ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.05.2018р.                      Справа № 905/2461/17

Колегія суддів господарського суду Донецької області у складі головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів Фурсової С.М., Тарапати С.С., при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю “АЕРО-ТРАНС”, м. Краматорськ, Донецька область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Моспінське вуглепереробне підприємство”, м.Добропілля, Донецька область

про стягнення 484 967 грн. 79 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник не з’явився;

від відповідача: представник не з’явився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 222 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 17.05.2018р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “АЕРО-ТРАНС”, м. Краматорськ, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Моспінське вуглепереробне підприємство”, м.Добропілля, Донецька область, про стягнення 484 967 грн. 79 коп., з яких: 411 576 грн. 48 коп. – основний борг, 51 127 грн. 57 коп. – пеня, 16 260 грн. 24 коп. – інфляційні втрати, 6003 грн. 50 коп. – 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором підряду №113-УП-УП-ДЦ від 30.12.2016р., внаслідок чого утворилась стягувана заборгованість та виникли підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційного зростання суми боргу.

Нормативно позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 96, 525, 526, 530, 629, 837 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 30.10.2017р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №905/2461/17.

За результатами автоматичного визначення складу колегії суддів від 13.12.2017р. було призначено судову колегію у складі: Головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів Попова О.В., Тарапати С.С.

Ухвалою суду від 13.12.2017р. господарським судом Донецької області призначено розгляд справи на 23.01.2018р.

15.12.2017р. набрала чинність редакція Закону України “Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів” №2147 – VIII від 03.10.2017р.

Згідно п.9 ч.1 розділу XI “Перехідні положення” Господарського процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 23.01.2018р. визначено розгляд справи № 905/2461/17 за правилами загального позовного провадження на стадії підготовчого провадження та відкладено підготовче судове засідання на 27.02.2018р.

Листом керівника апарату господарського суду Донецької області від 27.02.2018р. сторін повідомлено про те, що у зв’язку з перебуванням судді Мельниченко Ю.С. у відрядженні, судове засідання, призначене на 27.02.2018р., не відбудеться; питання щодо призначення дати наступного судового засідання з розгляду вказаної заяви буде вирішено в терміновому порядку після повернення судді Мельниченко Ю.С. з відрядження.

Ухвалою суду від 28.02.2018р. розгляд справи призначено на 13.03.2018р.

Ухвалою суду від 13.03.2018р. господарським судом Донецької області було продовжено строк розгляду справи на стадії підготовчого провадження з ініціативи суду на тридцять днів до 23.04.2018р.

27.03.2018р. у зв’язку з перебуванням у відпустці судді Попова О.В., за результатами автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.03.2018р. по справі №905/2461/17 було призначено судову колегію у складі: Головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів: Зекунова Е.В., Тарапати С.С.

Ухвалою суду від 27.03.2018р. господарським судом Донецької області відкладено підготовче судове засідання на 08.05.2018р.

08.05.2018р. у зв’язку з перебуванням у відпустці судді Зекунова Е.В., за результатами автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.05.2018р. по справі №905/2461/17 було призначено судову колегію у складі: Головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів: Фурсової С.М., Тарапати С.С.

Ухвалою суду від 08.05.2018р. закрито підготовче провадження у справі №905/2461/17 та призначено розгляд справи по суті на 17.05.2018р.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

23.11.2017р. від представника позивача через канцелярію суду надійшов розрахунок суми боргу за договором підряду № 113-УП-УП-ДЦ від 30.12.2016р. Згідно даного розрахунку загальний розмір заборгованості за договором підряду № 113-УП-УП-ДЦ від 30.12.2016р. становить 463633, 64 грн., з яких: 411 576 грн. 48 коп. – основний борг, 33 415 грн. 99 коп. – пеня, 14 607 грн. 50 коп. – інфляційні втрати, 4033 грн. 67 коп. – 3% річних.

Дослідивши вказаний розрахунок господарський суд дійшов висновку, що позивач фактично зменшує позовні вимоги. Враховуючи, що право позивача на зменшення позовних вимог передбачено приписами Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про здійснення подальшого розгляду даної справи з урахуванням даного розрахунку, що відображено в протоколі судового засідання від 23.11.2017р.

