ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року Справа № 926/774/18

м. Чернівці

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гурина М.О., при секретарі судового засідання Лунгул І.О.

за позовом міського комунального підприємства Чернівціспецкомунтранс, м. Чернівці

до приватного підприємства Садгора-Сервіс, м. Чернівці

про стягнення заборгованості - 344917,11грн., з урахуванням заяви про зміну предмета позову

Представники:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 1 від 17.01.2018 року;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність від 19.04.2018 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міське комунальне підприємство «Чернівціспецкомунтранс» (далі - МКП «Чернівціспецкомунтранс») звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою про стягнення з приватного підприємства «Садгора-сервіс» (ПП «Садгора - Сервіс») 345663,53 грн. заборгованості та відшкодування за рахунок відповідача 5184,97грн. судового збору. Також, позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.04.2013р. між МКП «Чернівціспецкомунтранс» та ПП «Садгора-сервіс» укладено договір №127, згідно умов якого позивач зобовязувався надати послуги з вивезення та утилізації (захоронення) твердих побутових відходів (далі - ТПВ), а відповідач зобовязувався своєчасно та у повному обсязі оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах передбачених даним договором. Проте, відповідач зобовязання за договором від 01.04.2013 року виконав неналежним чином, у звязку з чим заборгував позивачу 345663,53 грн.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 15.03.2018 року залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 22.03.2018 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження у справі у звязку з своєчасним усуненням заявником недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 17.04.2018 року відкладено розгляд справи до 10.05.2018 року.

18.04.2018 року відповідачем надано: клопотання про відкладення розгляду справи призначеної до розгляду на 17.04.2018 року; клопотання із запереченнями щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження; відзив на позов, в якому зазначає, що ним було здійснено часткову оплату, а саме: платіжним дорученням № 6 від 01.03.2018 року на суму: 10000,00 грн., платіжним дорученням № 29 від 02.04.2018 року на суму 5000,00 грн., платіжним дорученням № 44 від 21.03.2018 року на суму 20000,00 грн.

Дана справа відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.2018 року розподілена судді Гурину М.О., у звязку з перебуванням судді Желіка Б.Є. у черговій відпустці.

10.05.2018 на адресу Господарського суду Чернівецької області надійшло письмове клопотання від представника відповідача про розстрочення виконання рішення суду на один рік зі щомісячною сплатою боргу рівними частинами.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 10.05.2018 року справу прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті 21.05.2018 року, а також залишено без задоволення клопотання відповідача із запереченнями проти розгляду справи у спрощеному провадженні.

У судовому засіданні 10.05.2018 року, за згодою представників сторін, з огляду на можливість врегулювання спору мирним шляхом між сторонами шляхом укладення мирової угоди, судом протокольно оголошено ухвалу про розгляду справи по суті 21.05.2018 року.

16.05.2018 року відповідачем надано уточнення до позовної заяви, яке по суті є заявою про зміну предмета позову, так у даній заяві позивач просить збільшити період за який стягується заборгованість, а саме з 01.01.2017 року по 01.04.2018 (31.03.2018) року та зменшити суму заборгованості у звязку з частковою оплатою боргу відповідачем, що підтверджується виписками по рахунку, а саме: від 03.01.2018 року на суму 5000,00 грн., від 05.01.2018 року на суму 5000,00 грн., від 12.01.2018 року на суму 5000,00 грн., від 22.01.2018 року на суму 5000,00 грн., від 21.02.2018 року на суму 30000,00 грн., від 02.03.2018 року на суму 10000,00 грн., від 21.03.2018 року на суму 20000,00 грн., від 02.04.2018 року на суму 5000,00 грн., від 26.04.2018 року на суму 15000,00 грн. та стягнути з відповідача заборгованість 344917,11 грн.

21.05.2018 року представник відповідача надав клопотання про долучення додаткових доказів у справі.

