ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" травня 2018 р.Справа № 924/70/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Грамчука І.В., розглянувши матеріали

за позовом фізичної особи-підприємця Жуковської Людмили Леонідівни смт. Теофіполь

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Колос-Агро", с. Плужне Ізяславського району

про стягнення 637 746,89 грн., з яких 312100 грн. основного боргу, 156050 грн. штрафу, 4283,89 грн. 3 % річних, 9363 грн. інфляційних нарахувань та 156050 грн.10% за користування чужими грошовими коштами

за участю представників:

позивача: Косендюк Я.А. - адвокат за ордером про надання правової допомоги № 035421 від 22.01.2018р.

відповідача: Вознюк Р.П. - адвокат згідно ордеру про надання правової допомоги № 002 від 19.03.2018р.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Встановив: позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 637746,89 грн., з яких 312100 грн. основного боргу, 156050 грн. штрафу, 4283,89 грн. 3 % річних, 9363 грн. інфляційних нарахувань та 156050 грн. 10% за користування чужими грошовими коштами.

Ухвалою суду від 16.02.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі для розгляду заяви в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

У відзиві на позов за вхідним № 05-22/2869/18 від 29.03.18р. на підтвердження своїх доводів відповідач заперечив повноваження представника позивача на участь у справі із посилання на ст.237 ЦПК України, ст.58 ГПК України, ст.26 Закону України „Про адвокатуру" додатково зазначивши, що до матеріалів справи останнім долучено ордер про надання правової допомоги, тоді як порядок ведення реєстру ордерів є самостійно виготовленою формою обліку, яку після 1 квітня 2013 року заборонено використовувати. На думку представника відповідача, з врахуванням наведеного представник позивача не має належних повноважень на участь у справі.

Щодо предмету спору представник стверджує, що відповідач виконуючи належним чином вимоги Договору, після його укладання оплатив позивачу на підставі Рахунку - фактури № ЖЛ-0000002 від 20 серпня 2016 року попередню оплату в розмірі 200 000 грн. згідно платіжних доручень № 389 від 31 серпня 2016 року та № 403 від 08 вересня 2016 року.

Відповідно до умов Договору, а саме пп. 1.1, 4.1.1.1, 4.1.1.11. Договору № 2 ФОП Жуковська Л.Л. зобов'язувалась на території сільгоспугідь ТОВ „АПК Колос-Агро" виконати сільськогосподарські роботи по збиранню врожаю сільськогосподарських культур - сої, за кількістю, якістю в строки та на умовах, що наведені нижче за текстом Договору.

ФОП Жуковська Л.Л. зобов'язувалась належним чином виконувати роботи за цим Договором. У випадку наявності об'єктивних причин, які унеможливлюють якісне виконання робіт попередити про це Замовника в письмовому або усному вигляді. За наявності такого попередження Виконавець не несе відповідальності за неякісне чи не вчасне виконання робіт за цим Договором.

Виконати роботи в передбачені Договором строки, при умові безперебійного постачання Замовником автотранспорту для відвезення зерна та наявності сприятливих погодних умов.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що плановий початок робіт по збиранню урожаю сої площею 1000 га мали розпочатись у вересні 2016 року, а планове закінчення робіт по збиранню урожаю сої площею 1000 га мали закінчитись в жовтні 2016 року.

Будь - яких повідомлень про наявність об'єктивних причин, які б унеможливлювали якісне виконання робіт та у строки передбачені Договором від підприємця не надходило, однак роботи за умовами Договору, а саме збирання урожаю сої у вересні 2016 року не розпочалось.

Окрім того, такі роботи Позивачем взагалі не проводились у вересні-середині жовтня 2016 року, про причини не виконання умов Договору та не збирання урожаю сої площею 1000 га ТОВ „АПК Колос-Агро" не повідомили. Збирання урожаю розпочали майже в кінці жовтня 2016 року.

Таким чином, на переконання відповідача, позивач безпричинно не виконав умови Договору, чим зірвав збирання урожаю сої у вересні-жовтні 2016 року та завдав ТОВ „АПК Колос-Агро" збитків.

За таких умов ТОВ „АПК Колос-Агро" змушений був звернутись до іншого підрядника, та укласти з ним Договір на збирання урожаю сої, щоб встигнути зібрати урожай та виконати взяті на себе обов'язки по поставці сої іншим контрагентам.

