РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.05.2018 Справа № 910/2004/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю.

За участю секретаря судового засідання Березовської С.В. .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали справи справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд"

До Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача -

1) Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк",

2) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

про визнання договорів такими, що припинили дію

Представники учасників судового процесу:

Від позивача Запорожець І.А. - по дов. №б/н від 02.10.2017

Від відповідача не з»явився

Від третьої особи -1 Ковалик В.В. - по дов. №б/н від 29.01.2018

Від третьої особи -2 не з»явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" про визнання іпотечного договору № 08/01/і01/07-КЛТ від 04.01.2007 року та іпотечного договору № 08/01/і02/07-КЛТ від 04.01.2007 року такими що припинили дію.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, про неможливість існування іпотечних правовідносин у відповідності ст.3 Закону України "Про іпотеку", самостійно без грошових правовідносин між ТОВ "Ковельрембуд" та первинним кредитором-іпотекодержателем ПАТ "Кредитпромбанк", оскільки первинний кредитор ПАТ "Кредитпромбанк" передав своєму правонаступнику ПАТ "Дельта Банк" грошову вимогу, але не передав забезпечувальної вимоги, яка забезпечувала його грошову вимогу до ТОВ "Ковельрембуд".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2018 відкрито провадження у справі № 910/2004/18 та призначено підготовче засідання на 21.03.2018, зобов'язано сторін надати певні документи.

01.03.2018 позивач через відділ діловодства суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

19.03.2018 третя особа-1 через відділ діловодства суду подала пояснення щодо позовної заяви відповідно до яких проти задоволення позову заперечує. Заперечення мотивовані тим, що позивачем не доведено існування обставин, з якими законодавець пов»язує припиняння зобов»язань за договорами іпотеки.

21.03.2018 третя особа-2 через відділ діловодства суду подала письмові пояснення на позов, відповідно дот яких проти задоволення позову заперечує. Заперечення мотивовані тим, що станом на 04.092017 у позивача існує заборгованість перед АТ «Дельта Банк» по кредитному договору №08/01/07КЛТ від 04.01.2017 у розмірі 3 390 707, 64 доларів США, а тому іпотечний договір №08/01/07КЛТ від 04.01.2017 не може бути визнаний таким, що припинив дію.

У судове засідання 21.03.2018 з`явились представники відповідача та третьої особи-1,2; позивач не з'явився відповідно до поданого клопотання просив розгляд справи відкласти на іншу дату.

Приписами п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України встановлено, що суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою ст. 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті в даному підготовчому засіданні.

Суд, з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства та надання можливості учасникам господарського процесу подати докази на підтвердження своїх правових позицій, на підставі ст. 183 Господарського процесуального кодексу України визнав за необхідне відкласти підготовче засідання на 23.04.2018р.

Представником третьої особи -1 в судовому засіданні 23.04.2018 заявлено клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. Клопотання мотивоване тим, що є рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 у справі №910/13700/17 якими вирішено спір між тими ж сторонами з тим же предметом спору.

Представник позивача проти задоволення даного клопотання заперечував.

Представник відповідача підтримав дане клопотання.

Суд розглянувши дане клопотання вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

У справі №910/13700/17 Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" (відповідач) в якому просить суд:

визнати іпотечний договір № 08/01/101/07-КЛТ від 04 січня 2007 року укладений між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" - припиненим;

визнати іпотечний договір № 08/01/102/07-КЛТ від 04 січня 2007 року укладений між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" - припиненим.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 у справі №910/13700/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2018 , в задоволенні позову було відмовлено у зв»язку з тим, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту права.

У справі №910/2004/18 Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" заявлено вимоги про визнання іпотечного договору № 08/01/і01/07-КЛТ від 04.01.2007 року та іпотечного договору № 08/01/і02/07-КЛТ від 04.01.2007 року такими що припинили дію.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що предмет спору у справі №910/13700/17 та справі №910/2004/18 є різними.

В судовому засіданні 23.04.2018 судом було закрито підготовче провадження та призначеноё за згодою сторін, розгляд справи на 23.04.2018.

В судовому засіданні 23.04.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги мотивовані тим, що 04 січня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ТОВ «Ковельрембуд» було укладено кредитний договір №08/01/07-КЛТ у вигляді траншової кредитної лінії в межах загальної суми 2 000 000,00 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №08/01/07- КЛТ від 04.01.2007 року між ВАТ «Кредитромбанк» та ТОВ «Ковельрембуд» були заключені:

