номер провадження справи 4/17/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2018 Справа № 908/410/18

м. Запоріжжя

за позовом: Фізичної особи-підприємця Смирнова Олега Володимировича (АДРЕСА_1);

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю «ТОРГОВЕЛЬНО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР «УКРАЇНА» (69035, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 147 )

про стягнення компенсації за порушення авторських прав на твір в сумі 200000 грн. та стягнення моральної шкоди в розмірі 20000 грн.

суддя Зінченко Н.Г.

секретар судового засідання Петриченко А.Є.

За участю представників сторін:

від позивача - Фельський С.Л., довіреність № 968 від 06.04.2018;

Березіна Н.М., довіреність № 968 від 06.04.2018;

від відповідача - Москаленко Д.Ф., довіреність № 7 від 27.03.2018.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.03.2018 відкрито провадження у справі № 908/410/18, присвоєно номер провадження 4/17/18, підготовче судове засідання призначено на 11.04.2018, позивачу встановлений строк для подачі всіх додаткових доказів на підтвердження своєї правової позиції у справі, а відповідачу встановлений строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.03.2018 задоволено заяву Фізичної особи-підприємця Смирнова Олега Володимировича про забезпечення доказів та ухвалено вжити заходи по забезпеченню доказів, шляхом заборони Товариству з додатковою відповідальністю "ТОРГОВЕЛЬНО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР "УКРАЇНА" до завершення розгляду справи по суті вчиняти дії зі зміни, демонтування та переміщення світодіодної композиції новорічного декору "Зимові святки", яка розміщена на фасаді будівлі розташованої за адресою: 69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.04.2018 продовжено, за ініціативою суду, процесуальний строк для подання відзиву відповідачу до 11.04.2018, відкладено підготовче засідання до 11.05.2018.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.05.2018 закрито підготовче провадження у справі № 908/410/18, призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 14.05.2018.

В судовому засіданні 14.05.2018 суд заслухав вступне слово представників сторін та оголосив перерву до 23.05.2018.

У судовому засіданні 23.05.2018 справу розглянуто, прийнято та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В судових засіданнях представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив, а саме 22.07.2016 ФОП Смирновим О.В. в ході творчої діяльності було розроблено малюнок дизайну свотлодіодного новорічного декору екстер'єру комерційного приміщення під назвою «Зимние святки» (надалі- малюнок або твір). Дата створення зазначеного твору зафіксована у «Каталозі робіт (дизайну) 2013-2017», який був депонований у Державній науково-технічній бібліотеці « 11» грудня 2017 року, про що видано Свідоцтво про депонування результату інтелектуальної діяльності № 67-РІД/Ук-2017. Рішенням Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про реєстрацію авторського права на твір за результатами розгляду заявки № 77434 від « 19» грудня 2017 року позивачу було видано Свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір образотворчого мистецтва «Малюнок дизайну світлодіодної композиції новорічного декору комерційних об'єктів, фасадів будівель та приватних маєтків «Зимние святки» № 767661 від « 09» лютого 2018 року. Позивач зазначав, що 02.06.2017 до нього звернувся представник відповідача та запропонував надати йому дизайнерські рішення по новорічній іллюмінації фасада комерційного приміщення ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА». « 09» червня 2017 року дизайн вище ілюстрованої світлодіодної композиції надсилався ФОП Смирновим О.В., який працює на ринку виробничо-дизайнерських послуг під торговою маркою LEDARTIS. Представнику відповідача під час проведення переговорів про можливу співпрацю з останнім щодо розроблення та виготовлення конструкції світлодіодної композиції новорічного декору для фасаду комерційного приміщення ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА». Однак, господарські відносини ФОП Смирнова О.В та ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА» з приводу даної пропозиції не відбулися. Жодних домовленостей стосовно вказаного питання між сторонами не було досягнуто, ніяких угод не укладено. Але незважаючи на це ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА» у листопаді 2017 року на фасаді будівлі розташованої за адресою: місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 147 розмістило світлодіодну композицію новорічного декору, дизайн якої надсилався представнику відповідача під час проведення переговорів про можливу співпрацю з останнім щодо розроблення та виготовлення вказаної конструкції. Розміщення на фасаді приміщення ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА» вищезазначеного малюнку у якості новорічної декорації, призвело до порушення ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА» майнових прав автора твору, а саме відповідачем здійснено використання твору без дозволу автора, зокрема:

- здійснено переклад твору - змінивши напис «Зимние святки» (виконано російською мовою) на «Зимові святки»;

- здійснено переробку твору - додані до основної стилізованої композиції додаткові графічні елементи у вигляді зірок та сніжинок, а також видозмінено художнє виконання дерев;

- здійснено публічне використанням твору та публічний показ твору шляхом розміщення на фасаді приміщення новорічного декору у вигляді світлодіодної композиції.