Незважаючи на такі обставини, відповідач в повному обсязі здійснив оплату за виконану позивачем в листопаді роботу згідно виставлених Актів здачі прийняття виконаних робіт, зокрема на підставі Акту № 14 від 30 листопада 2016 року, який був єдиним, а тому ТОВ"АПК Колос-Агро" рахує, що свої обов'язки перед позивачем виконало в повному обсязі, як наслідок Договір є виконаним належним чином. Враховуючи, що в грудні 2016 року випали значні опади у вигляді снігу, роботи по збиранню урожаю сої в грудні 2016 року не виконувались, тоді як значний залишок незібраної сої був непридатний для збирання, про що складений відповідний Акт.

Разом з тим, в січні 2018 року на адресу ТОВ „АПК Колос-Агро" надійшла позовна заява про стягнення коштів, в додатках до якої приєднано копія Акту здачі прийняття виконаних робіт № 1 від 10 квітня 2017 року.

Зазначає, що вказаний Акт відповідач побачив вперше, на його адресу такий документ раніше не надходив, вказані в ньому роботи як в квітні, так і взагалі не виконувались. Не надано до позовної заяви і доказів, які вказували б на те, що такий документ відповідачу надсилався, відповідно відповідач і не міг в Акті вказати свої претензії до нібито виконаних робіт (на думку позивача).

Відповідач зазначає, що твердження позивача про настання строку оплати з 18 квітня 2017 року, з посиланням на п. 3.7 Договору, відповідно до якого за домовленістю сторін, виконання робіт проводиться на умовах відстрочки платежу. Оплата проводиться за фактично виконанні роботи, згідно актів виконаних робіт. Замовник проводить оплату протягом 5 банківських днів з моменту підписання актів виконаних робіт по кожному полю окремо, на підставі підписаних сторонами відповідних актів виконаних робіт. В разі не підписання та/або не передачі Замовником виконавцю, акту виконаних робіт, у терміни визначені п.2.12 Договору, Замовник зобов'язується провести оплату протягом 5 банківських днів.

Враховуючи що вказані у наданій до позову копії акту роботи не виконувались, акт відповідачу не надсилався, є не підписаним, а п. 2.12 в Договорі взагалі відсутній, сам договір є припиненим, тому будь-які строки на оплату не настали і є взагалі відсутніми.

19 березня 2018 року відповідачем на адресу позивача надіслано лист про відмову в односторонньому порядку від Договору № 2 про виконання сільськогосподарських робіт від 20 серпня 2016 року, а тому відповідач вважає, що Договір № 2 про виконання сільськогосподарських робіт від 20 серпня 2016 року є розірваним, а як наслідок припиненим.

Отримавши в судовому засіданні 19 березня 2018 року додаткові докази з клопотанням про їх приєднання до справи представник повідомив, що вказані докази, а саме: Вимога та Акт про прийняття-передачі виконання робіт від 10 квітня 2017 року на адресу ТОВ „АПК Колос-Агро" не надходили, не надано таких доказів і позивачем до матеріалів справи, а тому надати свої претензії до Акту не мало можливості.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи містяться два акти про прийняття-передачі виконання робіт від 10 квітня 2017 року різних за формою та змістом.

Вказані в Акті про прийняття-передачі виконання робіт від 10 квітня 2017 року роботи по збиранню урожаю сої на 263,1 га (доданого до клопотання від 19 березня 2018 року) не виконувались, а тому підстав для їх оплати не має.

ФОП Жуковська Л.Л. зібрала урожай на загальній площі 465 га, про що був складений АКТ № 14 здачі-прийняття виконаних робіт на загальну суму 542 190 грн., та були оплачені в повному обсязі згідно наданих відповідачем 19 березня 2018 року платіжних доручень.

Щодо підпису в Акті про прийняття-передачі виконання робіт від 10 квітня 2017 року від імені ТОВ „АПК Колос-Агро" „Бригадиром тр. Бригади Жоговим В.В." зазначає, що керівником та єдиним підписантом від імені ТОВ „АПК Колос-Агро" є Данканич І.М., а будь - які доручення на представництво інтересів ТОВ „АПК Колос-Агро" іншим особам не видавались.

