ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/1036/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І.С. головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Військової частини НОМЕР_1 не з`явився,

Приватного вищого навчального закладу "Інститут післядипломної освіти "Одеський морський тренажерний центр" не з`явився,

Державної судноплавної компанії "Чорноморське

морське пароплавство" Косянчука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.10.2017

(головуючий Лисенко В.А., судді: Діброва Г.І., Ярош А.І.)
та рішення Господарського суду Одеської області від 13.07.2017
(суддя Малярчук І.А.)

у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1

до Приватного вищого навчального закладу "Інститут післядипломної освіти "Одеський морський тренажерний центр",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство",

про усунення перешкод у користуванні майном, стягнення 14 000 50,50 грн,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2017 Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного вищого навчального закладу "Інститут післядипломної освіти "Одеський морський тренажерний центр" (далі ПВНЗ "Інститут післядипломної освіти "Одеський морський тренажерний центр") про:

- зобов`язання ПВНЗ "Інститут післядипломної освіти "Одеський морський тренажерний центр" вжити заходів щодо усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном шляхом вивільнення причальної лінії Практичної гавані, що зайнята судном "Лесозаводск";

- стягнення з відповідача на користь позивача 1 400 050, 50 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо звільнення від судна "Лесозаводск" частини причальної лінії Практичної гавані, виділеної йому за договором № 1/2016 від 25.01.2016 для стоянки судна, у зв`язку з закінченням строку дії вказаного договору.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.07.2017 відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду мотивовано тим, що судно "Лесозаводск" перебувало у користуванні відповідача на підставі договору бербоут-чартеру та повернуто власнику Державній судноплавній компанії "Чорноморське морське пароплавство" (далі ДСК "Чорноморське морське пароплавство") за актом від 01.11.2016, а тому у відповідача відсутня можливість вчиняти будь-які дії стосовно вказаного судна.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 рішення Господарського суду Одеської області від 13.07.2017 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з мотивами, викладеними в рішенні місцевого суду.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, 24.10.2017 Військова частина НОМЕР_1 звернулась з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 та рішення Господарського суду Одеської області від 13.07.2017 скасувати, та винести нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що суди безпідставно не врахували невиконання відповідачем свого зобов`язання за договором № 1/2016 від 25.01.2016 щодо звільнення від судна "Лесозаводск" частини причальної лінії Практичної гавані.

ДСК "Чорноморське морське пароплавство" подала відзив на касаційну скаргу, у якому просить рішення та постанову судів попередніх інстанцій залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Учасники справи були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак сторони не скористались передбаченим законом правом на участь у розгляді справи судом касаційною інстанцією. Оскільки явка учасників справи не визнавалась судом обов`язковою, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком, Верховний Суд в складі колегії суддів дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності зазначених представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ДСК "Чорноморське морське пароплавство", дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, подані заперечення, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25.01.2016 між ПВНЗ Інститут післядипломної освіти "Одеський морський тренажерний центр" (замовник) та Військовою частиною НОМЕР_1 (виконавець) укладено договір № 1/2016, відповідно до умов якого виконавець бере на себе зобов`язання щодо надання платних послуг по короткотерміновій стоянці судна замовника біля причальної лінії Практичної гавані. Виконавець виділяє замовнику частину причальної лінії довжиною 75 п.м. для короткотермінової стоянки судна "Лесозаводск" та забезпечує необхідні побутові умови стоянки судна.

Пунктом 3.1.6 договору № 1/2016 від 25.01.2016 сторони передбачили, що замовник зобов`язаний вивільнити виділену йому для стоянки суден частину причальної лінії не пізніше дня закінчення терміну дії договору, а у випадку, передбаченому п.п. 3.4.2, 3.4.3 протягом 3 діб з дня отримання від виконавця вимоги щодо звільнення причальної лінії.

Пунктом 4.4 договору встановлено, що у випадку невиконання зобов`язання щодо вивільнення виділеної причальної лінії у зазначені п. 3.1.6 договору терміни, з четвертої доби і до дня вивільнення причальної лінії включно, вартість послуг розраховується у десятикратному розмірі вартості послуг, визначеній протоколом погодження ціни (додаток № 1 до договору).

