КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2018 р. Справа№ 910/6968/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Мартюк А.І.

Власова Ю.Л.

за участю секретаря судового засідання Чміль Я.Є.

та представників учасників провадження у даній справі у відповідності до протоколу судового засідання від 24.05.2018

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Укрветсанзавод"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.10.2017

у справі № 910/6968/16 (суддя Яковенко А.В. )

за заявою ОСОБА_2

до Державного підприємства "Укрветсанзавод"

про стягнення заробітної плати

за заявою Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Державного підприємства "Укрветсанзавод"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.10.2017 у справі № 910/6968/16 заяву ОСОБА_2 задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні у розмірі 85625грн.68коп.; стягнуто з Державного підприємства "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_2 компенсацію втрати частини доходiв у зв'язку з несвоєчасною їхньою виплатою в сумі 7215,48 грн.; у задоволенні решти вимог позивача відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Державне підприємство "Укрветсанзавод" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, прийняти апеляційну скаргу Державного підприємства "Укрветсанзавод" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.10.2017 у справі № 910/6968/16 до провадження, скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 18.10.2017 у справі № 910/6968/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 у даній справі відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" на ухвалу господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/3262/16; призначено розгляд апеляційної скарги на 11.04.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2018 апеляційну скаргу Державного підприємства "Укрветсанзавод" прийнято до провадження та призначено її розгляд на 21.02.2018.

12.02.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу ДП "Укрветсанзавод", в якому останній просить суд залишити ухвалу господарського суду м. Києва від 18.10.2017 у справі № 910/6968/16 без змін, а апеляційну скаргу ДП "Укрветсанзавод" без задоволення.

19.02.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на 2 тижні, тому що апелянт не зможе бути присутнім у судовому засіданні 21.02.2018 у зв'язку з участю у іншій справі № 826/14653/17, призначеній на 21.02.2018 о 10 год. 25 хв. у Київському апеляційному адміністративному суді, де представник апелянта ОСОБА_3 представляє інтереси ТОВ "Аркона Газ-Енергія" у справі № 826/14653/17.

21.02.2018 суддею Верховцем А.А. заявлено самовідвід у справі № 910/6968/16, який мотивований наявністю обставини, які виключають можливість участі вказаного судді у розгляді даної справи та є підставою самовідводу з огляду на наступне.

Так, у судовому засіданні 21.02.2018 при розгляді апеляційної скарги Державного підприємства "Укрветсанзавод" з`ясовано, що постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.08.2016 у справі № 910/6968/16, прийняту за участю судді Верховця А.А., було скасовано постановою Вищого господарського суду України від 24.01.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2018 у даній справі було задоволено заяву судді Верховця А.А. про самовідвід.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2018, у зв'язку з самовідводом судді Верховця А.А., апеляційну скаргу Державного підприємства "Укрветсанзавод" передано колегії суддів у складі головуючого судді: Доманської М.Л., суддів: Пантелієнко В.О., Сотніков С.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 у даній справі апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

На підставі протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 26.03.2018, у зв'язку з перебуванням у відпустці суддів Сотнікова С.В. та Пантелієнка В.О, апеляційну скаргу Державного підприємства "Укрветсанзавод" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.10.2017 у справі № 910/6968/16 передано колегії суддів у складі головуючого судді: Доманської М.Л., суддів: Скрипка І.М., Кропивна Л.В.

27.03.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про закриття провадження по справі, в якому останній просить суд скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження по справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2018 у даній справі апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

У зв'язку з перебуванням судді Кропивної Л.В. у відпустці, відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2018, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі № 910/6968/16 у наступному складі: головуючий суддя: Доманська М.Л., судді: Мартюк А.І., Скрипка І.М..

