КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2018 р. Справа№ 911/1615/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі Позюбан А.С.

за участю представників

від позивача: Соколов М.М., за дов. № ордер серія КВ № 393980

від 13.02.2018р.

від відповідача: 1) не з»явились

2) не з»явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Клайт"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017р.

у справі № 911/1615/17 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіо Транс"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Клайт"

2. Київської обласної державної адміністрації

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кіо Транс" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Клайт" (надалі - відповідач-1) та Київської обласної державної адміністрації (надалі - відповідач-2) про визнання недійсним Договору про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 120708-14/1 від 19.05.2015р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим що, при укладенні оспорюваного правочину були порушені положення ч. ч. 1, 2 ст. 203 Цивільного кодексу України, оскільки такий правочин суперечив нормам закону України "Про автомобільний транспорт" та постанови Кабінету міністрів України №1081 від 3 грудня 2008р. "Про затвердження Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування", а відтак на підставі ст. 215 Цивільного кодексу України укладений між відповідачами договір має бути визнаний недійсним в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.06.2017р. справу №911/1615/17 передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2017р. справу №911/1615/17 прийнято до провадження та призначено її до розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2017р. у справі № 911/1615/17 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Визнано недійсним Договір про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 120708-14/1 від 19.05.2015р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Клайт" та Київською обласною державною адміністрацією. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Клайт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіо Транс" 800,00 грн. судового збору. Стягнуто з Київської обласної державної адміністрації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіо Транс" 800,00 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Клайт" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017р. у справі №911/1615/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2017р. апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Клайт" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів Хрипуна О.О., Чорної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2017р. колегією суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів Хрипуна О.О., Чорної Л.В. прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Клайт" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017р. у справі №911/1615/17 до провадження, розгляд справи призначено на 22.11.2017р.

21.11.2017р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судове засідання 22.11.2017р. представник відповідача-2 не з»явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2017р. розгляд справи №911/1615/17 було відкладено на 20.12.2017р.

Відповідно до розпорядження начальника управління Київського апеляційного господарського суду №09-53/4981/17 від 20.12.2017р. у зв'язку з перебуванням судді Хрипуна О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/1615/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2017р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів Чорної Л.В., Отрюха Б.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2017р. справу №911/1615/17 прийнято до провадження колегію суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів Чорної Л.В., Отрюха Б.В., розгляд справи призначений на 15.01.2018р.

11.01.2018р. від скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи №911/1615/17 у зв'язку з відрядженням представника.

11.01.2018р. від скаржника надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - публічного акціонерного товариства "Північтранс".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2018р. розгляд справи №911/1615/17 було відкладено на 31.01.2018р.

22.01.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ПАТ «Північтранс» надійшло клопотання в якому просить суд відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Клайт» про залучення ПАТ «Північтранс», в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача у справі № 911/1615/17.

22.01.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення в яких просить суд відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Клайт» про залучення ПАТ «Північтранс», в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача у справі № 911/1615/17.

31.01.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про витребування додаткових доказів.

Колегія суддів в судовому засіданні 31.01.2018р. розглянула клопотання скаржника про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - публічного акціонерного товариства "Північтранс", та відмовила в його задоволенні.

Також скаржником в судовому засіданні 31.01.2018р. заявлено клопотання про витребування доказів, в якому він просить витребувати у Київської обласної державної адміністрації копію протоколу Конкурсного комітету з підготовки та проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації, оформлених протоколом від 28.11.2017 по автобусному маршруту №301. Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів відмовила в його задоволенні.

Представники позивача та відповідача 1 надали пояснення по справі.

В судове засідання 31.01.2018р. представники відповідача - 2 не з'явились.

В судовому засіданні 31.01.2018р. оголошено перерву до 14.02.2018р.

14.02.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Клайт" надійшла заява про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів: Чорної Л.В., Отрюха Б.В. від розгляду справи № 911/1615/17.

Заява мотивована тим, що вказаною колегією суддів, на думку заявника, було безпідставно відмовлено в задоволенні всіх без виключення клопотань представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Клайт", що викликає сумнів в неупередженості та об'єктивності колегії суддів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2018р. визнано заявлений відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів: Чорної Л.В., Отрюха Б.В., від розгляду справи №911/1615/17 необґрунтованим. Зупинено провадження у справі № 911/1615/17. Передано справу № 911/1615/17 для вирішення питання про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів: Чорної Л.В., Отрюха Б.В. у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 19.02.2018р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Клайт" про відвід суддів Корсакової Г.В., Чорної Л.В., Отрюха Б.В. передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Сотніков С.В., судді Верховець А.А., Остапенко О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2018р. у справі №911/1615/17 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Клайт" про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів Чорної Л.В., Отрюха Б.В., у справі №911/1615/17 залишено без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2018р. поновлено провадження у справі №911/1615/17; розгляд справи №911/1615/17 призначено на 14.03.2018р.

