УХВАЛА

25 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/3007/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу

Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2017 (головуючий суддя Отрюх Б.В., судді Тищенко А.І., Яковлєв М.Л.) та рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 (суддя Ващенко Т.М.)

у справі №910/3007/16

за позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"

до 1) Головного територіального управління юстиції у Київській області, 2) Державної казначейської служби України, 3) Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Полісервіс"

про стягнення 100 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (далі - Позивач) звернулося в Господарський суд міста Києва з позовом до Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Відповідач-1), Державної казначейської служби України (далі - Відповідач-2), Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області (далі - Відповідач-3) про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" грошових коштів в розмірі 100 000 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, на підставі статей 15, 16, 22, 1166, 1173, 1174 Цивільного кодексу України.

Позивач посилався на те, що внаслідок незаконних дій Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, зокрема, щодо неврахування при проведенні розподілу коштів платіжного доручення від 06.06.2012 №177188 про перерахування позивачем ТОВ "Полісервіс" 100 000 грн, з позивача було безпідставно списано 100 000 грн на виконання рішення господарського суду Київської області від 23.11.2011 у справі №23/120-11. При цьому, неправомірність дій державного виконавця встановлена ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2015 у справі №23/120-11, яка набрала законної сили.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.06.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2016, відмовлено у задоволенні позову.

Судові рішення мотивовані недоведеністю Позивачем наявності вини органів державної виконавчої служби у здійсненні списання з рахунку ДП "Укрспирт" спірних грошових коштів.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.01.2017 постанова Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2016 та рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова касаційної інстанції мотивована тим, що судами не досліджено обставин справи щодо наявності чи відсутності складу цивільного правопорушення в діях органу державної виконавчої служби.

При новому розгляді, рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2017, позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управляння Державної казначейської служби України у Київській області на користь Позивача грошові кошти в розмірі 100 000 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Судові рішення мотивовані наявністю складу цивільного правопорушення в діях органу державної виконавчої служби. Зокрема судами встановлено, що: неправомірні дії державного виконавця при виконанні наказу у справі №23/120-11 полягають в тому, що державним виконавцем не враховано платіжне доручення від 06.06.2012 №177188 про перерахування Позивачем на користь ТОВ "Полісервіс" (Третя особа у справі) 100 000 грн на виконання наказу Господарського суду Київської області від 31.01.2012 №23/120-11; шкода полягає в безпідставному стягненні з Позивача 100 000 грн в порядку виконавчого провадження; причино-наслідковий зв'язок характеризується тим, що з огляду на добровільну сплату Позивачем 100 000 грн, грошові кошти у вказаному розмірі були стягнуті державним виконавцем в примусовому порядку повторно; наявність вини Відповідача-1 у вказаних діях встановлена ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2015 у справі №23/120-11 та не спростована під час розгляду справи №910/3007/16. Також, суди дійшли висновку, що Позивач має право на відшкодування шкоди лише за рахунок державного бюджету, а не за рахунок коштів, виділених на утримання органів, що завдали шкоду.

Відповідач-3 подав касаційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Як на одну з підстав скасування оскаржуваних судових рішень, скаржник посилається на те, що відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України, п. 9 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, п.п. 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 у редакції постанови від 30.01.2013 №45, п. 1, пп.5 п.4 Положення про Державну казначейську служби України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №460/2011, безспірне списання коштів з державного бюджету матеріальної шкоди здійснюється Казначейством України, а не його територіальним органом та про помилкове зазначення в резолютивній частині рішення суду територіальний орган Казначейства через який має відбуватися стягнення коштів з Державного бюджету України.

Ухвалою Верховного Суду від 26.03.2018 відкрито касаційне провадження у справі №910/3007/16 за касаційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області на постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Разом з тим, під час підготовки справи до перегляду в касаційному порядку з'ясовано, що ухвалою Верховного Суду від 11.04.2018 справу №910/23967/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення 2 467 967,79 грн передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Колегія суддів Касаційного господарського суду в ухвалі від 11.04.2018 у справі №910/23967/16 зазначає, що суди по-різному підходять до питання визначення складу учасників справи (зокрема, відповідача) та формулювання резолютивної частини судових рішень у справах про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України, що здійснюється саме державою. Відтак, підставою передачі справи №910/23967/16 на Велику Палату Верховного Суду є наявність виключної правової проблеми щодо питання з визначенням суб'єкта, який повинен бути відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, його службовою або посадовою особою (статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України), а також формулювання резолютивної частини судового рішення у таких справах, що має вирішальне значення для належного виконання судового рішення.

Водночас, спір у даній справі виник з подібних правовідносин що й у справі №910/23967/16, з огляду на заявлені предмет та підставу позову, зокрема, щодо стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними діями державного виконавця, на підставі статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Враховуючи викладене, з метою дотримання єдності судової практики, колегія суддів з власної ініціативи дійшла висновку про наявність підстав для зупинення провадження за касаційною скаргою, поданою у справі № 910/3007/16, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/23967/16.

З огляду на клопотання скаржника про зупинення виконання постанови апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції та враховуючи наявність підстав для зупинення провадження у справі, колегія суддів вважає за необхідне зупинити виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 у справі № 910/3007/16 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 228, 229, 234, 235, 302, 303, 332 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі № 910/3007/16 за касаційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/23967/16.

2. Зупинити виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 у справі № 910/3007/16 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.