25.01.2016 сторонами підписано додаток № 1 до договору №1/2016 від 25.01.2016 "Протокол погодження ціни".

У додатковій угоді № 1 від 17.11.2016 до договору №1/2016 від 25.01.2016 сторони дійшли згоди про те, що він діє до 31.10.2016.

Після припинення договору №1/2016 від 25.01.2016 позивач направляв відповідачу претензії № 154/54/13-137 від 16.03.2017, № 154/54/13 від 05.04.2017 щодо вивільнення причальної лінії та сплати штрафних санкцій, у задоволенні яких відповідач відмовив у відповідях на претензії № 35 від 20.03.2017 та № 43 від 10.04.2017.

Відповідно до довідки Капітану морського порту Одеса №25А/34-171 від 26.05.2017 з 01.10.2016 по 26.05.2017 судно "Лесозаводск" руху по акваторії Одеського морського порту не здійснювало, за даними радіолокаційного спостереження ПРРС "Одеса" дане судно постійно знаходиться не на акваторії Одеського морського порту, воно пришвартоване до причалу № 34 (39-в) Потапівського молу, який знаходиться не на території Одеського морського порту та ним не контролюється.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивачем з даним позовом.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Правом власності, зокрема, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України).

За приписами ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Судами встановлено, що власником судна "Лесозаводск" є ДСК "Чорноморське морське пароплавство", що підтверджується свідоцтвом про право власності на судно № 03259 від 14.05.2004.

Вищевказане судно перебувало у користуванні ПВНЗ "Інститут післядипломної освіти "Одеський морський тренажерний центр" на правах оренди на підставі договору бербоут-чартеру № ОД-2703 від 31.03.2009, укладеного з ДСК "Чорноморське морське пароплавство"

У зв`язку з припиненням з 01.11.2016 дії вказаного договору бербоут-чартеру № ОД-2703 від 31.03.2009 за угодою сторін від 01.11.2016 судно "Лесозаводск" повернуто відповідачем власнику ДСК "Чорноморське морське пароплавство".

Наведене підтверджується актом приймання-передачі учбово-тренажерного судна "Лесозаводск" від 01.11.2016, в якому зазначено про знаходження судна в несамохідному (стоечному) стані, без головного двигуна, радіо та навігаційного обладнання, рефрижераторного та технологічного обладнання, вантажне (крім двох стріл г/п по 3 тони кожна) та рульове обладнання демонтовані, гребні вали та гребні гвинти відсутні.

Таким чином, встановивши, що власником судна "Лесозаводск" є не відповідач, а ДСК "Чорноморське морське пароплавство", а на час звернення з даним позовом відповідач не має права розпорядження вказаним майном у зв`язку із припиненням договору бербоут-чартеру № ОД-2703 від 31.03.2009, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку щодо відсутності у відповідача права вчиняти будь-які дії стосовно судна "Лесозаводск", а отже правомірно відмовили у задоволення вказаних позовних вимог.

Наведеним спростовуються доводи касаційної скарги про те, що суди безпідставно не врахували невиконання відповідачем свого зобов`язання за договором № 1/2016 від 25.01.2016 щодо звільнення від судна "Лесозаводск" частини причальної лінії Практичної гавані.

З огляду на зазначене, встановивши, що договір № 1/2016 від 25.01.2016 припинив свою дію з 31.10.2016, а вже з 01.11.2016 судно "Лесозаводск" вибуло із користування відповідача за відповідним актом приймання-передачі, суди попередніх інстанцій правомірно відмовили у задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій на підставі п. 4.4 договору № 1/2016 від 25.01.2016 за період з листопада 2016 по 04.04.2017.

Відповідно до ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, перевіривши рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів в межах доводів касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що доводи касаційної скарги не спростовують правомірності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування судових рішень попередніх інстанцій.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку ст. 129 ГПК України (в редакції, чинній після 15.12.2017) покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 та рішення Господарського суду Одеської області від 13.07.2017 у справі №916/1036/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді І.С. Міщенко

В.Г. Суховий