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2018 у даній справі апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

У зв'язку з перебуванням судді Скрипки І.М, у відпустці, відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2018, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі № 910/6968/16 у наступному складі: головуючий суддя: Доманська М.Л., судді: Мартюк А.І., Власов Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2018 у даній справі апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

У судовому засіданні 24.05.2018 представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити. Інші учасники судового процесу не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Стаття 43 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судова колегія, обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності учасників провадження у справі, які не з'явилися у судове засідання, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі по тексту - Закон), застосовуються норми Закону в редакції, що діє з 19.01.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 8 статті 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду міста Києва від 15.04.2016 у справі № 910/6968/16 заяву ПАТ НАК "Нафтогаз України" прийнято до розгляду, визначеного автоматизованою системою арбітражного керуючого Талана Л.Г. зобов'язано подати заяву про участь у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.06.2016 у справі № 910/6968/16 (суддя Яковенко А.В.) за заявою ПАТ НАК "Нафтогаз України" порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Укрветсанзавод", на підставі ст.ст. 1, 10, 16, 114 Закону; визнано грошові вимоги ПАТ НАК "Нафтогаз України" до ДП "Укрветсанзавод" в розмірі 4 478 872,95 грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном ДП "Укрветсанзавод"; розпорядником майна ДП "Укрветсанзавод" призначено арбітражного керуючого Талана Леоніда Григоровича.

До господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 15.01.2017 по 20.11.2016 в сумі 85 625 грн. 68 коп., сплати втрати частини доходiв у зв'язку з несвоєчасною їхньою виплатою в сумі 7 215,48 грн., відшкодування моральної (немайнової) шкоди в розмірі 8 000,00 грн.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 Закону суд, у провадженні якого перебуває справи про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про стягнення заробітної плати.

Оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції, задовольнив частково позовні вимоги.

З даним судовим рішенням апелянт не погодився.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з повним дослідженням матеріалів справи та є такою, що відповідає вимогам законодавства з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2016 ОСОБА_2 була незаконно звільнена із займаної посади провідного бухгалтера головної бухгалтерії за наказом №3-к/16 "про припинення трудового договору (контракту)" за п. 1 ст. 40 КЗпП України "скорочення штату". За статтею 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадяться в день звільнення, однак Боржник не розрахувався з ОСОБА_2 за поданою нею вимогою від 14.01.2016 про остаточний розрахунок.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.06.2016 по справі № 755/1162/16-ц, за позовом ОСОБА_2 до ДП "Укрветсанзавод" допущене негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді провідного бухгалтера Державного підприємства "Укрветсанзавод", а також в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 1 074, 68 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 46 013,80 грн. та судові витрати.

Представник боржника підтвердив, що заборгованість була примусово стягнута з рахунку тільки 20.11.2016, що підтверджується матеріалами справи.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2017 у справі № 755/1162/16-ц стягнуто з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу, у зв'язку з затриманням виконання рішення суду щодо негайного поновлення на роботі, в сумі 56 416,92 грн.

Як вбачається з вищевикладеного, в даному випаду ОСОБА_2 було подано позовну заяву про стягнення з ДП "Укрветсанзавод" середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 15.01.2017 по 20.11.2016 в сумі 85 625 грн. 68 коп., сплати втрати частини доходiв у зв'язку з несвоєчасною їхньою виплатою в сумі 7 215,48 грн., відшкодування моральної (немайнової) шкоди в розмірі 8 000,00 грн.

Твердження апелянта стосовно того, що заявлені ОСОБА_2 вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні в даній справі вже були стягнуті Дніпровським районним судом м. Києва за рішенням від 15.01.2016 та ухвалою від 27.03.2017 у справі № 755/1162/16-ц, спростовуються матеріалами даної справи та є безпідставними, оскільки судом встановлено, що заявлені ОСОБА_2 до стягнення суми за даним позовом ні за вказаним рішенням, ні за вказаною ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/1162/16-ц не були стягнуті.