Крім того, під час публічного використання твору та його публічного показу інформація про авторство ФОП Смирнова О.В по відношенню до даного твору не була розміщена ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА». Однак, ФОП Смирнов О.В. не надав ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА» своєї згоди на використання твору, а саме малюнку дизайну світлодіодного новорічного декору екстер'єру комерційного приміщення під назвою «Зимние святки» та не відчужував майнові права на твір на користь ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА» та/або на користь третіх осіб. Таким чином, використання твору з боку ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА» слід розглядати як незаконне та таке, що порушує особисті немайнові та майнові права автора - ФОП Смирнова О.В. З огляду на те, що даний твір створювався з метою комерційного використання у господарській діяльності ФОП Смирнова О.В., шляхом запропонування споживачам послуг по виготовленню на замовлення новорічного декору у вигляді світлодіодної композиції на основі авторського дизайну, незаконне розміщення ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА» на фасаді приміщення новорічного декору створеного на основі твору, авторські права на який належать ФОП Смирнов О.В., призвело до втрати твором своєї комерційної цінності та до неможливості використання ФОП Смирновим О.В. даного дизайну у своїй господарській діяльності. Оскільки, господарська діяльність ФОП Смирнова О.В. базується виключно на індивідуальних замовленнях, що передбачає ексклюзивність дизайну декору. Зважаючи на тривалість та обсяг порушень авторських прав позивача та намірів ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА», яке продовжує ігнорувати законні вимоги ФОП Смирнова О.В. з приводу негайного поновлення порушених прав, загальний розмір компенсації, яку позивач просить суд стягнути з відповідача складає 125 розмірів мінімальних заробітних плат, що еквівалентно 200 000 гривень. Крім того, незаконне з боку ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА» заволодіння об'єктом інтелектуальної власності позивача та порушення його авторських прав, останньому заподіяна відповідачем моральна шкода у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. Моральний збиток позивача виражений у його душевних переживаннях, викликаних відсутністю будь-якої інформації щодо авторства позивача по відношенню до публічно виконаного та продемонстрованого твору відповідачем; розміщення твору в публічному місці в межах центральної частини міста призвело до того, що позивач був змушений проти власної волі систематично спостерігати власний твір, що був незаконно привласнений відповідачем, та у зв'язку з чим, перебувати у емоційно пригніченому стані. Керуючись статтею 68 Конституції України, Законом України «Про авторське право та суміжні права», Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів від « 24» липня 1979 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» № 5 від 04 червня 2010 року, Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності», статями 418-426 Цивільного кодексу України, статтями 162-164 ГПК України, позивач просить суд стягнути з ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА» на користь ФОП Смирнова Олега Володимировича компенсацію у розмірі 125 мінімальних заробітних плат, що еквівалентно 200 000 грн. (двісті тисяч гривень) 00 коп. за порушення належних ФОП Смирнов О.В. авторських прав на твір образотворчого мистецтва дизайну світлодіодного новорічного декору екстер'єру комерційного приміщення під назвою «Зимние святки» та стягнути з ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА» моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. (двадцять тисяч гривень) 00 коп. та всі судові витрати по справі.

