 904/477/16.

Отже, оскаржуваний документ (постанова про повернення виконавчого документу від 27.02.2018 р. ВП № 50809349) станом на день розгляду справи припинив своє існування.

У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання (п.9.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Пунктом 2 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що Саксаганським районним відділом державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області оскаржуваний документ скасовано, тобто органом виконавчої служби самостійно усунуто допущені порушення після звернення скаржника з відповідною скаргою до суду, суд доходить висновку про закриття провадження з розгляду даної скарги.

Керуючись статтями статтями 231, 234, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження за скаргою на дії державного виконавця Саксаганського районного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у справі № 904/477/16.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.А. Рудовська