ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в задоволенні скарги

17.05.2018м. ДніпроСправа № 904/7180/14

За скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

на дії Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 виконавчої служби Міністерства юстиції України

У справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 47 764 999,06 грн. за договором купівлі-продажу природного газу

Суддя Назаренко Н.Г.

За участю секретаря судового засідання Клевець К.В.

Представники:

Від позивача ( скаржника) не з'явився

Від відповідача ( боржника) ОСОБА_2 - представник за довіреністю №3 від 02.01.2018

Від Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 - представник за довіреністю № 3724/20.3-03 від 29.12.2017

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради суми основного боргу у розмірі 43 705 214,37 грн., 3% річних 988 262,22 грн., інфляційних втрат - 504 868,63грн., пені 2 566653,84 грн., за договором купівлі-продажу природного газу.

Рішенням господарського суду від 03.11.2017 позовні вимоги задоволено частково.

28.11.2014 на виконання зазначеного рішення видано наказ.

Ухвалою від 26.12.2017 замінено відповідача у справі з Комунального підприємства Теплоенерго Дніпропетровської міської ради на його правонаступника Комунальне підприємство Теплоенерго Дніпровської міської ради та визнано наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2014 року у справі №904/7180/14 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення основного боргу в розмірі 43 705 214,37 грн.

07.05.2018 на адресу суду від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла скарга на дії Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій скаржник просить:

- прийняти до провадження скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 щодо винесення 29.03.2018 постанови про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 46182173;

- скаргу задовольнити у повному обсязі та визнати неправомірною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 46182173, винесену 29.03.2018 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4;

- зобов'язати начальника відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4, скасувати постанову від 29.03.2018 про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 46182173.

Ухвалою від 08.05.2018 зазначену скаргу прийнято до розгляду та призначено її розгляд у судовому засіданні на 17.05.2018.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у судове засідання не зявилось, надало до суду клопотання про відкладення розгляду скарги у звязку з неможливістю забезпечити участь свого повноважного представника в засіданні у звязку з тим, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.04.2018 призначено судове засідання на 17.05.2018 о 10:30 для розгляду апеляційної скарги у справі № 904/10242/17 та ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2018 призначено до розгляду в підготовчому засіданні справу 904/1619/18 на 17.05.2018 о 10:30, а позивач знаходиться у м. Києві та має обмежену кількість працівників, які представляють інтерес компанії та беруть участь у судових засіданнях поза межами м. Києва.

Клопотання позивача (скаржника) про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки відповідач, як юридична особа, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи та міг надати письмові пояснення на скаргу.

Частиною 2 ст. 42 ГПК України встановлено, що учасники справи зобовязані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; зявлятися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1. ст. 220 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частиною першою статті 58 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 73, 74, 77 ГПК).

Позивачем (скаржником) неможливість такої заміни представника не доведена, як і не надано належних доказів на підтвердження свого клопотання.

Крім того, суд звертає увагу на те, що статтею 342 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

На підставі викладеного у задоволенні клопотання позивача (стягувача, скаржника) слід відмовити.

Представник ОСОБА_1 ДВС Міністерства юстиції України (співробітник Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3Ю.) у судовому засіданні заявив усне клопотання про відкладення розгляду скарги у звязку з тим, що ОСОБА_1 Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України м. Києва лише 15.05.2018 направлено на адресу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області копію скарги та копію матеріалів виконавчого провадження № 46182173, в доказ чого надано копію супровідного листа ОСОБА_1 Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14.05.2018 № 904/7180/14/20.3-3 від 14.05.2018 та копію чека від 16.05.2018 (які направлені по електронній пошті Головному територіальному управлінню юстиції у Дніпропетровській області) (т. 2 а.с. 2).

Відповідач проти відкладення розгляду скарги заперечив та надав письмові заперечення на скаргу, в яких зазначив, що 30.11.2016 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016р. № 1730-VІІІ.

Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Метою вказаного Закону є поліпшення фінансового становища теплопостачальних підприємств життєзабезпечення, запобігання їхнього банкрутства, забезпечення фінансової стабільності та уникнення кризових ситуацій.

Відповідно до Статуту, КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» є підприємством, що надає послуги з централізованого опалення.

Також відповідач звернув увагу на те, що 08.09.2017 КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» включено до Реєстру теплопостачальних підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, в тому числі перед стягувачем ПАТ «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ».

Підтвердженням факту включення Боржника до вказаного реєстру є ОСОБА_1 економіки систем життєзабезпечення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 14.09.2017 р. № 8/10-1646-17 та Повідомлення ОСОБА_1 економіки систем життєзабезпечення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України станом на 14 вересня 2017 р. про включення до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України № 1730.

Відповідач вказує на те, що враховуючи приписи чинного законодавства України, виконавче провадження № 46182173, за яким стягувачем є НАК «Нафтогаз України» а боржником КП «ТЕПЛОЕНЕРГО», підлягає зупиненню, оскільки КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» включено до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а отже за змістом пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» всі виконавчі дії по даному провадженню підлягають зупиненню.

