ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.05.2018 м. Ужгород Справа № 907/286/18

За позовом приватного акціонерного товариства Мукачівський лісокомбінат, смт.Чинадієво, Мукачівського район

до відповідача ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м.Ужгород

про зобовязання скасувати державну реєстрацію земельних ділянок в Державному земель кадастрі за кадастровими номерами :00:006:0082, :00:006:0074, відповідно до ст.ст.392 ЦК України

Суддя Васьковський О.В.

Представники:

від позивача не зявився

від відповідача -

СУТЬ СПОРУ: зобовязання скасувати державну реєстрацію земельних ділянок в Державному земель кадастрі за кадастровими номерами :00:006:0082, :00:006:0074, відповідно до ст.ст.392 ЦК України.

Позивач у позовній заяві, позов обґрунтовує тим, що Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03.07.2014р. № 303/8616/13-ц скасована реєстрація права власності на земельні ділянки за кадастровими номерами :00:006:0082, :00:006:0074 та витребувані вказані ділянки у користування позивача, однак відповідач протиправно листом від 06.03.2018р відмовив позивачу у скасуванні реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі за заявою, яку надіслано представником позивача у лютому 2018 року до відповідача про видалення обмінних файлів за вказаними кадастровими номерами з публічної кадастрової карти.

Вважає безпідставними обґрунтування відмови відповідача щодо посилання на п. 114 постанови КМУ від 17.10.2012р., за № 1051 щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об'єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об'єднання; коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру.

Позивач, з посиланням на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03.07.2014р. № 303/8616/13-ц, вказує, що факт законного користування спірними земельними ділянками позивачем та незаконного вибуття вказаних ділянок з його користування не потребує доказування.

Таким чином, враховуючи, що реєстрація права власності на спірні земельні ділянки за колишнім власником скасована, такі витребувані в користування позивача, позивач доводить, що відповідач своїми діями порушує права позивача на належне користування своєю земельною ділянкою, яка перебуває в його користуванні та зокрема створюються перешкоди зареєструвати право користування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі.

Позивач посилається на ст. 392 ЦК України, відповідно до якої особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу, а також зазначає, що запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду, відтак відповідач зобовязаний скасувати державну реєстрацію земельних ділянок в Державному земельному кадастрі за кадастровими номерами :00:006:0082, :00:006:0074, у звязку з чим просить суд зобовязати відповідача вчинити вказані дії у судовому порядку.

Відповідач у поданому 27.04.2018 р. відзиві з позовною заявою не погоджуються та заперечує в повній мірі з підстав, наведених у відзиві. Зокрема вказує, що в рішенні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2014 №303/8616/13-ц не передбачено скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :00:006:0082, :00:006:0074 в державному земельному кадастрі, а документів, які б підтверджували вищевказані обставини, заявником не надано.

Крім того, стверджує, що станом на день подання відзиву інформація щодо скасування права власності на вищевказані земельні ділянки у порядку інформаційної взаємодії із органом державної реєстрації прав до Державного земельного кадастру не надходила. З посиланням на встановлений Законом України Про Державний земельний кадастр, Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, Регламентом надання інформації про зареєстровані земельні ділянки органу державної реєстрації прав та про зареєстровані права на земельні ділянки органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, затвердженим спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства аграрної політики та продовольства України від 03.12.2012 р. № 1779/5/748 Про деякі питання забезпечення інформаційної взаємодії органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, та органу державної реєстрації прав вказує, що чинним законодавством встановлена процедура прийняття відповідних рішень державними кадастровими реєстраторами і суд не може підміняти цю процедуру та адміністративного субєкта, до компетенції якого прийняття відповідних рішень. Інформує, що суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи, у зв'язку з чим просить суд відмовити у позові повністю..

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03.07.2014р. у справі № 303/8616/13 -ц скасована реєстрація права власності на земельні ділянки за кадастровими номерами :00:006:0082, :00:006:0074 та витребувані вказані ділянки у користування позивача.

28.02.18 представник позивача звернувся до відповідача щодо скасування у Державному земельному кадастрі земельних ділянок з кадастровими номерами :00:006:0082, :00:006:0074.