Іпотечний договір № 08/01/101/07-КЛТ від 04.01.2007 року, за умовами якого ТОВ «Ковельрембуд» передав в іпотеку ВАТ «Кредитпромбанк» нерухоме майно - будинок цегляний «А-2», площею 778,2 кв.м.; будівля комори « 3-1», площею 92,7 кв.м; будівля прохідної «К-1», площею 12,7 кв.м.; будівля складу «Ж-1», площею 416,5 кв.м.; розчинний вузол «В-2», площею 292,0 кв.м; будівля пилорами «Б-1», площею 601,1 кв.м.; гараж №1 «М- 1», площею 76,0 кв.м., гараж №2 «Г-1», площею 389,3.кв.м, котельна цегляна «Д-1», площею 150,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Ковель, вул .Театральна, 37а, заставною вартістю 4 923 7500,00 грн.);

Іпотечний договір № 08/01/102/07-КЛТ від 04.01.2007 року, за умовами якого ТОВ «Ковельрембуд» передав в іпотеку ВАТ «Кредитпромбанк» нерухоме майно - їдальню адміністративно -побутового корпусу №2, загальною площею 2901, 1 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул.. Варшавська, 1.

27 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу щодо прав грошової вимоги по кредитному договору №08/01/07-КЛТ від 04.01.2007 року.

У відповідності до вищевказаного договору право забезпечувальної вимоги по двох іпотечних договорам не перейшло під первинного кредитора - ПАТ «Кредитпромбанк» до його правонаступника ПАТ «Дельта Банк», а тому є всі підстави для визнання іпотечного договору №08/01/07КЛТ від 04.01.2017 та іпотечного договору08/02/07КЛТ від 04.01.2017 такими, що припинили дію.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

Представник третьої особи письмові пояснення надані суду підтримав в повному обсязі.

В судовому засіданні 23.04.2018 оголошено перерву до 16.05.2018.

В судовому засіданні 16.05.2018 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" (позичальник) укладено кредитний договір № 08/01/07-КЛТ (надалі - кредитний договір), у відповідності до умов якого банк надає позичальнику кредити (транші) в межах загальної суми 2 000 000,00 доларів США забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності наданих грошових коштів.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 04.07.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір № 08/01/і01/07-КЛТ, посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Козоріз Н.С. і зареєстрований в реєстрі за № 16.

Також з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 04.07.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір № 08/01/і02/07-КЛТ, посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Козоріз Н.С. і зареєстрований в реєстрі за №14.

27.09.2013 між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" (продавець) та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги.

Відповідно до п. 2.1. договору купівлі-продажу прав вимоги продавець погодився продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець погодився купити права вимоги, прийняти їх та сплатити загальну купівельну ціну.

Відповідно до п.1.1. договору купівлі-продажу прав вимоги, "Права вимоги" означає всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, що надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю, щодо виконання позичальниками та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Згідно з додатком № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 року (перелік договорів та купівельна ціна за права вимоги), та у відповідності до Акту приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 року з додатком, ПАТ "Дельта Банк" передано право вимоги щодо кредитних договорів, укладених між ПАТ "Кредитпромбанк" та ТОВ "Ковельрембуд", в тому числі, щодо кредитного договору №08/01/07КЛТ від 04.01.2007 року (з додатковими угодами до нього).

У відповідності до меморіального ордеру №66818687 від 27.09.2013 ПАТ "Дельта Банк" здійснено сплату на користь ПАТ "Кредитпромбанк" суму загальної купівельної ціни за договором купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013.

Спір у справі виник внаслідок того, що на думку позивача договір купівлі-продажу прав вимоги укладений 27.09.2013 між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" не передбачає переходу прав вимоги за іпотечними договорами № 08/01/і01 /07-КЛТ та № 08/01/і02/07-КЛТ, а основне зобов'язання за кредитним договором було у повному обсязі виконано Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" шляхом сплати останнім загальної купівельної ціни на виконання умов договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013, у зв'язку зі чим, іпотечні договори №08/01/і01/07-КЛТ від 04.01.2007 та № 08/01/і02/07-КЛТ від 04.01.2007 припинили свою дію.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов'язань - способи або види забезпечення виконання зобов'язань.

Нормами статті 546 Цивільного кодексу України, визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором №08/01/07-КЛТ від 04.01.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" було укладено наступні договори:

іпотечний договір № 08/01/і01/07-КЛТ від 04.07.2007, посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Козоріз Н.С. і зареєстрований в реєстрі за № 16.

іпотечний договір № 08/01/і02/07-КЛТ від 04.07.2007, посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Козоріз Н.С. і зареєстрований в реєстрі за №14.

Іпотека в силу ст. 575 ЦК України є окремим видом застави нерухомого майна.

Відповідно до ст. 576 ЦК України, предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" № 898-IV від 05.06.2003 визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі:

припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

визнання іпотечного договору недійсним;

знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

з інших підстав, передбачених цим Законом.

Згідно із ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивач стверджує, що основне зобов'язання за кредитним договором №08/01/07-КЛТ від 04.01.2007 було у повному обсязі виконано третьою особою - Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" шляхом сплати останнім купівельної ціни за договором купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 у сумі 2 868 115 813,48 грн.