Представник відповідача в судових засіданнях заперечував проти позовних вимог з підстав зазначених в відзиві на позовну заяву та запереченнях, в яких зазначає, що ТДВ «ТВЦ «Україна» не є належним відповідачем за позовом, оскільки площину фасаду торгового центру було передано відповідачем у строкове платне користування іншій господарській організації на підставі договору оренди, ще задовго до періоду на який посилається позивач, як на період у який начебто було використано його інтелектуальну власність. Також зазначає, що громадянин ОСОБА_5, який зі слів позивача вів електронне листування від імені відповідача, ніколи не перебував з ТДВ «ТВЦ «Україна» у трудових відносинах, а також ніколи не надавав послуг відповідачу по пошуку підрядників для виконання робіт по декорації фасаду торгового центру. До речі, про це свідчить той факт, що навіть у електронній пошті, на яку посилається позивач, як на спосіб спілкування з гр. ОСОБА_5 немає жодного посилання на реквізити торгового центру - це особиста пошта громадянина. Позивач, звертаючись до суду з вимогою про стягнення з ТДВ «ТВЦ «Україна» компенсації за порушення його авторських прав у сумі 125 розмірів мінімальних заробітних плат, що дорівнює 200 000 гривень, не наводить абсолютно жодних обґрунтувань стягнення саме такої суми. Позивачем додано до позовної заяви кошторис оформлення фасаду будівель новорічними художніми елементами за розробленим макетом «Зимние святки», затвердженого « 05» серпня 2017 р., з якого вбачається що згідно з розрахунків позивача, загальна вартість декорації та робіт по її монтажу складає 286003 грн. 20 коп. Проте, у кошторисі відсутня вартість використання малюнка позивача як об'єкта авторського права. З даного випливає, що сам позивач жодним чином з самого початку не оцінював вартість своєї роботи як об'єкта авторського права, вкладаючи у вартість оформлення фасаду лише вартість ілюмінацій та робіт по їх монтажу. Тобто, самим позивачем допускалося безоплатне використання його малюнка іншими особами. На підставі вищевикладеного відповідач вважає заявлену суму компенсації необгрунтовано завищеною. Вимога позивача про стягнення моральної шкоди необґрунтована, зважаючи на таке. Сам позивач підтверджує те, що декорації, розміщені на фасаді торгового центру мають значні відмінності від малюнку, розробленого ним: різні дерева, інший напис, багато відмінностей у інших елементах. Зважаючи на те, що мотив ілюмінації відповідає загальноприйнятій уяві про новорічні декорації та не має у собі будь-яких унікальних елементів, то твердження позивача про те, що декорацію зроблено за його малюнком є безпідставним, а тому немає жодних підстав для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди. Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 165 ГПК України, відповідач вважає у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

З наданих сторонами та досліджених судом письмових пояснень та доказів судом встановлено наступне.

22.07.2016 ОСОБА_6 як автором було створено дизайн світлодіодного новорічного декору під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», про що свідчить Каталог робіт (дизайну) 2013-2017, який був депонований у Державній науково-технічній бібліотеці 11 грудня 2017 року, про що видано Свідоцтво про депонування результату інтелектуальної діяльності № 67-РІД/Ук-2017 (а.с. 28).

09.02.2018 ОСОБА_6 було отримано свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір № НОМЕР_2, а саме на твір образотворчого мистецтва «ІНФОРМАЦІЯ_1», видане Міністерством економічного розвитку і торгівлі України (а.с. 29).

29.11.2017 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію № 1 про демонтування новорічного декору у вигляді світлодіодної композиції, що розташована на фасаді ТВЦ «УКРАЇНА» за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 147. В подальшому утримуватися від будь-якого використання малюнку дизайну світлодіодного новорічного декору екстер'єру комерційного приміщення під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» як цілісної композиції твору, так і окремих його частин. З метою попередження у майбутньому порушення авторських прав ФОП Смирнова Олега Володимировича на зазначений твір з боку третіх осіб повідомити інформацію про виробника світлодіодного новорічного дизайну, розміщеного на фасаді ТОРГОВЕЛЬНО-ВИРОБНИЧОГО ЦЕНТРУ «УКРАЇНА», а також повідомити інформацію про безпосереднього виконавця робіт щодо монтажу світлодіодної композиції. У разі відмови від виконання пункту 1 вимоги сплатити на користь ФОП Смирнова Олега Володимировича (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) збиток за неправомірне використанням ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА» об'єкту авторського права у розмірі 76 500 (сімдесят шість тисяч п'ятсот) грн. 00 коп., шляхом зарахування суми збитку на р/р 900 в Публічному Акціонерному Товаристві «УкрСиббанк» м. Київ, МФО 351005. У разі залишення даної претензії без відповіді та/або відмови від виконання значених у претензії вимог, ФОП Смирнов О.В. буде змушений звернутися до суду, за захистом своїх законних прав та інтересів.

Предметом розгляду справи є стягнення з ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА» на користь ФОП Смирнова Олега Володимировича компенсацію у розмірі 125 мінімальних заробітних плат, що еквівалентно 200 000 грн. (двісті тисяч гривень) 00 коп. за порушення належних ФОП Смирнову О.В. авторських прав на твір образотворчого мистецтва дизайну світлодіодного новорічного декору екстер'єру комерційного приміщення під назвою «Зимние святки» та стягнення з ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА» моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. (двадцять тисяч гривень) 00 коп.

Проаналізувавши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 418 ЦК України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим Законом.

Перелік об'єктів права інтелектуальної власності визначений приписами ч. 1 ст. 420 ЦК України.

Відповідно до статті 422 ЦК України право інтелектуальної власності виникає (набувається) з підстав, встановлених цим Кодексом, іншим законом чи договором.

До майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ч. 1 ст. 440 ЦК України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Статтею 443 ЦК України передбачено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Як передбачено ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон), виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Згідно ч.2 ст. 426 ЦК України, особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об'єкт на власний розсуд з додержанням при цьому прав інших осіб.

Частиною 3 ст. 426 ЦК України встановлено, що використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених Цивільним кодексом України та іншим законом.

Статтею. 1 Закону України «Про авторське право та суміжні права» передбачено, що автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про авторське право та суміжні права» авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.

Згідно до ч. ч. 1, 3 ст.15 Закону України «Про авторське право та суміжні права» до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать:

а) виключне право на використання твору;

б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти:

1) відтворення творів;

2) публічне виконання і публічне сповіщення творів;

3) публічну демонстрацію і публічний показ;

4) будь-яке повторне оприлюднення творів, якщо воно здійснюється іншою організацією, ніж та, що здійснила перше оприлюднення;

5) переклади творів;

6) переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів;

7) включення творів як складових частин до збірників, антологій, енциклопедій тощо;

8) розповсюдження творів шляхом першого продажу, відчуження іншим способом або шляхом здавання в майновий найм чи у прокат та шляхом іншої передачі до першого продажу примірників твору;

9) подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором;

10) здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер;

11) імпорт примірників творів. Цей перелік не є вичерпним.

Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про авторське право та суміжні права» автор (чи інша особа,яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про авторське право та суміжні права» особа, яка має авторське право (автор твору чи будь-яка інша особа, якій на законних підставах передано авторське майнове право на цей твір), для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права. Цей знак складається з таких елементів: латинська літера "c", обведена колом, - (зображення знака не наводиться); ім'я особи, яка має авторське право; рік першої публікації твору. Знак охорони авторського права проставляється на оригіналі і кожному примірнику твору.

Дослідивши докази подані позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог, суд встановив, що позивачем підтверджено факт створення ОСОБА_6 твору образотворчого мистецтва «Малюнок дизайну світлодіодної композиції новорічного декору комерційних об'єктів, фасадів будівель та приватних маєтків «ІНФОРМАЦІЯ_1», проте з поданих до матеріалів справи доказів не вбачається, що автором даного твору передавались свої майнові права будь-якій іншій особі повністю чи частково, позивачем не зазначалось чи використовувався ним знак охорони авторського права на спірний твір, не надано доказів, в яких відносинах перебував гр. ОСОБА_5, з яким велось електронне листування позивачем з приводу дизайнерських рішень по новорічній ілюмінації фасаду комерційного приміщення ТЦ «Україна», з ТДВ «ТВЦ « УКРАЇНА».

В підтвердження факту незаконного використання ТДВ «ТВЦ «Україна» твору Смирнова О.В. позивач подав копії фото, зроблених з фасаду будівлі торговельного центру.

Відповідач визнав факт того , що належна йому будівля торговельного центру до нового року прикрашалась світлодіодної композицією, проте факт того, що це є саме твором образотворчого мистецтва авторство на яке зареєстрував Смирнов О.В. заперечив. Зазначив, що жодних відносин або перемовин ні з громадянином ОСОБА_5 , ні з ОСОБА_6 особисто з приводу використання його твору не мав. Пояснив, що провести ідентифікацію цих композицій новорічного декору по ксерокопіям фото, які надані позивачем, не є можливим.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 55 постанови пленуму ВГСУ від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» судам слід враховувати особливості процесу доказування у справах про позадоговірне порушення авторського права і суміжних прав. За авторсько-правовою системою охорони об'єктів цих прав захист авторам та іншим суб'єктам авторського права (суміжних прав) надається лише проти будь-якого свідомого несанкціонованого використання іншою особою охоронюваного об'єкту (крім передбачених законом випадків вільного використання творів і об'єктів суміжних прав). Тому факт позадоговірного порушення авторських прав вважається встановленим лише у разі доведення автором чи іншім суб'єктом зазначених прав обставин, пов'язаних з копіюванням або запозиченням іншою особою істотних рис твору чи об'єкта суміжного права, що був раніше введений в цивільний оборот, або з незаконним використанням відповідного твору чи об'єкта суміжного права в інший спосіб.

Проаналізувавши подані докази, суд вважає що позивачем не доведений належними та допустимими доказами факт незаконного використання відповідачем його твору. Копії фото зроблені нібито з фасаду будівлі ТЦ Україна, суд не приймає як належні докази, оскільки вони не містять дати їх створення, оригіналів носіїв з зазначенням номеру серії прибору за допомогою якого зроблено фото, що унеможливлює ідентифікацію відомостей, які вони відображають.