15.12.2017р. на адресу господарського суду Донецької області від представника позивача надійшли пояснення по справі. У вказаних поясненнях зазначено, що при визначення моменту початку прострочення ТОВ «МОСПІНСЬКЕ ВУГЛЕПЕРЕРОБНЕ ПІДПРИЄМСТВО» зобов’язання з оплати за договором з ТОВ «АЕРО-ТРАНС» відповідно до п.4.4. договору було розраховано виходячи з 90 (дев'яносто) календарних днів – строк протягом якого повинно бути виконано зобов’язання з оплати. Також у цих поясненнях позивач наголошував на тому, що у ТОВ «АЕРО-ТРАНС» не збереглись відповідні заявки від ТОВ «МОСПІНСЬКЕ ВУГЛЕПЕРЕРОБНЕ ПІДПРИЄМСТВО», зазначені в п. 2.3.2. договору. Натомість п. 3.4. договору передбачено, що після виконання робіт, замовник зобов’язаний оглянути виконані підрядником роботи та при відсутності зауважень прийняти їх шляхом підписання наданого підрядником акту приймання-передачі виконаних робіт. На думку представника позивача, в даному випадку, враховуючи підписання всіх актів виконаних робіт за договором, їх часткову оплату, виставлення та реєстрацію податкових накладних з ПДВ, що підтверджують проведення господарських операцій, роботи виконані належним чином, прийняті замовником та підлягають оплаті. 27.03.2018р. на електронну адресу господарського суду від представника позивача надійшли письмові пояснення щодо не зазначення у позовній заяві акту виконаних робіт № АТ-194 від 10.03.2017р. як підставу заявлених вимог, в яких останній просив суд вважати акт виконаних робіт № АТ-194 від 10.03.2017р. як підставу для подання позовної заяви, оскільки позивачем при складанні позовної заяви та розрахунку суми боргу він був врахований, але помилково не зазначено в позовній заяві. В обґрунтування зазначеного клопотання заявник посилався на те, що при розрахунку суми боргу, яку позивач просить у позовній заяві стягнути з відповідача зазначений акт як підстава заявлених вимог був врахований, проте при складанні позовної заяви позивачем було допущено описку та не зазначено про акт виконаних робіт № АТ-194 від 10.03.2017р. і не додано його до позовної заяви.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. 23.01.2018р. на адресу господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній наполягав на тому, що позовна заява ТОВ «АЕРО-ТРАНС» про стягнення заборгованості по договору №113-УП-УП-ДЦ від 30.12.2016р. не містить виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги та не зазначає докази, що підтверджують позов, а саме – позивач не зазначає, по яким саме актам виконаних робіт по вказаному договору не була здійснена відповідачем оплата; не зазначено дату, з якої на думку позивача, настає строк порушення відповідачем свого зобов’язання по оплаті. У зазначеному клопотанні представник відповідача просив зобов’язати позивача здійснити обґрунтований розрахунок суми, заявленої до стягнення, в розмірі 411 576 грн. 48 коп. із зазначенням, по яким саме актам здачі-приймання виконаних робіт утворилась ця заборгованість та строк виникнення заборгованості. Ухвалою від 13.03.2018р. господарським судом Донецької області було розглянуто та часткового задоволено вказане клопотання відповідача.

27.02.2018р. на адресу господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду. Також у вказаному клопотанні представник відповідача зазначив, що оскільки з вимогою в порядку ст. 530 ЦК України до подання позовної заяви до господарського суду Донецької області позивач по справі не звертався, у зв’язку з чим відсутні правові підстави для стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат, які нараховані позивачем за період з 20.03.2017р.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “АЕРО-ТРАНС” (далі - підрядник ) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Моспінське вуглепереробне підприємство” (далі – замовник) було укладено договір підряду № 113-УП-УП-ДЦ (далі – договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов’язання власними силами та засобами виконувати:

- перевезення технологічної породи, магнетиту, відходів вуглезбагачення (УСО);

- роботу автотранспорту;

На ТОВ «МОСПИНСЬКЕ УПП», згідно Технічному завданню на закупівлю робіт (послуг) автотракторної техніки (далі – Технічне завдання, Додаток № 1), а також виконати інші разові роботи, не передбачені технічним завданням, необхідність виконання яких може виникнути при виробничій необхідності замовника, за письмовими заявками замовника (далі – роботи).