В даному випадку заявлені інші за своєю правовою природою вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні, сплати втрати частини доходiв у зв'язку з несвоєчасною їхньою виплатою та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу (в день звільнення), при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

ДП "Укрветсанзавод" вказаних вимог законодавства в даному випадку дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася позивачу та остаточний розрахунок при його звільненні був проведений лише 20.11.2016, що підтверджується представником боржника.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

За таких обставин з урахуванням положень ст.ст.116, 117 КЗпП України, позивач має право на відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 15.01.2016 по 20.11.2016 (остаточний розрахунок).

За частиною 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно ч. 3 п. 3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Як вже зазначалося вище, згідно з пунктом 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Позивачем у даній справі був наданий до суду власний розрахунок середньоденної заробітної плати за останні два календарних місяці роботи, що передували дню його звільнення.

Згідно цього розрахунку середньоденна заробітна плата позивача становить 400,12 грн.

Зважаючи на вказані обставини, на те, що відповідачем у даній справі не заперечувався вказаний розмір середнього заробітку, вказана обставина не підлягає доведенню іншими доказами, та розмір середньоденної заробітної плати вважається судом встановленим у сумі - 400,12грн. Вказана сума була встановлена і в рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 15.06.2016 по справі № 755/1162/16-ц.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 15.01.2016 по 20.11.2016 складає - 85 625,68 грн. (214 днів х 400,12 грн.).

За таких обставин, та враховуючи положення чинного законодавства, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (з 15.01.2016 по 20.11.2016), яка підлягає стягненню з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_2 в даному випадку складає 85 625,68 грн.

Також позивачем було заявлено до стягнення компенсація втрати частини доходiв у зв'язку з несвоєчасною їхньою виплатою в сумі 7 215,48 грн.

Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться підприємством згідно зі ст. 34 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.95 р. № 108/95-ВР, Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 р. № 2050-ІП та Постановою КМУ від 21.02.2001р. №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу, за відповідний місяць (після утримання податку й обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації.

Згідно з п. 2 Положення про компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (затверджене постановою Кабміну України від 20.12.1997 року № 1427 з послідуючими змінами і доповненнями) компенсація працівникам проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більше як на один відсоток.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Нарахування компенсації за затримку виплати заробітної плати за період з 01.01.2001 здійснюється згідно з Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом та є загальновідомими.

Таким чином, при розрахунку суми компенсації застосовується нарахована заробітна плата за мінусом суми податку з доходів фізичних осіб, а також внесків до соціальних фондів.

Грошова компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати є гарантією прав робітника на компенсацію втрати її частини, санкцією за несвоєчасну виплату заробітної плати, обов'язок з нарахування та сплати якої, згідно зі ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», покладено на підприємство, яке зобов'язано виплатити громадянам суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 цього Закону).

Оскільки, ДП "Укрветсанзавод" заборгувало позивачці заробітну плату, суд вважає, що наявні підстави для нарахування компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати у заявленій сумі за заявлений період.

При цьому судова колегія погоджується з розрахунком суми компенсації, наведеним позивачкою в позові.

Зважаючи на викладене, позов ОСОБА_2 і в цій частині підлягає до задоволення.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної школи працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Належних доказів того, що порушення прав позивача призвели до моральних, фізичних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків суду не надано, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, як і вини відповідача у тому, що позивачка лікувалася у справі немає, а як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25.07.2001 у справі «Перна проти Італії», від 09.02.2007 «Білуха проти України», - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, якщо навіть вона була завдана особі.

Отже, підстав для задоволення вимог позивач про стягнення моральної шкоди суд не вбачає та приходить до висновку щодо правомірності оскаржуваної ухвали в частині відмови у їх задоволенні.

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Державного підприємства "Укрветсанзавод", зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції від 18.10.2017 у даній справі. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування оскаржуваної ухвали у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, ст.ст. 255, 269, 276, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Укрветсанзавод" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 18.10.2017 у справі № 910/6968/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/6968/16 направити до господарського суду м. Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 24.05.2018.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді А.І. Мартюк

Ю.Л. Власов