У судовому засіданні 21.05.2018 року представник позивача зазначив, що уточнення до позовної заяви № 293 від 10.05.2018 року, яка надійшла до суду 16.05.2018 року, фактично є заявою про зміну предмета позову та просив розглядати спір з її врахуванням, а також просив суд відмовити відповідачу в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду. При цьому, представник відповідача не заперечувала проти задоволення заяви про зміну предмета позову, визнала позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити клопотання про розстрочку виконання рішення суду на один рік зі щомісячною сплатою боргу рівними частками.

З огляду на вищевказані обставини суд зазначає, що пунктом 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18) роз'яснено, що ГПК не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові. При цьому не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Згідно ч.2 ст.14 Господарського процесуального кодексу України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.3 ст.46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів після початку першого судового засідання у справі.

Предметом позову є матеріально - правова вимога про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу до відповідача, що кореспондується зі способами захисту цього права чи інтересу, передбаченими ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

З наведених положень законодавства випливає, що позивач може змінити предмет або підстави позову у справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження не пізніше ніж за п'ять днів після початку першого судового засідання у справі.

З огляду на те, що справу прийнято до розгляду 10.05.2018 року у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 21.05.2018 року, враховуючи, що зміна предмету позову є правом позивача, яке реалізовано ним з дотриманням встановленого нормою господарського процесу строків, тому вказана заява приймається судом до розгляду і спір вирішується з її урахуванням.

Таким чином, судом розглядається по суті вимога позивача про стягнення з відповідача 344917,11 грн. заборгованості за договором № 127, які нараховані за період з 01.01.2017 по 01.04.2018 (31.03.2018).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, Господарський суд Чернівецької області, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2013 року між МКП «Чернівціспецкомунтранс» та ПП «Садгора - Сервіс» укладено договір № 127 (далі - Договір) згідно умов якого виконавець (позивач) зобовязувався надати послуги з вивезення та утилізації (захоронення) твердих побутових відходів, а замовник (відповідач) зобовязувався своєчасно та у повному обсязі оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах передбачених цим договором на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 08.02.2011 року № 79/3, додатку до нього та дотримуючись положення про санітарне прибирання (п. 1 Договору).

Згідно пункту 2 Договору виконавець надає замовнику послуги з вивезення та утилізації (захоронення) ТПВ за контейнерною схемою.

Для вивезення ТПВ за контейнерною схемою використовуються технічно справні контейнери у кількості 9 шт. (місмткість 1,1 куб.м) та 13 шт. (місткість 0,75 куб. м) місткістю 1,1- 0,75 куб. метрів, що належать виконавцеві, для розташування яких замовником відповідно до вимог санітарно-епідеміологічного законодавства відводиться спеціальний майданчик з твердим покриттям за адресою територія (КЖРЕП - № 15) ПП «Садгора сервіс» вул. С. Галицького,19. (п. 3 Договору)

Пунктом 9 Договору передбачено, що обсяг надання послуг розраховується виконавцем на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування. Чинним актом органу місцевого самоврядування, який визначає тарифи на послуги з вивезення та утилізації (захоронення) ТПВ та норми накопичення на момент укладення цього договору є рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 08.02.2011 року № 79/3 та додаток до нього. Відповідно до вказаних актів норми накопичення ТПВ на одного мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 1,98 куб. м. в рік, а плата за послуги виконавця з одного мешканця квартири (будинку) складає 5,79 грн. в місяць.

Кількість зареєстрованих мешканців, що проживають на території (за адресою), що обслуговується замовником, з врахуванням змін від 01.06.2016 року, становить 3164 мешканців. В звязку з цим, щомісячний обсяг ТПВ, що підлягає вивезенню та утилізації, становить 522,06 грн. куб. м., а щомісячна плата за послуги виконавця 522,06 мі*50,94 грн.=26593,74 грн. Річний обсяг ТПВ, що підлягає вивезенню та утилізації становить 6264,72 мі, а плата за послуги виконавця 319124,89 грн. (п. 10 Договору).

В разі перегляду та зміни органами місцевого самоврядування норм та/або тарифів на послуги за цим договором, сторони дійшли згоди, що з дати набрання відповідними рішеннями законної сили, норми та/або тарифи за цим договором, а також положення цього Договору, автоматично змінюються у відповідності до затверджених змін (п. 11 Договору).