ТОВ „АПК Колос-Агро" в 2016 році засіяно 1400 га сої (підтвердженням є звіт до статистики, копія якого додається, а оригінал знаходиться в управлінні статистики Ізяславського району), позивач, в супереч вимогам Договору № 2, зібрав урожаю сої лише на 465,0 га, враховуючи, що позивач не належним чином виконував умови Договору № 2, змушений укласти Договір на збирання урожаю сої з ФОП Парьфьонов В.І., який зібрав урожай сої на площі 221,84 га, окрім того, знову ж таки, в зв'язку з тим, що позивач не вчасно розпочав виконувати умови Договору № 2, як наслідок урожай сої на площі 515 га знищено, про що складено відповідний Акт, а також відповідач власними силами зібрав урожай сої на площі 198,16 га.

Таким чином, шляхом арифметичних складань площ зібраного та знищеного врожаю сої виходить загальна площа посіяної сої 1400 га (198,16+515+221,84+465,0=1400). При цьому відповідачу невідомо, звідки позивач взяв понад 200 га зібраного урожаю сої.

Окрім того, у вказаній копії Акту, який наданий до суду разом з Клопотанням від 19.03.2018 року, не зазначено до якого Договору він складений, вартість виконаних робіт та їх якість тощо, а тому підсумовуючи викладене, представник просить суд відмовити в задоволенні позову.

Позивач у відповіді на відзив (вх.№05-22/3587/18 від 25.04.2018р.) щодо аргументів відповідача про відсутність повноважень у представника позивача на підписання позовної заяви вважає, що такі доводи ґрунтуються на довільному трактуванні норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що законодавець визначає ордер в якості одного з документів, яким може підтверджуватись повноваження представника, який є адвокатом.

Щодо доводів про неотримання від позивача робіт по збиранню сої та їх виконання іншим підрядником, 20.08.2016р., сторони уклали у формі єдиного документу договір про виконання сільськогосподарських робіт № 2, у якому узгодили обсяг площі на якій мав бути зібраний позивачем урожай сої (1000 га).

Вважає, що відповідач визнає наявність у нього незібраного урожаю на полях загальною площею 515 га станом на 27.12.2016р.

Звертає увагу на те, що закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору, а тому просить суд прийняти рішення, яким позов у даній справі задовольнити повністю.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

20.08.2016р. між фізичною особою-підприємцем Жуковською Людмилою Леонідівною смт. Теофіполь (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АПК Колос-Агро", с. Плужне Ізяславського району (Замовник) укладено договір № 2 від 20.08.2016р. про виконання сільськогосподарських робіт, за умовами якого виконавець зобов'язався на території сільгоспугідь замовника виконати сільськогосподарські роботи по збиранню врожаю сільськогосподарських культур - за кількістю, якістю в строки та на умовах, що наведені нижче за текстом договору, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити виконані роботи, визначені в додатках до цього договору (п. 1.1 договору).

Виконавець виконуватиме роботи за наведеними нижче умовами та в наступних мінімально гарантованих обсягах: соя 1000 га, плановий початок робіт вересень, планове закінчення робіт жовтень. (п.1.2 договору).

У відповідності до п. 3.2 договору розрахунок проводиться замовником на підставі актів виконаних робіт, підписаних сторонами.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що робота виконавця згідно цього договору оплачується Замовником грошовими коштами в натуральній формі в розмірах, визначених цим договором та/або актами виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Остаточна вартість виконаних робіт визначається на підставі актів виконаних робіт, що підписуються сторонами. Розрахунок за одну умовну одиницю (одна умовна одиниця прирівнюється до одного долара США) проводиться в гривнях по ринковому курсу продажі на момент оплати.

Згідно п.3.8 договору ліміт виконання робіт на умовах відстрочення платежу становить 50 000 грн. Наступні роботи на умовах відстрочення платежу виконуються при умові проведення вчасної оплати.

У відповідності до п. 4.2.1.9, 4.2.1.11, 4.2.1.12 замовник зобов'язаний приймати від виконавця роботи, що виконуються згідно з даним договором, оформляти та підписувати разом із виконавцем наступні документи: акт виконаних робіт (двосторонній); шляховий лист техніки (у випадках встановлених законодавством). Після контролю за достовірністю актів виконаних робіт Виконавцем, підписувати акти виконаних робіт по закінченню обмолоту кожного поля. По закінченню обмолоту кожного поля здійснювати підписання акту виконаних робіт отриманих від виконавця. У разі не підписання замовником акту обґрунтованої відмови вважається, що замовник прийняв роботи як такі, що виконані виконавцем належним чином.