Як підтверджено матеріалами справи між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013, у відповідності до умов якого Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" передано право вимоги до ТОВ "Ковельрембуд" по кредитному договору №08/01/07КЛТ від 04.01.2007 року з додатковими угодами до нього.

У відповідності до умов договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 загальна купівельна ціна становить ,48 грн.

В додатку №1 сторонами визначено перелік договорі та купівельна ціна за правами вимоги.

Позивач зазначає, що до відповідача не перейшло право вимоги за іпотечними договорами №08/01/07КЛТ від 04.01.2007 року та №08/02/07КЛТ від 04.01.2007 року оскільки в додатку до договору купівлі продажу прав вимоги не зазначені дані договори.

Дане твердження позивача судом до уваги не приймається з огляду на те, що т відповідно до додатку №1 до договору купівлі - продажу прав вимоги ПАТ «Дельта Банк» отримало право вимоги щодо декількох кредитних договорів, укладених між ПАТ «Кредитпромбанк» та ТОВ «Ковелрембуд», в тому числі щодо кредитного договору « 08/01/07КЛТ від 04.01.2007.

Як вбачається із рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 у справі №910/13700/17 судом встановлено, що на виконання умов договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013, ПАТ "Дельта Банк" здійснено сплату на користь ПАТ "Кредитпромбанк" 2 868 115 813,48 грн., що підтверджується меморіальним ордером №66818687 від 27.09.2013 з призначенням платежу: перерахування коштів згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013. Сума коштів у розмірі 2 868 115 813,48 грн. була сплачена ПАТ "Дельта Банк" на користь ПАТ "Кредитпромбанк" саме на виконання договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013, а не в погашення зобов'язань ТОВ "Ковельрембуд" по кредитному договору №08/01/07КЛТ від 04.01.2007.

Докази погашення заборгованості та виконання зобов'язань за кредитним договором № 08/01/07КЛТ від 04.01.2007 в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням викладеного не підлягає доказування обставина, що на виконання умов договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013, ПАТ "Дельта Банк" здійснено сплату на користь ПАТ "Кредитпромбанк" 2 868 115 813,48 грн., що підтверджується меморіальним ордером №66818687 від 27.09.2013 з призначенням платежу: перерахування коштів згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013. Сума коштів у розмірі 2 868 115 813,48 грн. була сплачена ПАТ "Дельта Банк" на користь ПАТ "Кредитпромбанк" саме на виконання договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013, а не в погашення зобов'язань ТОВ "Ковельрембуд" по кредитному договору №08/01/07КЛТ від 04.01.2007.

Позивач доказів того, що у нього відсутня заборгованість перед ПАТ "Дельта Банк" по кредитному договору № 08/01/07КЛТ від 04.01.2007 суду не надав.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи встановлені судом обставини, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, доводи позивача про те, що основне зобов'язання по кредитному договору №08/01/07КЛТ від 04.01.2007, яке забезпечувалось іпотечними договорами № 08/01/і01/07-КЛТ від 04.07.2007 та № 08/01/і02/07-КЛТ від 04.07.2007, було виконане Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" є необґрунтованим та не відповідає дійсним обставинам справи.

Разом з тим, підстави припинення зобов'язань встановлені главою 50 Цивільного кодексу України. Однак, заміна кредитора у зобов'язанні не призводить до припинення зобов'язання, а тому доводи позивача про те, що у зв'язку виконанням Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" обов'язків за договором купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 у сумі 2 868 115 813,48 грн. в частині сплати купівельної ціни припинилося основне зобов'язання, забезпечене іпотекою, не ґрунтується на приписах норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 528 ЦК України виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Докази того, що позивачем було покладено на Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" виконання зобов'язань по кредитному договору №08/01/07КЛТ від 04.01.2007 в матеріалах справи відсутні.

Також згідно із п. 2.1. іпотечних договорів № 08/01/і01/07-КЛТ від 04.07.2007 та № 08/01/і02/07-КЛТ від 04.07.2007 дані договори набувають чинності з моменту їх нотаріального посвідчення та діють до повного виконання іпотекодавцем зобов'язань перед іпотекодержателем за кредитним договором.

Оскільки встановленими судом обставинами підтверджено відсутність виконання зобов'язань по кредитному договору №08/01/07КЛТ від 04.01.2007, то твердження позивача про те, що спірні договори припинили дію є безпідставними.

У відповідності до ст. 24 Закону України "Про іпотеку", відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Однак, відсутність в матеріалах справи відомостей щодо укладення ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Кредитпромбанк" окремих договорів про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами № 08/01/і01/07-КЛТ від 04.07.2007 та № 08/01/і02/07-КЛТ від 04.07.2007 не свідчить про наявність обставин щодо припинення зобов'язань за вказаними іпотечними договорами.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати, у які позивачем включено витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 13, 74, 76-86, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 22.05.2018р.

Суддя Трофименко Т.Ю.