Згідно пункту 12 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

У звязку із застосуванням щомісячної системи оплати послуг, платежі вносяться замовником не пізніше ніж до 25 числа місяця, що настає за розрахунковим (п.13 Договору).

Пунктом 14 передбачено, що розрахунки проводяться замовником у безготівковій формі шляхом оплати рахунків, виставлених виконавцем на основі укладених сторонами актів надання послуг. Оплата рахунків замовником здійснюється шляхом перерахунку коштів на рахунок виконавця в установі банку згідно наданих останнім реквізитів.

Замовник зобовязується оплачувати в установлений договором строк та у повному обсязі надані йому послуги з вивезення та утилізації (захоронення) ТПВ. (п. 18 Договору).

Пунктом 28 Договору передбачено, що договір діє з 01.04.2013 року до 01.04.2014 року .

Договір вважається таким, що продовжений, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна із сторін не заявила про відмову від договору або його перегляд (п. 30 Договору).

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 08.02.2011 року №79/3 Про корегування тарифів на послуги з вивезення та утилізації твердих побутових відходів, викачування і вивезення рідких нечистот та визнання такими, що втратили чинність, рішення виконавчого комітету міської ради від 13.05.2008 року №36/9 та додатка 3 рішення виконавчого комітету міської ради від 27.06.2006 року №198/5 встановлено скориговані тарифи на послуги з вивезення та утилізації твердих побутових відходів, викачування і вивезення рідких нечистот згідно з додатком, згідно якого плата з одного мешканця квартири (будинку) в м. Чернівці за вивезення та утилізацію ТПВ складає 35,08 грн. за 1 куб., викачування і вивезення рідких нечистот (для населення) 26,77 за 1 куб. м. з ПДВ.

13.01.2015 року виконавчим комітетом Чернівецької міської ради прийнято рішенням №3/1 Про внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 08.02.2011 року №79/3 щодо тарифів на послуги з вивезення твердих побутових відходів, вивезення рідких побутових відходів встановлено тарифи на послуги із зберігання, перевезення та утилізації твердих побутових відходів, вивезення рідких побутових відходів, які надаються МКП Чернівціспецкомунтранс, згідно яких плата з одного мешканця квартири (будинку) в м. Чернівці за вивезення твердих побутових відходів з ТПВ складає 8,40 грн. з ПДВ місяць, плата за зберігання, перевезення та утилізацію (захоронення) ТПВ (для населення) 50,94 грн. за 1 куб., вивезення рідких побутових відходів (для населення) 33,18 за 1 куб. м. з ПДВ.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 13.01.2015 року № 3/1 встановлені тарифи на послуги із зберігання, перевезення та захоронення ТПВ, відповідно до п. 4 додатку до даного рішення для населення нарахування плати за перевезення та захоронення ТПВ проводиться підприємствами та організаціями, що утворюють житлові будинки залежно від кількості мешканців в квартирі, тобто послуга з вивезення та утилізації твердих побутових відходів враховується у вартість квартирної плати та плати за утримання будинків і прибудинкових територій, як окрема комунальна послуга не була визначена.

Оскільки, послуга з вивезення побутових відходів входить до складу послуги із утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, то відповідно її вартість входить до вартості послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Як зазначено у ч. 2 статті 351 Закону України «Про відходи» збирання та перевезення побутових відходів у межах певної території здійснюється юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах спеціально обладнаними для цього транспортними засобами.