За пунктом 5.4 договору у випадку відмови замовника від отримання робіт (послуг) по збиранню врожаю у обсязі, визначеному п.1.2 договору, замовник сплачує виконавцю неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100 гривень за кожний незібраний гектар врожаю у строк не пізніше 10-ти днів з планового початку виконання робіт.

У випадку прострочення виконання зобов'язань з оплати послуг виконавцю на строк понад тридцять днів замовником, останній сплачує штраф на користь виконавця в розмірі 50% від суми невиконаного зобов'язання (п.5.12 договору).

Договір підписаний представниками сторін, скріплений відтисками їхніх печаток.

На виконання договору виконавцем надано замовнику послуги по збиранню сої на загальну суму 312100 грн. за 263,1 га, що підтверджується актом здачі-прийняття виконаних робіт № 14 від 30.11.2016р. на суму 542 190 грн.

З огляду на несплату відповідачем 312100 грн. за виконання сільськогосподарських робіт на підставі договору № 2 від 20.08.2016р. про виконання сільськогосподарських робіт, позивач звернувся до суду з позовом про її стягнення та стягнення 156050 грн. штрафу, 4283,89 грн. 3% річних, 9363 грн. інфляційних нарахувань та 156050 грн. 10% за користування чужими грошовими коштами.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір про виконання сільськогосподарських робіт № 2 від 20.08.2016р., за умовами якого виконавець зобов'язався на території сільгоспугідь замовника виконати сільськогосподарські роботи по збиранню врожаю сільськогосподарських культур - за кількістю, якістю, в строки та на умовах, що наведені нижче за текстом договору, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити виконані роботи, визначені в додатках до цього договору, які є його невід'ємною частиною

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

В частині 1 ст. 903 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Сторони у п. 3.2 договору погодили, що розрахунок проводиться замовником на підставі актів виконаних робіт, підписаних сторонами.

Як убачається з матеріалів справи, у відповідності до акту здачі-прийняття виконаних робіт №1 від 10.04.2017р. фактичні обсяги механізованих робіт, виконані позивачем-виконавцем склали 263,1 га, вартість послуг за 1 га становить 1186,24 грн. на загальну суму 312100 грн.

Однак відповідач за послуги не розрахувався, утворивши заборгованість в сумі 312100 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Враховуючи зазначені положення законодавства та умови договору між сторонами, а саме п. 3.8 угоди, у відповідності до якого сторони погодили, що ліміт виконання робіт на умовах відстрочення платежу становить 50000 грн., наступні роботи на умовах відстрочення платежу виконуються при проведенні вчасної оплати за попередні, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 50000 грн. боргу заявлена обґрунтовано, а тому підлягає задоволенню. Доказів про сплату боргу суду не подано.

В частині стягнення решти 262100 грн. нарахованого позивачем основного боргу підприємцю необхідно відмовити.

При цьому твердження відповідача про те, що акт здачі прийняття виконаних робіт №1 від 10.04.2017р. останній побачив вперше судом оцінюється критично, оскільки на акті стоїть печатка відповідача. Щодо відсутності підпису, сторони в договорі погодили п.4.2.1.12, що по закінченню обмолоту кожного поля здійснювати підписання акту виконаних робіт отриманих від виконавця. У разі не підписання замовником акту обґрунтованої відмови вважається, замовник прийняв роботи як такі, що виконані виконавцем належним чином.

З приводу твердження відповідача про розірвання договору та припинення його на підставі надіслання листа про відмову в односторонньому порядку судом враховується наступне.

Частиною 4 ст. 124 Конституції України в редакції Закону України від 02.06.2016 р. №1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України щодо правосуддя" передбачено, що законом може бути визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору. При цьому норми Конституції України є нормами прямої дії (ст. 8 Конституції України).

Такий обов'язковий порядок досудового врегулювання спору, пов'язаного з розірванням договорів, передбачено, зокрема, ст. 188 ГК України, відповідно до якої сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (ч. 2). Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду (ч. 3). У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ч. 4).

Оскільки до позовної заяви не додано доказів направлення іншій стороні пропозиції про розірвання договору №2 від 20.08.2016 р. та недосягнення згоди щодо розірвання договору або неодержання відповіді у строк, встановлений законом (зокрема, ст. 188 ГК України), порядок досудового врегулювання спору не дотримано.

