ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 рокуСправа № 917/178/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., при секретарі судового засідання Лупенко А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 917/178/18

за позовом: Фермерського господарства "Лоскот", смт Опішня, Зіньківський район, Полтавська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології", м.Кропивницький

про стягнення 393 765,70 грн

Представники сторін у судовому засіданні участі не брали.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фермерське господарство "Лоскот" (далі - ФГ "Лоскот", позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (далі - ТОВ "Техніка і технології", відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 393765,70 грн, з яких сума основного боргу - 347000,00 грн, пеня - 28938,83 грн, інфляційні втрати за період прострочення платежу - 14705,31 грн та 3% річних в сумі 3121,56 грн, з покладанням на відповідача судового збору в сумі 5 906,49 грн та витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 3 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу № ТТ-09000617 від 08.08.2017 в частині поставки товару, та як наслідок неповернення попередньої оплати всупереч вимог ст.ст. 386, 530, 625, 662, 663, 693, 1166 ЦК України, ст.ст. 193, 199, 216-218, 220, 224-225, 230-232 ГК України.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 22.02.2018 позовні матеріали Фермерського господарства "Лоскот" передано за підсудністю до Господарського суду Кіровоградської області.

15.03.2018 матеріали справи №917/178/18 надійшли до Господарського суду Кіровоградської області.

Ухвалою від 20.03.2018 господарський суд залишив позовну заяву Фермерського господарства "Лоскот" без руху в порядку статті 174 Господарського процесуального кодексу України та установив десятиденний строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду.

03.04.2018 на адресу суду надійшла заява від 30.03.2018 №18 про усунення недоліків позовної заяви з додатками, зокрема, подано докази направлення копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача та підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Ухвалою від 10.04.2018 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №917/178/18 за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначив на 07.05.2018, встановив строк для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив.

27.04.2018 на адресу господарського суду надійшов відзив на позовну заяву від 18.04.2018, відповідно до якого відповідач не погоджується з викладеними в позові обставинами, вважає його таким, що не може бути задоволений та зазначає, що станом на 17.04.2018 сума коштів, що підлягає поверненню по договору купівлі-продажу від 08.08.2017 №ТТ-09000617 становить 347 000,00 грн. Відповідач має наміри повернути решту грошових коштів або запропонувати інші варіанти вирішення спору, наприклад, поставка товару на цю суму грошових коштів та наполягає на мирному варіанті врегулювання спору.

Крім того, відповідач зазначає, що стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки, інфляційних витрат, 3% річних є безпідставним, оскільки між позивачем та відповідачем не існує та не виникало грошового зобов'язання.

В судовому засіданні 07.05.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача участі не брав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно рекомендованого повідомлення, що міститься в матеріалах справи. (а.с. 65).

Протокольною ухвалою від 07.05.2018 оголошено перерву в судовому засіданні до 21.05.2018 до 11:00 год.

Сторони участь повноважних представників в судовому засіданні 21.05.2018 не забезпечили, хоча належним чином повідомлені про місце, дату та час судового засідання.

Згідно реєстру поштових відправлень з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта", долученого до матеріалів справи, вбачається, що поштове відправлення за № 331 - примірник протокольної ухвали суду від 07.05.2018, що направлена ТОВ "Техніка і технології", вручено адресату 10.05.2018.

Відтак, справа розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (продавець) та Фермерським господарством "Лоскот" (покупець) укладено договір купівлі-продажу ТТ-09000617 (далі - договір, а.с. 33-34), відповідно до якого продавець зобов'язується передати товар у власність покупця, а покупець у порядку й на умовах, передбачених даним договором, зобов'язується прийняти й оплатити товар.

Відповідно до пункту 1.2. договору кількість, комплектність товару визначаються сторонами у специфікаціях, що є невід'ємними частинами даного договору (Додаток №1).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що загальна вартість товару за даним договором становить 347 000,00 грн.

Суму 34 700,00 грн, що складає 10% вартості товару, указаної в п.2.1., сплатити протягом 5 днів з моменту укладання договору (п. 2.1.1. договору).

Залишок суми в розмірі 312 300,00 грн, що складає 90% вартості товару, указаної в п.2.1. цього договору, сплатити після повідомлення продавця про готовність передати товар покупцю (п. 2.1.2. договору).

Згідно пункту 2.2. договору право власності на товар, що купується відповідно до даного договору, переходить до покупця з моменту повної оплати вартості товару, зазначеної в п.2.1. даного договору, та передачі товару покупцеві по акту приймання-передачі.

Оплата товару здійснюється шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в безготівковій формі або шляхом внесення коштів на поточний рахунок продавця в готівковій формі через касу банку. Оплата вважається здійсненою з моменту зарахування коштів на рахунок продавця (п. 2.3. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору товар відпускається покупцеві по видатковій накладній та/або Акту приймання-передачі зі складу продавця або іншого місця. Адреса складу: 38164, Полтавська область, Зіньківський р-н, смт. Опішня, вул. Олександра Губаря Б41.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами й діє до 31.12.2017, а можливо, і пізнішої дати, достатньої для реального та належного виконання договору сторонами.

Договір підписано повноважними представниками сторін.

08.08.2017 сторони уклали Специфікацію до договору купівлі-продажу №ТТ-09000617 (а.с. 35), відповідно до якої продавець поставляє покупцю Кукурудзозбиральну машину КМС-5-18-01, вартістю 347000,00 грн. Термін поставки 25 банківських днів з моменту оплати.

На виконання умов договору позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача 347 000,00 грн згідно платіжних доручень № 648 від 08.08.2017, № 676 від 29.08.2017, № 677 від 02.10.2017.

Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, в строк погоджений сторонами у Специфікації, товар не поставив.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує наступне.

Згідно статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до статті 11 та статті 509 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення, цивільних прав та обов'язків сторін є укладення між ними договору. В силу зобов'язання боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, тобто сплати боргу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 599 та 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу вимог статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Сторони у договорі домовились про попередню оплату вартості товару.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 693 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Позивач свої зобов'язання за Договором щодо перерахування відповідачу попередньої оплати в сумі 347 000,00 грн виконав.

Однак, відповідач не надав господарському суду доказів поставки позивачу товару в строки, передбачені договором, а саме згідно Специфікації до 07.11.2017 включно.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права слідує, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Вибір поведінки є правом покупця.

У зв'язку з порушенням з боку відповідача передбачених договором строків поставки товару, 30.12.2017 позивач направив відповідачу претензію від 27.12.2017 з вимогою повернути кошти в сумі 347 000,00 грн та сплатити пеню. Вказану претензію ТОВ "Техніка і технології" отримало 10.01.2018 та залишило без відповіді та задоволення.

З огляду на встановлені обставини справи господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 347 000,00 грн попередньої оплати є обґрунтованими належними доказами та підлягають задоволенню господарським судом.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 14 705,31 грн інфляційних втрат та 3121,56 грн 3% річних.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом із тим, стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав - повернення попередньої оплати за непоставлений товар.

При цьому, господарський суд враховує положення пункту 5.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 №14, де зазначено, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Окрім того, Верховний Суд України у постанові від 16.09.2014 у справі № 3-90гс14 виклав правову позицію, про те, що стягнення з продавця суми попередньої оплати, перерахованої за договором купівлі - продажу, не вважається грошовим зобов'язанням у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 ЦК України від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Отже, повернення суми попередньої оплати є поверненням суми авансу (а не грошовим зобов'язанням), на який можуть нараховуватися лише проценти, передбачені статтею 536 ЦК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 14 705,31 грн інфляційних втрат та 3 121,56 грн 3% річних є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача 28 938,83 грн пені на підставі п. 4.2. договору.

Згідно п. 4.2. договору у випадку несвоєчасної поставки товару продавцем, покупцем нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент настання штрафних санкцій за весь час прострочення поставки. У такому випадку покупець має право відмовитись від товару. У разі наявності передоплати за товар, остання повертається покупцеві у 14 денний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Оскільки, позивач у претензії від 27.12.2017 просив відповідача повернути авансовий платіж в сумі 347 000,00 грн, тим самим відмовився від виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу по поставці товару, і такі дії позивача відповідають закону та умовам договору (п. 4.2.), то відповідно зобов'язання по договору вважаються такими, що припинилися, і підстави для нарахування штрафних санкцій відповідачу за невиконання зобов'язань щодо поставки товару відсутні.

Встановлені законом правові наслідки щодо вимог про повернення попередньої оплати не передбачають такого виду відповідальності, як стягнення пені, вимагаючи повернення коштів попередньої оплати покупець тим самим задовольнився виконаним, відмовився від поставки та прийняття товару і виконання договору продавцем, що виключає зобов'язання останнього нести відповідальність по сплаті пені відповідно до п. 4.2. договору.

Разом з тим, господарський суд враховує, що сторонами в п. 4.2. договору не погоджено базу нарахування пені, тобто не визначено умови її нарахування - від суми якого зобов'язання обраховується розмір пені у відповідному відсотковому розмірі.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 910/23585/16 зазначено, що та обставина, що умовами договору за порушення постачальником строку поставки, покупець має право нарахувати та стягнути з постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно поставленого (не поставленого) товару за кожен випадок такого прострочення, не перетворює цю неустойку в пеню за порушення грошового зобов'язання, так само, як і обов'язок постачальника поставити товар не стає грошовим зобов'язанням.

Відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача 28 938,83 грн пені за невиконання зобов'язань за договором по поставці товару заявлені безпідставно і задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 5 205,00 грн.

Разом з тим, звертаючись з позовом до суду позивач просив суд стягнути з відповідача 3 000,00 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Згідно положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем на підтвердження здійснення відповідних витрат надано суду угоду № 4 від 15.02.2018 укладену з адвокатом Тараном Р.Ф. та ордер на надання правничої допомоги ПТ № 044380 від 15.02.2018.

Зі змісту вказаних доказів вбачається, що угоду укладено по справі про стягнення грошових коштів та штрафних санкцій в порядку господарського судочинства для надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, складення позовної заяви, представництво інтересів замовника у судах.

Разом з тим, з вказаних документів не вбачається, що вони стосуються спірних правовідносин у даній справі, позивачем не надано суду розрахунку понесених витрат на правову допомогу (із вказанням які роботи виконані та їх вартість) на загальну суму 3 000,00 грн, чи будь-яких платіжних документів, що підтверджують понесення (оплату) позивачем витрат в сумі 3 000,00 грн.

Тому правомірність заявленої до стягнення з відповідача суми витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 3 000,00 грн не підтверджується долученими до справи документами, а витрати, пов'язані з професійною правничою допомогою в сумі 3 000,00 грн відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (вул. Соборна, буд. 22, кв. 103, м. Кропивницький, 25009, ідентифікаційний код 36584896) на користь Фермерського господарства "Лоскот" (вул. Олександра Губаря, б. 41, смт Опішня, Зіньківський район, Полтавська область, 38164 ідентифікаційний код 37288985) 347 000,00 грн основного боргу, а також судовий збір в сумі 5 205,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.05.2018.

Суддя В.Г. Кабакова