Тому, відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 23.08.2011 року №517/14 та від 12.03.2014 року № 68/3 було визнано МКП «Чернівціспецкомунтранс» виконавцем послуг із збирання, вивезення та утилізації ТПВ для всіх категорій споживачів у м. Чернівці.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу послуги по збиранню, вивезенню та утилізації ТПВ від обєктів замовника, що підтверджується підписаними сторонами актами здачі-приймання робіт (№ 651 від 31.01.2017 року на суму 26047,40 грн., № 1359 від 28.02.2017 року на суму 26005,38 грн., № 2197 від 31.03.2017 року на суму 25652,36 грн., № 2908 від 30.04.25017 року на суму 25559,91 грн., № 3576 від 31.05.2018 року на суму 25484,26 грн., №3941 від 30.06.2017 року на суму 25459,31 грн., №5360 від 31.07.2017 року на суму 25891,28 грн., № 6819 від 30.09.2017 року на суму 25358,18 грн., № 7658 від 31.10.2017 року на суму 25265,73 грн., № 8455 віл 30.11.2017 року на суму 25131,25 грн., № 9233 від 31.12.2017 року на суму 25089,48 грн., № 670 від 31.01.2018 року на суму 24971,56 грн., № 1463 від 28.02.2018 року на суму 24626,94 грн., № 2279 від 31.03.2018 року на суму 24626,94 грн.), проте відповідач, який отримав вказані послуги, в порушення взятих на себе зобовязань за надані послуги в повному обсязі не розрахувався, що призвело до виникнення заборгованості за період з 01.01.2017 по 01.04.2018 (31.03.2018) року в сумі 344917,11 грн., з врахуванням часткової оплати відповідачем заборгованості, що підтверджується виписками по рахунку.

Крім того, факт наявності заборгованості підтверджується підписаним та скріпленим печатками сторін актом звірки взаємних розрахунків згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем становить станом на 07.05.2018 року - 344917,11 грн.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, підстави припинення зобов'язання передбачені ст. 202 - 205 Господарського кодексу України, ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 Цивільного кодексу України, зокрема за ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на вищевказані обставини, вимоги позивача є обґрунтованими, документально підтвердженими та визнаються відповідачем, тому позовні вимоги слід задоволити в повному обсязі.

Щодо заяви ПП «Садгора-Сервіс» щодо розстрочення виконання рішення суду, проаналізувавши матеріали та обставини справи, дослідивши у судовому засіданні додаткові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до п.2 ч. 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру, а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

В даному випадку, обґрунтовуючи заяву про надання розстрочки виконання судового рішення, відповідач посилається на обставини, які вважає винятковими, оскільки вони перешкоджають своєчасно виконати рішення суду через скрутне фінансове становище та неможливість виконання рішення суду без поетапного погашення заборгованості.

Відповідач вказує на те, що ступінь виконання зобов'язання перед позивачем знаходиться в прямій залежності від стану виконання зобов'язання споживачів перед ним, будь-яких надходжень, аніж за надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території у ПП «Садгора - Сервіс» немає.

На підтвердження тяжкого фінансового становища відповідач посилається, зокрема на: довідку № 29 від 13.04.2018 року згідно якої на підприємстві рахується дебіторська заборгованість у сумі 401000,00 грн. та кредиторська заборгованість в сумі 482200,00 грн.; довідку № 37 від 18.05.2018 року згідно якої станом на 18.05.2018 року існує дебіторська заборгованість мешканців по оплаті послуг з утримання будинків, прибудинкової території та вивозу ТПВ в сумі 368800,00 грн., а середньомісячне надходження прибутків підприємства (визначено за аналізом періоду квітень 2017 року квітень 2018 року) становить 124100,00 грн.; фінансовий звіт за перший квартал 2018 року та березень 2018 року.

Також, відповідач вказує на те, що в разі якщо державною виконавчою службою буде накладено арешт на розрахункові рахунки, то буде припинено нормальне функціонування підприємства. При цьому, підприємство зобовязане регулярно надавати населенню житлово-комунальні послуги передбачені Договором від 04.03.2013 року, виплачувати заробітну плату своїм працівникам, сплачувати необхідні платежі за вивезення сміття, електропостачання і т.п.

За приписами статей 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Чинне законодавство України не визначає переліку об'єктивних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим застосування загального порядку примусового виконання рішень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За судовою практикою до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для розстрочки його виконання, належать хвороба боржника або членів його сім'ї, скрутне матеріальне або фінансове становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Оцінюючи вищенаведені обставини суд враховує, що боржник не ухиляється від виконання своїх обов'язків з погашення заборгованості, вживає заходи для вирішення проблемної ситуації, яка склалась у його господарській діяльності, здійснює поточні розрахунки.