Згідно п. 1.2. договору роботи за даним договором виконуються підрядником на підставі технічного завдання та заявок на виконання робіт замовника, які містять найменування робіт, що підлягають виконанню, обсяг і строки виконання (додаток № 1).

Роботи виконуються підрядником за адресою: територія ТОВ «МОСПИНСЬКЕ УПП» (далі – об’єкт): Донецька область, м. Моспіно, вул. Гришина, 1А (п. 1.4. договору).

Згідно п. 2.1.15 договору підрядник зобов’язується надати замовнику рахунок для оплати виконаних робіт.

Підрядник зобов’язується здати замовнику виконані роботи шляхом оформлення акту здачі-приймання виконаних робіт (додаток №3) 1 (один) раз в 15 (п'ятнадцять) днів )п. 2.1.17 договору).

Відповідно до п. 2.1.21. договору підрядник зобов’язується надати оформлену, відповідно до вимог чинного законодавства, податкову накладну в електронній формі не пізніше 3 (трьох) календарних днів з дати події, яка настала раніше: з дати надання послуг або з дати здійснення оплати. Якщо 3 (третій) календарний день припадає на вихідний та/або святковий день, податкова накладна надається замовнику в перший день після такого вихідного та/або святкового дня.

Замовник зобов’язується оформити заявку на виконання робіт, згідно додатку № 2 «Форма заявки на виконання робіт», із зазначенням найменування робіт, що підлягають виконанню, обсягів та строків їх виконання (п. 2.3.2. договору).

Згідно п. 2.3.6. договору замовник зобов’язаний своєчасно сплатити виконані підрядником роботи у розмірі, в строк та в порядку, встановлені даним договором.

Відповідно до п. 3.4. договору після виконання робіт, замовник зобов’язаний оглянути надані підрядником роботи та за відсутності зауважень прийняти їх шляхом підписання наданого підрядником акту здачі-приймання виконаних робіт.

Згідно п. 4.1. договору вартість виконаних за даним договором робіт, передбачених п. 1.1 договору орієнтовно становить 9 195 000, 00 грн. (дев'ять мільйонів сто дев’яносто п’ять тисяч грн. 00 коп.), крім того ПДВ 20% 1 839 000,00 грн., всього 11 034 000,00 грн. (одинадцять мільйонів тридцять чотири тисячі грн. 00 коп.).

Відповідно до п. 4.4. договору оплата робіт, виконаних підрядником у відповідному місяці, здійснюється замовником на 30 (тридцятий) календарний день з дати підписання обома сторонами акту здачі приймання виконаних робіт та отримання рахунку від підрядника. У випадку якщо 90 (дев’яностий) календарний день припадає на вихідний та/або святковий день, оплата здійснюється на перший робочий день після вихідного та/або святкового дня.

У випадку прострочення оплати вартості виконаних підрядником робіт, замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, чинній у вказаний період прострочення, від вартості виконаних робіт, згідно відповідної заявки за кожний день прострочення (п. 5.6. договору).

Згідно п. 7.1. договору даний договір набуває чинності з 01.01.2017р.

Сторони встановлюють, що дата закінчення строку дії договору визначається наступним чином: при належному виконанні обома сторонами своїх зобов’язань, обумовлених даним договором датою закінчення строку дії договору є 31.12.2017 року включно, а у випадку невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов’язань за даним договором, датою закінчення строку дії договору є дата повного та належного виконання сторонами (відповідно до умов договору) всіх прийнятих на себе за договором зобов’язань.

При цьому надання заявок на виконання робіт за договором на суму, яка перевищує еквівалент 50 тис. євро (без ПДВ), здійснюється тільки після прийняття загальними зборами учасників замовника відповідного рішення.

Зазначений договір підписаний представниками обох сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було виконано обсяг робіт за вказаним договором своєчасно, в повному обсязі без нарікань та зауважень стосовно якості виконаних робіт, наданих послуг (робіт), що підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт № АТ-068 від 31.01.2017р., № АТ-069 від 31.01.2017р., № АТ-070 від 31.01.2017р., №АТ-112 від 16.02.2017р., № АТ-113 від 16.02.2017р., № АТ-114 від 16.02.2017р., № АТ-143 від 28.02.2017р., № АТ-144 від 28.02.2017р., № АТ-145 від 28.02.2017р. та № АТ-194 від 10.03.2017р.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні відповідача до виконання грошових зобов'язань і застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення нарахованої пені, 3% річних та інфляційного зростання суми боргу.

Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ним, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного між ними договору підряду №113-УП-УП-ДЦ від 30.12.2016р.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов’язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Статтею 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами ч.1 ст.854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір підряду №113-УП-УП-ДЦ від 30.12.2016р. є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених його умовами.

Так, на підтвердження факту виконання позивачем прийнятих на себе зобов’язань за договором на загальну суму 1 389 265,09 грн., останнім надано до суду наступні акти здачі-приймання виконаних робіт:

- №АТ-068 від 31.01.2017р. на суму 28 512, 00 грн.;

- №АТ-069 від 31.01.2017р. на суму 34 792, 38 грн.;

- №АТ-070 від 31.01.2017р. на суму 619 074,44 грн.;

- №АТ-112 від 16.02.2017р. на суму 37 286,93 грн.;

- №АТ-113 від 16.02.2017р. на суму 22 809,60 грн.;

- №АТ-114 від 16.02.2017р. на суму 445 215,32 грн.;

- №АТ-143 від 28.02.2017р. на суму 6 336,00 грн.;

- №АТ-144 від 28.02.2017р. на суму 31 247,50 грн.;

- №АТ-145 від 28.02.2017р. на суму 116 980,97 грн.;

- №АТ-194 від 10.03.2017р. на суму 47 009,95 грн.

При цьому, зазначені акти здачі-приймання виконаних робіт підписані представниками сторін без зауважень та заперечень, підписи скріплені печатками підприємств.

У свою чергу, відповідачем в якості сплати вартості виконаних робіт на користь виконавця були перераховані грошові кошти у загальній сумі 977 688,61 грн. Перерахування проводилось шляхом безготівкового переказу, що підтверджується банківською випискою по рахунках позивача від 15.02.2017р., 06.03.2017р.

Судом встановлено, що в якості призначення платежу за вищезазначеними переказами, відповідачем було визначено «оплата за услуги автотранспортної техніки, згідно дог. №113-УП-УП-ДЦ від 30.12.2016р.».

Відповідно до наданого до суду позивачем розрахунку суми боргу за договором №113-УП-УП-ДЦ від 30.12.2016р. останнім було зараховано оплати відповідача в рахунок погашення заборгованості за актами здачі-приймання виконаних робіт №АТ-068 від 31.01.2017р.; №АТ-069 від 31.01.2017р.; №АТ-070 від 31.01.2017р.; №АТ-112 від 16.02.2017р.; №АТ-113 від 16.02.2017р. – у повному обсязі, та в рахунок погашення заборгованості за актом здачі-приймання виконаних робіт №АТ-114 від 16.02.2017р. частково у розмірі 235 213,26 грн.

Таким чином, загальний розмір боргу відповідача у сумі 411 576,48 грн., з огляду на наданий позивачем розрахунку суми боргу за договору №113-УП-УП-ДЦ від 30.12.2016р., виник внаслідок несплати виконаних робіт за актами здачі-приймання виконаних робіт №АТ-114 від 16.02.2017р. у розмірі 210 002,06 грн., №АТ-143 від 28.02.2017р. у розмірі 6 336,00 грн.; №АТ-144 від 28.02.2017р. у розмірі 31 247,50 грн.; №АТ-145 від 28.02.2017р. у розмірі 116 980,97 грн.; №АТ-194 від 10.03.2017р. у розмірі 47 009,95 грн.

Граничним строком оплати виконаних робіт, встановленим п.4.4. договору підряду №113-УП-УП-ДЦ від 30.12.2016р., за актами здачі-приймання виконаних робіт №АТ-114 від 16.02.2017р. є 17.05.2017р., №АТ-143 від 28.02.2017р. – 29.05.2017р.; №АТ-144 від 28.02.2017р. – 29.05.2017р.; №АТ-145 від 28.02.2017р. – 29.05.2017р.; №АТ-194 від 10.03.2017р. – 08.06.2017р.

Статтею 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов’язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав у відповідача для ухилення від виконання свого обов’язку за договором стосовно оплати робіт, як це визначено п.4.4. Договору підряду №113-УП-УП-ДЦ від 30.12.2016р.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається здійснення відповідачем розрахунку з позивачем впродовж вказаного строку, що призвело до порушення відповідачем зобов’язання з оплати робіт як боржником, який прострочив виконання, у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором підряду №113-УП-УП-ДЦ від 30.12.2016р. в сумі 411 576,48 грн. обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, отже, такими, що підлягають задоволенню.

Крім стягнення основної заборгованості позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у загальному розмірі 4033 грн. 67 коп. за загальний період з 19.05.2017р. по 21.09.2017р., оцінюючи правомірність нарахування яких суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що вказаний розрахунок є арифметично невірним. Крім того, позивачем помилково визначено початкову дату прострочення виконання зобов’язання відповідачем за актом здачі-приймання виконаних робіт №АТ-194 від 10.03.2017р. на суму 47 009,95 грн.

Так, за здійсненим судом розрахунком, фактично розмір 3% річних за загальний період складає 4 041 грн. 47 коп. Враховуючи те, що відповідно до ст.237 Господарського процесуального кодексу України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, позовні вимоги щодо стягнення 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі, а саме – 4 033 грн. 67 коп.

Позивачем також відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нараховані інфляційні втрати за прострочення оплати вартості робіт за загальний період з 01.06.2017р. по 30.09.2017р. у загальному розмірі 14 607 грн. 50 коп.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що він є арифметично невірним. Так, за здійсненим судом розрахунком, фактично розмір інфляційних втрат за загальний період з 01.06.2017р. по 30.09.2017р. дорівнює 14 606 грн. 16 коп., що підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню у загальному розмірі 33 415 грн. 99 коп. за загальний період з 19.05.2017р. по 21.09.2017р., виходячи з подвійної облікової ставки НБУ.

Оцінюючи правомірність нарахування якої суд зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Аналогічні норми містяться в ст. 549 Цивільного кодексу України, згідно з якими штрафом/пенею визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема, в разі прострочення виконання.

Пунктом 5.6. договору передбачено, що у випадку прострочення оплати вартості виконаних підрядником робіт, замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, чинній у вказаний період прострочення, від вартості виконаних робіт, згідно відповідної заявки за кожний день прострочення.

Разом з тим, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені, суд дійшов висновку, що вказаний розрахунок є арифметично невірним. Крім того, позивачем помилково визначено початкову дату прострочення виконання зобов’язання відповідачем за актом здачі-приймання виконаних робіт №АТ-194 від 10.03.2017р. на суму 47 009,95 грн.

За здійсненим судом розрахунком, фактично розмір пені становить 33 719 грн. 19 коп. Враховуючи те, що відповідно до ст.237 Господарського процесуального кодексу України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, позовні вимоги щодо стягнення пені річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі, а саме – 33 415 грн. 99 коп.

Розрахунок 3% річних, інфляційних втрат та пені було здійснено за допомогою програмного забезпечення «Ліга Закон».

У клопотанні відповідача про залишення позовної заяви без розгляду господарський суд Донецької області відмовляє, з огляду на його необґрунтованість.

Всі інші посилання відповідача спростовуються матеріалами справи, у зв’язку з чим відхиляються господарським судом у зв’язку з їх необґрунтованістю.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов’язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судовий збір відповідно ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України стягується пропорційно заявлених до стягнення вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530, ст.ст. 549, 610, ч. 1 ст. 612, ст. ст. 625, 629, 837, 854 Цивільного кодексу України; ст.ст. 193, 230, 232 Господарського кодексу України, ст. 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, ст.ст. 12, 13, 73, 74, ст.ст. 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-238, 240, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Моспінське вуглепереробне підприємство» (85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Київська, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРО-ТРАНС» (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, буд. 10, ) основний борг в сумі 411 576 грн. 48 коп., пеню в сумі 33 415 грн. 99 коп., 3% річних в сумі 4 033 грн. 67 коп., інфляційні нарахування в сумі 14 606 грн. 16 коп., судовий збір в сумі 6 954 грн. 48 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 17.05.2018р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.05.2018р.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Ю.С. Мельниченко

Суддя С.М. Фурсова

Суддя С.С. Тарапата