ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" травня 2018 р.Справа № 5023/5836/12

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Савченко А.А.

розглянувши справу

за заявою ФОП Підберезського Андріана Миколайовича, м. Харків
до ФОП Підберезського Андріана Миколайовича, м. Харків
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Харківської області по справі №5023/5836/12 від 24.12.2012р. фізичну особу-підприємця Підберезського Андріана Миколайовича, код НОМЕР_1, визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено ліквідатора - арбітражного керуючого Бєляєву О.В., якого зобов'язано виконати ліквідаційну процедуру, докази надати суду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19 травня 2015 року усунено арбітражного керуючого Бєляєву О.В. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Губарєва Юрія Миколайовича.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.12.2015р. визнано за Підберезським Андріаном Миколайовичем право власності на нежитлову будівлю літ. "В-1", загальною площею 58, 8 кв. метри, що розташована за адресою: м. Харків, пр-кт Московський, буд. 254, відкладено розгляд справи на "02" лютого 2016 р. о(об) 12:45, зобов'язано ліквідатора виконати в повному обсязі вимоги попередніх ухвал суду.

29 січня 2016 року у зв'язку з припиненням повноважень судді Дзюби О.А. щодо здійснення ним правосуддя проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 5023/5836/12. Справу призначено до розгляду судді Савченко А.А.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.12.2016р. припинено обов'язки ліквідатора ФОП Підберезського А.М. арбітражного керуючого Губарєва Юрія Миколайовича. Призначено ліквідатором ФОП Підберезського А.М. арбітражного керуючого Ткаченко Олександра Анатолійовича, якого зобов'язано продовжити здійснювати ліквідаційну процедуру відповідно до постанови господарського суду Харківської області від 24.12.2012р. Зобов'язано Губарєва Ю.М. в десятиденний строк з дня винесення цієї ухвали передати ліквідатору ФОП Підберезського А.М. арбітражному керуючому Ткаченко О.А. бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута. Відкладено слухання звіту ліквідатора на "24" січня 2017 року о(об) 10:30. Зобов'язано ліквідатора надати суду всі докази в підтвердження здійснення ліквідаційних дій, передбачених постановою господарського суду Харківської області від 24.12.2014р.

24.05.2018р. до суду надійшла заява ліквідатора про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу (вх. № 15159), в якій ліквідатор просить:

- залучити до розгляду заяви ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: 50019, АДРЕСА_1);

- визнати недійсним договір купівлі-продажу № Т1-209 автомобіля Toyota Camry, р. № НОМЕР_2, № куз. НОМЕР_4, сірого кольору, 2008 р.в., свідоцтво про державну НОМЕР_5, укладений 28.05.2013р. на Універсальній біржі "Україна" між арбітражним керуючим ОСОБА_6, що виконувала обов'язки ліквідатора ФОП Підберезського А.М. та переможцем аукціону - ОСОБА_7.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.05.2018р. заяву ліквідатора про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу (вх. № 15159) залишено без руху. Ліквідатору встановлено десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для надання суду документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

24.05.2018р. до суду надійшла заява ліквідатора (вх. № 15158) про забезпечення заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу (вх. № 15159), в якій ліквідатор просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Toyota Camry, р. № НОМЕР_2, № куз. НОМЕР_4, сірого кольору, 2008 р.в., державний номер НОМЕР_3; заборонити ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: 50019, АДРЕСА_1) розпоряджатися вищезазначеним автомобілем, здійснювати реєстрацію (оформлення), перереєстрацію автомобіля на власне ім'я та на користь третіх осіб, перепродаж його та вчинення будь-яких інших правочинів, предметом яких є вищезазначений автомобіль.

Дослідивши подану ліквідатором заяву про забезпечення заяви (вх. № 15158), суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції Закону України №2343-ХІІ від 14.05.1992р. (далі - Закон про банкрутство), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом вказаної статті, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом, як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна навести доводи адекватності засобу забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Згідно із ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступних умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду.

Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду, адже інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Отже, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи та полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Ліквідатором в обґрунтування поданої заяви не доведено суду, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, оскільки припущення заявника, викладені у заяві не містять переконливу мотивацію щодо наявності підстав для забезпечення позову.

Саме лише посилання на наявність такої підстави, як побоювання з боку ліквідатора, що ОСОБА_5 може розпорядитися автомобілем та відчужити його на користь невідомих осіб без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для накладення арешту на транспортний засіб.

На підставі викладеного суд вважає, що заява ліквідатора про забезпечення заяви є необґрунтованою, документально не доведеною та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 232-235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ліквідатора (вх. № 15158) про забезпечення заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу (вх. № 15159) - відмовити.

Ухвалу направити ліквідатору.

Ухвала набирає законної сили 25.05.2018р. та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 25.05.2018р.

Суддя Савченко А.А.