Також судом враховано, що розстрочка виконання рішення є тією мірою, яка дозволяє не допустити банкрутства юридичних осіб, надає можливість працювати суб'єкту господарювання та здійснювати поступове погашення заборгованості, оскільки одночасне примусове стягнення всієї заборгованості може вкрай негативно вплинути на його функціонування.

З огляду на те, що у відповідача немає інших прибутків, крім коштів, які надходять від населення за виконання робіт з утримання житлових будинків, нежитлових будівель і прибудинкових територій комунальної власності територіальної громади м. Чернівці, дебіторська заборгованість яких перед відповідачем становить 386800,00 грн., також на підприємстві існує дебіторська заборгованість в сумі 401000,00 грн. та кредиторська заборгованість в сумі 481200,00 грн.

Таким чином, вказані обставини свідчать про наявність обставин, що дійсно ускладнюють виконання рішення господарського суду Чернівецької області по даній справі, проте враховуючи матеріальні інтереси обох сторін та дотримуючись балансу інтересів позивача та відповідача, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, суд вважає за можливе клопотання про розстрочку виконання рішення суду у даній справі задовольнити частково строком на 7 місяців наступним чином: до 15 червня 2018 року 49273,87 грн. заборгованості та 739,11 грн. судового збору , до 15 липня 2018 року 49273,87 грн. заборгованості та 739,11 грн. судового збору., до 15 серпня 2018 року 49273,87 грн. заборгованості та 739,11 грн. судового збору, до 15 вересня 2018 року 49273,87 грн. заборгованості та 739,11 грн. судового збору., до 15 жовтня 2018 року 49273,87 грн. заборгованості та 739,11 грн. судового збору, до 15 листопада 2018 року 49273,87 грн. заборгованості та 739,11 грн. судового збору, до 15 грудня 2018 року 49273,89 грн. заборгованості та 739,10 грн. судового збору.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" та ст. 129 Господарського процесуального кодексу України повернення судового збору у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу надмірно сплаченого судового збору.

З огляду на вищевикладені обставини позивачу міському комунальному підприємству «Чернівціспецкомунтранс» повернути 11,21 грн. надмірно сплаченого судового збору, сплаченого при поданні позову за платіжним дорученням № 202 від 07.03.2018 року, решту судового збору в сумі 5173,76 грн. - покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 46, 129, 233, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву позивача №293 від 10.05.2018 року про зміну предмета позову задовольнити.

2. Позов задовольнити у повному обсязі.

3. Стягнути з приватного підприємства «Садгора-Сервіс» (58025, м. Чернівці, вул. Галицького Данила, 19-А, 8) на користь міського комунального підприємства «Чернівціспецкомунтранс» (58005, м. Чернівці, вул. Жасмінна, 4, ) 344917,11 грн. заборгованості та 5173,76 грн. судового збору.

4. Клопотання приватного підприємства «Садгора-Сервіс» про розстрочку виконання рішення суду задовольнити частково.

5. Розстрочити виконання рішення господарського суду Чернівецької області на 7 місяців згідно наступного графіка:

· до 15 червня 2018 року 49273,87 грн. заборгованості та 739,11 грн. судового збору;

· до 15 липня 2018 року 49273,87 грн. заборгованості та 739,11 грн. судового збору;

· до 15 серпня 2018 року 49273,87 грн. заборгованості та 739,11 грн. судового збору;

· до 15 вересня 2018 року 49273,87 грн. заборгованості та 739,11 грн. судового збору;

· до 15 жовтня 2018 року 49273,87 грн. заборгованості та 739,11 грн. судового збору;

· до 15 листопада 2018 року 49273,87 грн. заборгованості та 739,11 грн. судового збору;

· до 15 грудня 2018 року 49273,89 грн. заборгованості та 739,10 грн. судового збору.

6. Повернути міському комунальному підприємству «Чернівціспецкомунтранс» (58005, м. Чернівці, вул. Жасмінна, 4, ) на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" та ст. 129 Господарського процесуального кодексу України 11,21 грн. надмірно сплаченого судового збору, сплаченого при поданні позову за платіжним дорученням № 202 від 07.03.2018 року.

Повний текст рішення складено та підписано 24.05.2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя М.О. Гурин