Відповідно до розпорядження начальника управління Київського апеляційного господарського суду №09-53/6431/17 від 13.03.3018р. у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/1615/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2018р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів Тарасенко К.В., Отрюха Б.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2018р. відкрито провадження у справі №911/1615/17 колегію суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів Тарасенко К.В., Отрюха Б.В., розгляд справи призначено на 10.04.2018р.

10.04.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про пришвидшення розгляду справи.

16.04.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про забезпечення позовних вимог, в якій просить суд заборонити Управлінню інфраструктури Київської обласної державної адміністрації та Київській ОДА укладати договір на обслуговування маршруту № 301 «Вишневе-Київ АС «Дачна» з переможцем конкурсу, що відбувся 20.02.2018р., який відбувся з порушенням чинного законодавства та є протизаконним.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2018 р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв'язку з звільненням головуючого судді (судді-доповідача) Корсакової Г.В. з посади судді Київського апеляційного господарського суду у відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2018р. для розгляду справи № 911/1615/17 сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Ткаченко Б.О., Зеленін В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2018р. призначено справу до розгляду за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Клайт" на рішення Господарського суду м. Києва від 26.09.2017 у справі № 911/1615/17 на 22.05.2018р.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Встановлено, що в судове засідання 22.05.2018р. представники відповідача -1 та 2 у судове засідання не з'явилися. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача -1 та 2.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2018р. у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіо Транс" про забезпечення позову відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

19.05.2015р. між Київською обласною державною адміністрацією (Організатор) та ТОВ "Клайт" (Перевізник) відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт", розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 28 квітня 2015 року №145 "Про введення в дію рішення конкурсного комітету з підготовки та проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації, від 28.02.2013, оформлене протоколом № 11 в частині об'єкта № 14 конкурсу, що відбувся 07.08.2012", інших нормативно-правових актів, укладено Договір про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 120708-14/1 (надалі - Договір), відповідно до умов якого організатор надає перевізникові право на здійснення перевезень пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування №301 "Вишневе - Київ АС "Дачна" (п. 1.1. Договору), а перевізник забезпечує якісні, безпечні та в повному обсязі перевезення пасажирів та дотримується вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", нормативно-правових актів, що регулюють діяльність пасажирського автомобільного транспорту, та умов перевезень, визначених договором (п. 1.2. Договору).

Договір укладено на підставі розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 28 квітня 2015 року №145 "Про введення в дію рішення конкурсного комітету з підготовки та проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації, від 28.02.2013, оформлене протоколом № 11 в частині об'єкта № 14 конкурсу, що відбувся 07.08.2012".

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що при укладенні оспорюваного правочину були порушені положення ч. ч. 1, 2 ст. 203 Цивільного кодексу України, оскільки такий правочин суперечив нормам закону України "Про автомобільний транспорт" та постанови Кабінету міністрів України №1081 від 3 грудня 2008р. "Про затвердження Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування", а відтак на підставі ст. 215 Цивільного кодексу України укладений між відповідачами договір має бути визнаний недійсним в судовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Під час вирішення даної справи суд виходить з того, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Положеннями статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписами статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно п. п. 5, 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Таким чином, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Згідно з ст. ст. 4, 10, 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України.

За змістом ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між відповідачами укладено договір про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, який за своєю природою підпадає під правове регулювання глави 64 Цивільного кодексу України, глави 32 Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що регулюють правовідносини між сторонами договору.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 915 Цивільного кодексу України перевезення, що здійснюється юридичною особою, вважається перевезенням транспортом загального користування, якщо із закону, інших нормативно-правових актів або ліцензії, виданої цій організації, випливає, що вона має здійснювати перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти за зверненням будь-якої особи. Договір перевезення транспортом загального користування є публічним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 закону України "Про автомобільний транспорт" перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Як передбачено ч. 1 ст. 42 закону України "Про автомобільний транспорт" договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно ст. ст. 43, 44 закону України "Про автомобільний транспорт" визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах. Об'єктом конкурсу можуть бути: маршрут (кілька маршрутів), оборотний рейс (кілька оборотних рейсів). Організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Так, згідно з п.п. 10, 12, 40, 41 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року № 1081 (далі також - Порядок) організатор затверджує умови конкурсу, в тому числі обов'язкові, відповідно до статті 44 Закону України "Про автомобільний транспорт". Крім обов'язкових організатор може затверджувати додаткові умови конкурсу (наявність у перевізника GPS-системи, встановленої на транспортних засобах, які пропонуються для роботи на автобусному маршруті, тощо). Організатор встановлює вимогу щодо забезпечення роботи на об'єкті конкурсу, який включає міські та приміські автобусні маршрути загального користування, не менш як одного транспортного засобу, пристосованого для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями.