Крім того, відповідач зазначає, що укладення договору реструктуризації можливо лише при наявності у теплопостачальних та теплогенеруючих організацій заборгованості за спожитий природний газ, а КП«ТЕПЛОЕНЕРГО» основний борг за Договором було добровільно сплачено в повному обсязі.

КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» має заборгованість перед ПАТ «НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» лише за штрафними санкціями та пенею.

Щодо тверджень Позивача стосовно того, що заборгованість з судового збору не підлягає врегулюванню шляхом визначених Законом № 1730 заходів відповідач зазначає наступне.

Судовий збір у розмірі 62 300,78 грн. сплачений КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» 15.05.2018, підтвердженням чого є платіжне доручення № 8452.

Таким чином, постанова про зупинення вчинення виконавчих дій від 29.03.2018 в межах ВП № 46182173 прийнята на підставі норм чинного законодавства України, у зв'язку з чим не підлягає скасуванню.

Крім того, відповідач вказує на те, що арешт коштів КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» може призвести до доведення Підприємства до банкрутства та спричинити непоправні соціальні наслідки та, як наслідок, неможливість забезпечити надання послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання, що є основними статутними завданнями Підприємства.

У випадку задоволення скарги ПАТ «НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», робота КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» буде поставлена в катастрофічне фінансове становище, що в свою чергу тягне за собою неможливість господарської діяльності підприємства, а отже і подачу місту Дніпро тепла.

Також відповідач зазначив, що Підприємством було подано до Дніпровської міської ради проект заходів щодо підготовки об'єктів теплопостачання до роботи в осінньо-зимовий період 2018-2019рр., які мають бути затвердженні рішенням виконавчого комітету міської ради у травні 2018 року. КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» вже проводяться зазначені вище заходи, а саме: капітальний ремонт котлів, заміна теплової ізоляції на трубопроводах опалення гарячого водопостачання, капітальний ремонт і заміна технологічного обладнання, гідравлічні випробовування теплових мереж, заміна трубопроводів опалення, гарячого водопостачання та перевірка контрольно-вимірювальних приладів, що унеможливлює накладення арешту на кошти Боржника. Відсутність коштів на рахунках Підприємства може викликати небезпечну аварійну ситуацію як для самого Підприємства, так і для мешканців м. Дніпро.

Крім того, КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» відповідно до Закону України №1730 було укладено з ПАТ «ПАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» шість договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний, які Підприємство на сьогоднішній день виконує, а накладений на кошти КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» арешт призведе до неможливості здійснювати оплату за зазначеними договорами та невиконанню законодавства України.

Відповідач зазначає, що оскільки його не виключено з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», постанова про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП 46182173 не може бути скасована.

Заслухавши представників сторін, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 ДВС Міністерства юстиції України про відкладення розгляду скарги з наступних підстав.

Статтею 342 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відповідно до опису вкладення до цінного листа долученого Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до матеріалів скарги, копію скарги з додатками направлено на адресу Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 виконавчої служби Міністерства юстиції України 02.05.2018 (т.1 а.с. 207)

Також, судом своєчасно, електронною поштою 08.05.2018 повідомлено Відділ примусового виконання рішень ОСОБА_1 виконавчої служби Міністерства юстиції України про призначення розгляду справи в судовому засіданні на 17.05.2018.

Отже, у Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 виконавчої служби Міністерства юстиції України було достатньо часу для підготовки своїх заперечень на скаргу та своєчасного направлення їх на адресу господарського суду.

Замість цього, Відділ примусового виконання рішень ОСОБА_1 виконавчої служби Міністерства юстиції України листом від 14.05.2018 лише доручив Головному територіальному управлінню юстиції у Дніпропетровській області: «забезпечити належне представництво інтересів ОСОБА_1 державної виконавчої служби у вказаному судовому процесі. Про проміжні та остаточні результати розгляду справи терміново інформувати відділ правового забезпечення ОСОБА_1 державної виконавчої служби за телефоном 486-65-26, поштою та на електронну адресу: та у разі прийняття рішення не на користь органу державної виконавчої служби, обовязково забезпечити апеляційне та касаційне оскарження». (т. 2 а.с. 2).

При цьому, жодного пояснення по суті скарги до вищезазначеного листа не додано.

На адресу суду також пояснень від Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 виконавчої служби Міністерства юстиції України не надійшло.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобовязані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Крім того, пунктом 5 цієї статті визначено, що учасники справи зобовязані надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

За викладеного, суд вважає, що Відділ примусового виконання рішень ОСОБА_1 виконавчої служби Міністерства юстиції України не скористався своїми правами, щодо надання заперечень на скаргу, у звязку з чим клопотання представника Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволенню не підлягає, а розгляд скарги відбувається за наявними в ній матеріалами.

У звязку з відмовою в задоволенні клопотання про відкладення розгляду скарги представником Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 виконавчої служби Міністерства юстиції України заявлено клопотання про ознайомлення з матеріалами скарги в судовому засіданні.

Суд зазначене клопотання задовольнив, оголосив перерву в судовому засіданні.