06.03.18 відповідачем надано лист-відповідь №20-7-0.2012111/-18 якою, за інформацією відділу у Мукачівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 05.03.18 №246/408-180.201, позивача проінформовано, що в рішенні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2014 №303/8616/13-ц не передбачено скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :00:006:0082, :00:006:0074 в державному земельному кадастрі. Крім того, зазначено, що станом на день надання інформації щодо скасування права власності на земельні ділянки у порядку інформації взаємодії із органами державної реєстрації прав до Державного земельного кадастру не надходила. У вказаному листі відповідач також послався на п.114 постанови КМУ від 17.10.2012 року №1051 «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру», який визначає що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об'єднання земельних ділянок-на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу або обєднання; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника- на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного реєстру.

Позивач, звернувся за захистом своїх порушених прав на законне користування земельними ділянками, оскільки відповідач перешкоджає такому законному користування шляхом невчинення дій щодо скасування державної реєстрації вказаних земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, заслухавши доводи та пояснення прокурора та представників сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства зокрема є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ч.1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до приписів статті 328 ЦК України право власності набувається з підстав, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.4 ст.41 Конституції України та ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності.

Згідно зі статтею 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення порушень будь-яких його прав на землю, в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування; наслідком судового рішення у разі задоволення позову має бути захист та відновлення порушеного права позивача.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною 1 ст. 182 Цивільного кодексу України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 Земельного кодексу України).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тут і далі - у теперішній редакції) дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За приписами ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: право власності; речові права, похідні від права власності, у тому числі право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Відповідно до ст. 9, 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суб'єкти державної реєстрації прав проводять державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляють у їх реєстрації, забезпечують ведення Державного реєстру прав.

Згідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Так, реєстрація речових прав на землю проводиться відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які є спеціальними нормами для застосування у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст. 26 вказаного Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Відповідно до пунктів 1-3, підпунктів 13, 18, 19 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 р. № 308, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру та йому підпорядковане.

Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України, його першого заступника та заступників, наказами Держгеокадастру, дорученнями Голови Держгеокадастру та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням.

Завданням ОСОБА_1 управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань: розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Закарпатської області.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про держаний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Стаття 24 Закону України «Про держаний земельний кадастр» встановлює, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Відповідно до статті 6 Про Державний земельний кадастр (надалі - Закон) ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюється державним кадастровим реєстратором.

У відповідності до статті 16 Закону земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Частина 10 статті 24 вищезазначеного Закону, визначає що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об'єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Згідно п.6 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року за № 1051 до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та його територіальних органів належать: здійснення реєстрації заяв про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; заяв про відкликання заяв про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; заяв про надання відомостей з Державного земельного кадастру; повідомлень про виявлення помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру; заяв про виправлення технічних помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру; заяв про внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру; заяв в електронній формі про отримання відомостей з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; формування поземельних книг на земельні ділянки, внесення записів до них, забезпечення їх зберігання; присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам; тощо.

Пунктом 29 вищенаведеного порядку земельної ділянки є індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Кадастровий номер земельної ділянки присвоюється за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. Кадастровий номер присвоюється земельній ділянці незалежно від форми власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку, інших відомостей про неї кадастровий номер не змінюється.

Згідно пункту 56 Порядку державний кадастровий реєстратор несе відповідальність за: ведення Поземельної книги відповідно до вимог, зазначених у цьому Порядку; відповідність відомостей, зазначених у Поземельній книзі, відомостям, зазначеним у документах, що є підставою для їх внесення; тотожність відомостей, зазначених у паперовій та електронній (цифровій) формі Поземельної книги. До Державного земельного кадастру державними кадастровими реєстраторами вносяться відомості (зміни до них), зазначені у пунктах 21 - 25 цього Порядку, про об'єкти Державного земельного кадастру.

Внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України Про Державний земельний кадастр та цього Порядку, (пункти 66 та 67 Порядку).

Відповідно до п.п.49-52 вищенаведеного порядку Поземельна книга ведеться за формою згідно з додатком 8 під час державної реєстрації земельної ділянки, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки (в тому числі у разі їх поділу чи об'єднання, а також відновлення їх меж) відповідно до пунктів 107-137 цього Порядку. Поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа. Поземельна книга в електронній (цифровій) формі засвідчується електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора. Не завірені електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора записи у Поземельній книзі в електронній (цифровій) формі вважаються недійсними. Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки. Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки. Внесення відомостей до Поземельної книги в електронній (цифровій) формі є внесенням відомостей до Державного земельного кадастру. До Поземельної книги в електронній (цифровій) формі додаються електронні копії документів, що є підставою для внесення відомостей до неї.

