ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.05.2018м. ДніпроСправа № 904/6346/14

за заявою про видачу дублікату наказу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

у справі

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення боргу за договором про реструктуризацію заборгованості в сумі 321 607 грн. 01 коп.

Суддя Красота О.І.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.14 у справі № 904/6346/14 з Комунального підприємства Павлоградтеплоенерго (далі - боржник) стягнуто на користь Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (далі - ДК Газ України, Компанія, стягувач) 262 409 грн. 60 коп. - основного боргу, 17 508 грн. 19 коп. - пені, 18 368 грн. 67 коп. - 7% штрафу, 3 311 грн. 02 коп. - 3% річних, 20 008 грн. 73 коп. - інфляційних втрат, 6 432 грн. 14 коп. - судового збору.

На виконання вказаного рішення господарським судом Дніпропетровської області видано наказ від 17.11.14 у справі № 904/6346/14 направлено на виконання до відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції в Дніпропетровській області (нині - Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - орган ДВС).

21.05.2018р. Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" подала заяву про видачу дубліката наказу господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2014 року по справі №904/6346/14.

Заява мотивована тим, що на запит державного виконавця від 20.05.15 № 02/26709 ДК Газ України листом від 10.06.15 № 31/13-2063 повідомила залишок заборгованості за наказом господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.14 у справі № 904/6346/14.

В подальшому, у зв'язку з відсутністю інформації про хід виконання рішення суду, Компанія неодноразово зверталась до органу ДВС із заявами щодо надання інформації про хід виконавчого провадження (листи ДК Газ України від 07.06.16 № 31/13-2132, від 31.10.17 № 31/13-4367, від 26.12.17 № 31/13-5334).

Не отримавши відповідь від органу ДВС, Компанія листом від 20.03.18 № 31/13-905 звернулась до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Управління ДВС) з проханням повідомити про результати розгляду органом ДВС заяв ДК Газ України від 31.10.17 № 31/13-4367, від 26.12.17 № 31/13-5334.

02.05.17 на адресу Компанії надійшов лист Управління ДВС від 23.04.18 № НАК-208-02, відповідно до якого додані копії листів органу ДВС від 08.11.17 № 47/48020 та від 03.01.18 № 32/30, в яких зазначено, що: наказ господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.14 у справі № 904/6346/14 надійшов на примусове виконання. 11.02.2015...

30.12.2015 державним виконавцем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв 'язку з ненаданням Павлоградською міською радою дозволу на реалізацію комунального майна КП Павлоградтеплоенерго (рішення Павлоградської міської ради № 66-3VII від 22.12.2015 року).

Однак, копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачу разом з оригіналом наказу господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.14 у справі № 904/6346/14 на адресу ДК Газ України не надходила, що позбавило Компанію можливості повторно пред'явити виконавчий документ на виконання.

Відповідно до ч.5 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження (в редакції від 21.04.99 № 606-ХІV, чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.12.15) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених ст. 22 цього Закону.

Згідно ст. 22 Закону України Про виконавче провадження (в редакції від 21.04.99 № 606-ХІV) встановлений однорічний строк для пред'явлення наказу до виконання.

Стаття 23 Закону України Про виконавче провадження (в редакції від 21.04.99 № 606-ХІV) передбачає, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Слід зазначити, що 05.10.16 набрав чинності Закон України Про виконавче провадження від 02.06.16 № 1404-VШ.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України Про виконавче провадження (в редакції від 02.06.16 № 1404-VШ) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження (в редакції від 02.06.16 № 1404-VШ) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Частиною 5 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження (в редакції від 02.06.16 № 1404-VПІ) визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

У зв'язку з тим, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена державним виконавцем 30.12.15. - 3-річний строк пред'явлення наказу господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.14 у справі № 904/6346/14 не закінчився.

Викладене підтверджується, зокрема, постановою Дніпропетровського апеляцій ного господарського суду від 27.03.2017 у справі №904/598/14 та постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.08.17 у справі № 03/98-38.

Таким чином, у зв'язку з тим, що рішення суду у даній справі не виконано, оригінал виконавчого документа втрачений, Компанія звертається до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про видачу дубліката вказаного наказу в межах строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання (в межах 3-річного строку).

За даними бухгалтерського обліку Компанії на даний час за боржником за наказом господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.14 у справі № 904/6346/14 рахується дебіторська заборгованість в сумі 145 784,09 грн.

На даний момент склалася така ситуація коли виконання вказаного рішення видається фактично неможливим, з огляду на те, що оригінал наказу відсутній як у ДК Газ України так і на виконанні в органі ДВС.

15.12.17 набрав чинності Закон України Про внесення змін до Господарського, процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.17 № 2147-VIII (надалі - ГПК України вживається у вказаній редакції).

Відповідно до ч. 1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Відповідно до ч. З ст. 327 ГПК України наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала є виконавчими документами.

Відповідно до п. 19.4 Перехідних положень ГПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Втрата оригіналу наказу господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.14 у справі № 904/6346/14 підтверджується довідкою стягувача, підписаною заступником директора та головним бухгалтером ДК Газ України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов'язковим до виконання, а ст. 8 передбачено, що Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії. Статтями 2, 326 ГПК України закріплено принцип обов'язковості судового рішення. Тобто, виконання судового рішення в порядку та в межах повноважень, закріплених законом, є одним з основних конституційних принципів, які характеризують державу як правову.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України Про виконавче провадження, саме виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), а саме - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 6 Конвенції закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" наголосив на гарантоване статтею 6 Конвенції "право на суд", яке повинно розцінюватися не лише в аспекті права особи звернутися до суду за захистом своїх прав, а і як обов'язковість боржника до виконання судового рішення. Викладене означає, що виконання судового рішення є невід'ємною частиною судового процесу з метою забезпечення положень названої статті Конвенції (права на суд).

Тобто, судові рішення є обов'язковими до виконання. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Враховуючи викладене, та з огляду на обґрунтованість вимог стягувача, заява Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України задовольняється судом.

Керуючись п.19.4 Розділу XI "Перехідні положення", ст.234, 235, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України про видачу дубліката наказу господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2014 року по справі №904/6346/14 задовольнити.

Видати дублікат наказу господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2014 по справі №904/6346/14.

Ухвала набирає законної сили 22.05.2018

Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1