Після перерви, представник Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 виконавчої служби Міністерства юстиції України надав усні заперечення проти скарги, в яких підтримав заперечення боржника та просив відмовити в її задоволенні.

Розглянувши скаргу, заслухавши представників сторін, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги на підставі наступного.

Як убачається з матеріалів скарги, 27.01.2015 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження № 46182173 з виконання наказу господарського суду у даній справі про стягнення з боржника Комунального підприємства ТЕПЛОЕНЕРГО на користь стягувача ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 43 705 214,37 грн. основного боргу, 1 283 326,92 грн. - пені, 988 262,22 грн. - трьох відсотків річних, 461 950,64 грн.- інфляційних втрат, 73 014,34 грн. - витрат зі сплати судового збору.

29.03.2018 року, в рамках виконавчого провадження № 46182173, державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 34 ЗУ "Про виконавче провадження", оскарження якої є предметом даної скарги.

Рішенням суду у даній справі з відповідача стягнуто на користь ПАТ НАК Нафтогаз Україна основний борг, три відсотки річних, інфляційні втрати та пеню, нараховані на суму основного боргу за спожитий природний газ, використаний боржником для виробництва теплової енергії в період січня грудня 2013 року.

Станом на 14.09.2017 року підприємство відповідача включено до Реєстру теплопостачальних підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частина 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює легальне визначення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), що повинно базуватись на положеннях чинного законодавства України.

Згідно з приписами ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої статті 34, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду (ч. 4 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження).

Згідно з приписами ч. 6 ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження», у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані - на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі пункту 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з цих підстав не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так при виконанні своїх посадових обов'язків державний виконавець повинен першочергово керуватися саме спеціалізованим ЗУ «Про виконавче провадження».

Враховуючи приписи чинного законодавства України, виконавче провадження № 46182173, за яким стягувачем є НАК «Нафтогаз України» а боржником КП «ТЕПЛОЕНЕРГО», підлягає зупиненню, оскільки КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» включено до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а отже за змістом пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» всі виконавчі дії по даному провадженню підлягають зупиненню.

Отже, державний виконавець Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 була зобов'язана зупинити виконавче провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», і не здійснювати примусових дій щодо виконання вищевказаного рішення суду.

Враховуючи вищезазначені положення ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець Відділу примусового виконання рішення ОСОБА_1 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, дотримуючись вимог ст. ст. 6, 19 Конституції України, 29.03.2018 винесла постанову про зупинення вчинення виконавчих дій

Таким чином, твердження ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про те, що включення Боржника до відповідного Реєстру не є безумовною підставою для зупинення вчинення виконавчих дій відповідно до п. 10. ч.1 ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження» судом не приймається.

Суд також зазначає, що враховуючи положення приписів чинного законодавства України, укладення договору реструктуризації можливо лише при наявності у теплопостачальних та теплогенеруючих організацій заборгованості за спожитий природний газ.

КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» основний борг за Договором було сплачено в повному обсязі.

Так, відповідно до ОСОБА_2 звіряння розрахунків від 31.05.2017 р. основний борг за договором № 13/3777-БО-4 відсутній. Зазначений акт містить підписи та печатки як представника КП «ТЕПЛОЕНЕРГО», так і ПАТ «НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» (т.2 а.с. 26-28).

Крім того, Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2017 р. визнано судовий наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2014 р. у справі № 904/7180/14 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення основного боргу в розмірі 43 705 214,37 грн. (т.1 а.с.184-185).

15.05.2018 відповідачем сплачено судовий збір у сумі 62 300,78 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8452 від 15.05.2018 (а.с. 8452).

Таким чином, КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» має заборгованість перед ПАТ «НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» лише за пенею, 3% річних та інфляційними втратами.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11).

Тобто, суми пені, 3-х відсотків річних, інфляційні нарахування за своєю природою є складовими заборгованості як такої, а отже норми ч. 4 ст. 34 та п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають застосуванню і у разі стягнення названих сум без одночасного стягнення окремих сум основного боргу за газ.

Тому, враховуючи вищевикладене, дані відносини унеможливлюють підписання договору реструктуризації між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та КП «ТЕПЛОЕНЕРГО», що виключає можливість ухилення КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» від укладення такого договору з ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

За таких обставин, дії державного виконавця, щодо -винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області №904/7180/14 від 28.11.2014 р. у ВП № 46182173 є у повній мірі правомірними.

З урахуванням наведених вимог Закону України Про виконавче провадження, зважаючи на підтверджені матеріалами справи обставини, зокрема, щодо правової природи заборгованості за рішенням суду у даній справі, щодо включення Відповідача (боржника) до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" суд дійшов висновку щодо обґрунтованості постанови державного виконавця про зупинення виконавчого провадження.

Враховуючи викладені вище обставини у суду відсутні підстави для задоволення зазначеної скарги.

Керуючись ст.ст. 233, 234, 343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення 17.05.2018 та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст складено 21.05.2018.

Суддя ОСОБА_6