Пунктом 60-62 вказаного Порядку визначено, що запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою. Державний кадастровий реєстратор письмово повідомляє протягом трьох робочих днів особу, на яку зареєстрована земельна ділянка, про скасування (поновлення) запису за формою згідно з додатком 10.

Порядок заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, форми яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2002 року N 449 ( 449-2002-п ) "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2008 року N 1019) ( 1019-2008-п ) визначається Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 р. N 325.

Відповідно до п.4.18. Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, у випадку припинення права власності земельною ділянкою, землевласник повертає свій примірник державного акта до територіального органу Держкомзему, де зберігається інший примірник державного акта, після чого на них робляться відмітки "скасовано". Такі акти залишаються на зберіганні у архіві територіального органу Держкомзему.

Так, судом встановлено та не потребує доказуванню факт законності користування спірними земельними ділянками, у звязку з чим скасовано державну реєстрацію права власності на земельні ділянки за кадастровими номерами :00:006:0082, :00:006:0074 та витребувано їх у законне користування позивача, що підтверджується рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03.07.2014 року у справі № 303/8616/13 ц.

Згідно ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №117502036 від 19.03.18 в даному реєстрі наявні записи щодо реєстрації права власності на земельні ділянки за кадастровими номерами :00:006:0082, :00:006:0074, які розташовані смт.Чинадієво, Мукачівського район, Закарпатська область та зареєстровані за власником ОСОБА_2 Враховуючи те, що такі записи скасовані у судовому порядку згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03.07.2014 року у справі № 303/8616/13 ц, а відповідач ухиляється від вчинення дій щодо скасування державної реєстрації земельних ділянок, законним користувачем яких є позивач, відповідач зобовязаний вчинити дії шляхом внесення до державного земельного кадастру відомостей про його скасування, зокрема з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади (в тому числі й суд) та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

За змістом статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, відновлення становища, яке існувало до порушення.

За приписами статтей 73, 74, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, згідно зі статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відтак, досліджуючи спірні відносини, суд виходить із презумпції правомірності та обов'язковості виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03.07.2014 р. у справі № 303/8616/13 ц, а також враховує те, що наявність записів державної реєстрації щодо земельних ділянок, які повернуті із незаконного користування третіх осіб, а законність користування позивачем вказаними земельними ділянками підтверджена судовим рішенням, беручи до уваги принципи міжнародного оправа щодо непорушності законного прав володіння майном, а в даному випадку права користування земельними ділянками, а також обовязковість внесення до державного земельного кадастру достовірних відомостей, повноваження щодо виконання яких встановлені за відповідачем, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог позивача

Таким чином, позовні вимоги позивача належним чином обґрунтовані та доведені у відповідності з вимогами ст.ст. 73, 74, 76 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, вимога позивача про зобовязання скасувати державну реєстрацію земельних ділянок в Державному земель кадастрі за кадастровими номерами :00:006:0082, :00:006:0074, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 1762,00 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 27, 42, 46, 73-79, 86, 129, 169-170, 202, 222, 237-240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

позов задоволити повністю.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, (88000, пл.Народна, 4, м.Ужгород, Закарпатська область, код ЄДРЮОФОПтаГФ 39766716) скасувати державну реєстрацію земельних ділянок в Державному земель кадастрі за кадастровими номерами :00:006:0082 та :00:006:0074.

Стягнути з ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Закарпатській області, (88000, пл.Народна, 4, м.Ужгород, Закарпатська область, код ЄДРЮОФОПтаГФ 39766716) на користь приватного акціонерного товариства Мукачівський лісокомбінат, (89640, вул.Кірова, 5, смт. Чинадієво, Мукачівський район, Закарпатська область, код ЄДРЮОФОПтаГФ 00274157) суму 1762,00 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обовязковому виконанню на території України в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку ст.256 Господарського процесуального кодексу України до Львівського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.05.18.

Суддя О.В. Васьковський