З урахуванням викладеного, у клопотанні відповідача (вх.№05-08/676/18 від 25.04.2018р.) про закриття провадження у справі №924/70/18 відмовити.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 156050 грн. штрафу.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Сторони у п. 5.12 договору передбачили, що у випадку прострочення виконання зобов'язань з оплати послуг виконавцю на строк понад 30 днів замовником, останній сплачує штраф на користь виконавця в розмірі 50 % від суми невиконаного зобов'язання.

Перевіривши правильність нарахування штрафу, заявленої позивачем до стягнення, та здійснивши власний розрахунок, суд вважає, що позивачем неправильно визначено суму в розмірі 156050 грн., оскільки з врахуванням правомірно заявленої основної заборгованості стягнути необхідно лише 25000 грн. штрафу.

В частині стягнення решти 131050 грн. нарахованого штрафу підприємцю необхідно відмовити.

Окрім того позивачем також нараховано відповідачу 9363 грн. інфляційних нарахувань за період з 01.05.2017р. по 31.08.2017р. та 4283,89 грн. 3% річних за період з 18.04.2017р. по 01.10.2017р.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак аналізуючи поданий позивачем розрахунок, з врахуванням листа позицій Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97-р "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ", суд вважає правомірним нарахування відповідачу 1511,76 грн. інфляційних нарахувань.

В частині стягнення 7851,24 грн. інфляційних нарахувань позивачу необхідно відмовити.

При перерахунку здійсненого позивачем розрахунку 3% річних, правомірним є нарахування Жуковською Л.Л. лише 686,30 грн. 3% річних, які підлягають стягненню з ТОВ"АПК Колос-Агро".

В частині стягнення з товариства решти 3597,59 грн. 3% річних підприємцю необхідно відмовити.

Додатково позивач нарахував відповідачеві 156050 грн. 10% за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Сторони у договорі домовилися (п.5.13 договору) про те, що замовник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за користування грошовими коштами виконавця сплачує проценти розмір яких становить 10 відсотків в місяць. Тому, з огляду на вищенаведені норми, умови договору, з аналізу наданого розрахунку, правомірним буде нарахування саме 5000 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

В частині стягнення решти 151050 грн. за користування чужими грошовими коштами підприємцю необхідно відмовити.

Враховуючи вищенаведене, положення ст. 74 ГПК України, в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця Жуковської Людмили Леонідівни смт. Теофіполь підлягають частковому задоволенню, а саме : в частині стягнення 50000 грн. основного боргу, 25000 грн. штрафу, 1511,76 грн. інфляційних нарахувань, 686,30 грн. 3 % річних та 5000,00 грн. 10% за користування чужими грошовими коштами. У задоволенні решти позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Колос-Агро", с. Плужне Ізяславського району фізичній особі-підприємцю Жуковській Людмилі Леонідівни смт. Теофіполь слід відмовити.

Відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця Жуковської Людмили Леонідівни смт. Теофіполь до Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Колос-Агро", с. Плужне Ізяславського району про стягнення 637 746,89 грн., з яких 312100 грн. основного боргу, 156050 грн. штрафу, 4283,89 грн. 3% річних, 9363 грн. інфляційних нарахувань та 156050 грн. 10% за користування чужими грошовими коштами задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Колос-Агро", с. Плужне Ізяславського району, вул. Бортника, буд.5 (код 38668129) на користь фізичної особи-підприємця Жуковської Людмили Леонідівни АДРЕСА_1 50000 грн. (п'ятдесят тисяч гривень) основного боргу, 25000 грн. (двадцять п'ять тисяч гривень) штрафу, 686,30 грн. (шістсот вісімдесят шість гривень 30 коп.) 3% річних, 1511,76 грн. (одна тисяча п'ятсот одинадцять гривень 76 коп.) інфляційних нарахувань, 5000 грн. (п'ять тисяч гривень) 10% за користування чужими грошовими коштами, 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

У задоволенні решти позову відмовити.

Повне рішення складено 30.05.2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК, з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя І.В. Грамчук

Віддрук. 3 прим.: 1 - до справи, 2 - позивачу (30600смт. Теофіполь, вул.Висоцького, буд.6), 3 - відповідачу (30320, с.Плужне Ізяславський район ).

Всім рек. з пов. про вруч.