Конкурсний комітет приймає рішення про недопущення до участі в конкурсі автомобільного перевізника, який: 1) подав до участі в конкурсі неналежним чином оформлені документи чи не в повному обсязі, а також такі, що містять недостовірну інформацію; 2) визнаний банкрутом або щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство (за винятком того, стосовно якого проводиться процедура санації), або який перебуває у стадії ліквідації; 3) не відповідає вимогам 34 Закону України "Про автомобільний транспорт"; 4) не має достатньої кількості транспортних засобів для виконання перевезень, затвердженої обов'язковими умовами конкурсу, та перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів (дозволів). Достатня кількість транспортних засобів визначається як кількість автобусів, необхідних для виконання перевезень, та кількість резервних транспортних засобів, яка становить 10 відсотків для міського, приміського сполучення та 20 відсотків для міжміського сполучення; 5) має несплачені штрафні санкції, накладені Укртрансінспекцією, або водії якого мають несплачені штрафи, накладені відповідно до статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неоскаржені у судовому порядку (що були накладені не пізніше ніж за 20 днів до дати проведення конкурсу); 6) подав конкурсну пропозицію, що не відповідає обов'язковим та додатковим умовам конкурсу, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 44 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Під час проведення конкурсу конкурсний комітет розглядає пропозиції перевізників-претендентів виключно за такими показниками: наявність достатньої кількості автобусів, які відповідають умовам конкурсу за класом та пасажиромісткістю (категорія, пасажиромісткість, наявність багажних відділень, додаткового обладнання); наявність, характеристика та кількість резерву автобусів для заміни рухомого складу в разі виходу техніки з ладу; наявність транспортних засобів, пристосованих для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями; наявність свідоцтва відповідності автобуса параметрам комфортності (для міжміського перевезення); строк експлуатації автобусів (рік виготовлення, строк фактичної експлуатації); наявність сертифіката відповідності послуг з перевезення пасажирів автобусами ліцензійним умовам; наявність та характеристика виробничої бази; умови підтримання належного технічного та санітарного стану рухомого складу; умови контролю технічного стану транспортних засобів перед виїздом; умови виконання регламентних робіт з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів; досвід роботи перевізника-претендента; наявність та тяжкість порушень безпеки дорожнього руху, транспортного законодавства, ліцензійних умов; якість роботи автомобільного перевізника на даному маршруті (у разі обслуговування на умовах договору (дозволу), укладеного (наданого) на підставі попереднього конкурсу; інвестиційний розвиток суб'єкта господарювання та соціальний ефект від його діяльності; умови контролю за станом здоров'я водіїв.

Під час проведення конкурсу представники організатора та органів державного контролю, які входять до складу конкурсного комітету, відповідно до їх компетенції надають інформацію про діяльність перевізника-претендента.

07 серпня 2012 року Київською обласною державною адміністрацією проведено конкурс з перевезення пасажирів на приміських, міжміських внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації.

Рішенням Конкурсного комітету, оформленим протоколом № 5 від 07 серпня 2012 року, переможцем конкурсу по автобусному маршруту загального користування № 301 "Вишневе - Київ АС "Дачна" (об'єкт конкурсу № 14) визнано ПАТ "Північтранс", друге місце посіло ТОВ "Клайт", ТОВ "Кіо Транс" визнано таким, що зайняло третє місце.

28 лютого 2013 року на підставі подання прокуратури Київської області від 30 січня 2013 року, Конкурсним комітетом прийнято рішення, оформлене протоколом № 11, яким здійснено перегляд результатів конкурсу з перевезення пасажирів на приміських та міжміських автобусних маршрутах загального користування, проведеного 07 серпня 2012 року, в тому числі, й по автобусному маршруту загального користування № 301 "Вишневе - Київ АС "Дачна" (об'єкт конкурсу № 14).

Протокольним рішенням від 28 лютого 2013 року переможцем конкурсу на автобусному маршруті загального користування № 301 "Вишневе - Київ АС "Дачна" (об'єкт конкурсу № 14) визнано ТОВ "Клайт", перевізником, який посів друге місце визнано ТОВ "Кіо-Транс", ПАТ "Північтранс" до участі в конкурсі не допущене.

