ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" травня 2018 р.

Справа № 924/366/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Вибодовського О.Д., розглянувши заяву ТОВ "Поділля-Інвест Сіті" про вжиття заходів забезпечення позову (до відкриття провадження у справі) товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля-Інвест Сіті" м. Хмельницький

до Управління регіонального розвитку та будівництва Хмельницької обласної державної адміністрації м.Хмельницький,

про стягнення 69044,83грн.

встановив:

17.05.2018р. до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ТОВ "Поділля-Інвест Сіті" про стягнення з Управління регіонального розвитку та будівництва Хмельницької обласної державної адміністрації м.Хмельницький, 32164,76грн. пені, 31181,07грн. індексу інфляції та 5699,00грн. трьох процентів річних.

Одночасно з поданням позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля-Інвест Сіті" м. Хмельницький подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить: накласти арешт на кошти у розмірі ціни позову 69044,83грн. та судового збору 1762,00грн., які обліковуються на розрахункових рахунках Управління регіонального розвитку та будівництва Хмельницької обласної державної адміністрації м.Хмельницький.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що підставою заявлення позову є невиконання Управлінням регіонального розвитку та будівництва Хмельницької обласної державної адміністрації умов договору про закупівлю робіт за державні кошти № 2/13/р від 14.08.2013 щодо оплати виконаних ТОВ "Поділля-Інвест Сіті" будівельних робіт на загальну суму 113289,43грн., яка на даний час, відповідачем не сплачена. Так, рішенням господарського суду Хмельницької області від 29 серпня 2016 року по справі № 927/558/16 стягнуто із Управління регіонального розвитку та будівництва Хмельницької обласної державної адміністрації на користь ТОВ «Поділля-Інвест Сіті» 113 289,43грн. основного боргу, 8255,04 грн. 3 % річних, 99 480,46грн. витрат від інфляції та 3315,37грн. витрат по сплаті судового збору. Зазначене рішення суду набрало законної сили 12.09.2016р., однак відповідачем на даний час, як і у добровільному та і у примусовому порядку, не виконано.

Зазначає, що відповідач ухиляється від належного виконання своїх зобов'язань по договору №2/13/р від 14.08.2013, а тому існують ризики невиконання судового рішення в даній справі, і єдиним заходом забезпечення є накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу.

Вжиття заходів до забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти відповідача запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог. При цьому, вжиття таких заходів не буде обмеженням підприємницької діяльності, не призведе до зупинення його підприємницької діяльності, не порушить прав третіх осіб.

Оскільки, у разі застосування судом заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, відповідачу не завдаватимуться збитки через забезпеченням позову, а тому підстави для здійснення зустрічного забезпечення відсутні.

Суд, розглянувши подану заяву, зазначає наступне.

Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Так, відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків, при цьому слід враховувати, що відповідач є організацією яка фінансується з державного бюджету України.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивач посилається на наявність боргу через невиконання рішення суду по справі №924/558/16 в сумі 224340,30грн. та те, що відповідач ухиляється від погашення даного боргу, відтак заявник вважає, що забезпечення можливості виконати судове рішення в майбутньому, існує об'єктивна необхідність забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на кошти у розмірі ціни позову 69044,83грн. та судового збору 1762,00грн., які обліковуються на розрахункових рахунках Управління регіонального розвитку та будівництва Хмельницької обласної державної адміністрації м.Хмельницький.

Судом враховується, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Твердження позивача, що невжиття заходів забезпечення позову в майбутньому утруднить чи зробить виконання рішення суду неможливим, на думку суду не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов’язується застосування певного виду забезпечення позову.

Потенційна можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

З поданих заявником матеріалів судом встановлено, що останні не містять будь-яких доказів на підтвердження причин, у зв’язку з якими необхідно забезпечувати позов та будь-яких належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивачем не надається.

Оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 78, 79, 136, 137, 140, 234, 235, 255-257 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля-Інвест Сіті" м. Хмельницький про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня набрання законної сили ухвали.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI “Перехідні положення” ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://km.arbitr.gov.ua.

Ухвалу підписано 18.05.2018р.

Суддя                                                                      О.Д. Вибодовський

Віддруковано 3 прим.

1-до справи

2- позивачу 29000, м.Хмельницький, вул.Кам"янецька, 14

3-відповідачу 29005, м.Хмельницький, вул.Грушевського, 87.