Крім того, суд зазначає, що для встановлення автентичності декору створеного ОСОБА_6 та декору, який містився на фасаді комерційного приміщення ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА», яке знаходиться за адресою: місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 147, необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право. Позивачем з позовною заявою не було надано висновків експертів з цього приводу відповідно до ст.101 ГПКУ.

За клопотанням позивача ухвалою суду від 27.03.2018 в цій справі вжито заходів по забезпеченню доказів, шляхом заборони Товариству з додатковою відповідальністю "ТОРГОВЕЛЬНО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР "УКРАЇНА" до завершення розгляду справи по суті вчиняти дії зі зміни, демонтування та переміщення світлодіодної композиції новорічного декору "Зимові святки", яка розміщена на фасаді будівлі розташованої за адресою: 69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147. Проте, зазначена ухвала позивачем до виконання не пред'являлась. Клопотань щодо призначення експертизи заявлено не було.

З пояснень відповідача в наступних судових засіданнях встановлено, що у зв'язку з закінченням новорічних свят, світлодіодна композиція ним демонтована. Отже, суд також позбавлений можливості призначити експертизу з власної ініціативи.

Щодо поданих в обґрунтування позовних вимог ксерокопій електронного листування позивача з співробітником ТДВ «ТВЦ»Україна» ОСОБА_5, суд також не приймає цей доказ, оскільки він не був поданий та оформлений як електронний доказ у відповідності до ст.96 ГПК України, тому ідентифікувати з яких електронних адрес велась ця переписка, кому належать ці електронні адреси, або встановити будь-які інші обставини, що належать до предмету доказування у цій справі з поданих позивачем ксерокопій неможливо. Крім того встановити , що вказана особа , а саме ОСОБА_5, є працівником відповідача або діяла від його імені, з поданої переписки також не є можливим. Інших доказів вказаного факту, заяв свідка від цієї особи, суду надано не було.

Щодо заперечень відповідача з приводу того, що в даному випадку порушуються права фізичної особи ОСОБА_6, а не ФОП Смирнова О.В., суд зазначає наступне.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 27.02.2018 зазначено, що ФОП Смирнов Олег Володимирович може займатися такими видами діяльності, як виробництво електричного освітлювального устаткування.

Згідно п. 4 ч. 2 ст.20 ГПК України Вищий суд з питань інтелектуальної власності розглядає справи щодо прав інтелектуальної власності, зокрема справи у спорах щодо прав автора та суміжних прав, в тому числі спорах щодо колективного управління майновими правами автора та суміжними правами.

Відповідно до підпункту 16 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України до початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, заперечення відповідача стосовно того, що позивачем повинен бути лише автор твору, тобто ОСОБА_6 як фізична особа, судом не приймаються, оскільки з витягу з ЄДРПОУ вбачається, що одним з видів господарської діяльності є виробництво електричного освітлювального устаткування, тому ОСОБА_6 може захищати свої права автора в якості фізичної особи-підприємця, оскільки створені ним твори можуть використовуватись ним особисто в його комерційній діяльності без укладення будь-якого договору про передачу авторських прав.

Відповідачем в відзиві на позовну заяву зазначалось, що ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА» не є належним відповідачем за позовом, оскільки площину фасаду ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА» було передано відповідачем в строкове платне користування іншій господарській організації на підставі договору оренди, однак жодних підтверджень даному факту не надано, право власності на комерційне приміщення, яке знаходиться за адресою: 69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 147 відповідачем не заперечувалось.

Отже, за відсутності підтверджень про передачу в оренду фасаду будівлі ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА» заперечення відповідача в цій частині суд визнав необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту незаконного використання твору образотворчого мистецтва «Малюнок дизайну світлодіодної композиції новорічного декору комерційних об'єктів .. «Зимние святки» ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА», а отже і порушення авторських прав позивача.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог про стягнення з ТДВ «ТВЦ «УКРАЇНА» на користь ФОП Смирнова Олега Володимировича компенсації у розмірі 125 мінімальних заробітних плат, що еквівалентно 200 000 грн. (двісті тисяч гривень) 00 коп. та моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. (двадцять тисяч гривень) 00 коп. за порушення належних ФОП Смирнову О.В. авторських прав відмовляється повністю у зв'язку з недоведеністю .

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Смирнова Олега Володимировича, м. Запоріжжя до Товариства з додатковою відповідальністю «ТОРГОВЕЛЬНО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР «УКРАЇНА» відмовити повністю.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України "30" травня 2018р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.