Розпорядженням відповідача-1 від 28 квітня 2015 року № 145 було введено в дію зазначене рішення Конкурсного комітету щодо визнання переможцем конкурсу ТОВ "Клайт" та визнання ТОВ "Кіо-Транс" перевізником-претендентом, що посів друге місце.

Згідно з п. 34 Порядку якщо перевізник-претендент бере участь у кількох конкурсах, які проводяться на одному засіданні конкурсного комітету, а подані ним пропозиції достатні для виконання перевезень тільки на частині об'єктів конкурсів, він повинен визначити пріоритети щодо визнання його переможцем у конкурсах, про що робиться запис в розділі IV заяви (згідно з додатками 1 і 2), і в разі визнання його переможцем у конкурсі (конкурсах) з вищим пріоритетом до участі в інших конкурсах він не допускається.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2015р. у справі № 826/7230/15, яка залишена без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2015р. та Вищого адміністративного суду України від 02.02.2016р. визнано протиправним та скасовано рішення Конкурсного комітету з підготовки та проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на обласних маршрутах загального користування від 28 лютого 2013 року, оформлене протоколом № 11, в частині визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Клайт" переможцем конкурсу на автобусному маршруті загального користування № 301 "Вишневе-Київ АС "Дачна". Визнано протиправним та скасовано розпорядження Київської обласної державної адміністрації № 145 від 28 квітня 2015 року "Про введення в дію рішення конкурсного комітету з підготовки та проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації, від 28 лютого 2013 року, оформленого протоколом № 11 в частині об'єкта № 14 конкурсу, що відбувся 07 серпня 2012 року".

Постановою Верховного суду України від 10.05.2016р. у задоволенні заяви ТОВ "Клайт" про перегляд вказаних вище судових рішень відмовлено.

Судами при розгляді справи №826/7230/15 на підставі п. 34 Порядку встановлено, що визначення ТОВ "Клайт" пріоритетності об'єкта № 13 та № 50 перед об'єктом № 14 та виграш конкурсу по таким об'єктам конкурсу з вищим пріоритетом, Конкурсний комітет мав прийняти рішення про недопущення ТОВ "Клайт" до участі в конкурсі по спірному автобусному маршруту загального користування № 301 "Вишневе - Київ АС Дачна" (об'єкт конкурсу № 14), оскільки його конкурсна пропозиція по ньому мала нижчий за значенням пріоритет. Отже, оскаржуване рішення Конкурсного комітету прийнято відповідачем всупереч вимогам п. 34 Порядку, тобто з порушенням законодавчо встановленої процедури, що є безумовною підставою для його скасування в судовому порядку.

Вказані обставини встановлені в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2015р. у справі № 826/7230/15, яка залишена без змін судами вищих інстанцій та набрала законної сили та відповідно до ст. 35 ГПК України вони не потребують доказування при розгляді даної справи.

Апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду, що договір між відповідачами в момент його укладення суперечив нормам чинного законодавства України, а саме його укладено з порушенням передбаченої ст. ст. 43, 44 закону України "Про автомобільний транспорт" та п. п. 10, 12, 34, 40, 41 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року № 1081 законодавчо встановленої процедури (конкурсу).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 202, ч. 2 ст. 203, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм чинного законодавства, обов'язковими умовами визнання договору недійсним є наявність у позивача певного суб'єктивного права (охоронюваного інтересу) - об'єкту судового захисту, порушення у зв'язку з укладенням відповідного договору таких прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі, та належність обраного способу судового захисту. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до рішення конкурсного комітету з проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації від 22.11.2013р., оформлене протоколом № 17 в частині об'єкта № 14 конкурсу, що відбувся 07.08.2012р. ТОВ "Кіо-Транс" визнано переможцем конкурсу на здійснення перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 301 "Вишневе - Київ АС "Дачна" та розпорядженням Київської обласної державної адміністрації № 461 від 02.12.2013р. на підставі вказаного рішення вирішено у тридцятиденний термін здійснити заходи щодо підготовки проекту договору про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 301 "Вишневе - Київ АС "Дачна" з позивачем та подати його до розгляду і підписання від імені відповідача-2.

Cудом встановлено порушення при укладенні оспорюваного договору, але відповідач-1 продовжує перевезення пасажирів на маршруті загального користування № 301 "Вишневе - Київ АС "Дачна", чим порушує право позивача на здійснення господарської діяльності з перевезення пасажирів на згаданому маршруті.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіо Транс" підлягають задоволенню.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017р. у справі № 911/1615/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Клайт" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017р. у справі № 911/1615/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/1615/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 24.05.2018р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко