ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.05.2018 Справа № 908/930/18

м. Запоріжжя

Суддя господарського суду Запорізької області Боєва О.С., розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення суми 19714,00 грн. грошової заборгованості

Заявник: Фізична особа - підприємець Сагань Юрій Вікторович (69002, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)

Боржник: Фізична особа - підприємець Нікогосян Гамлет Ніколович (69118, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2),

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Сагань Юрій Вікторович звернувся до господарського суду Запорізької області із заявою, підписаною 17.05.2018 (вх. № 978/08-07/18 від 17.05.2018) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Нікогосяна Гамлета Ніколовича грошової заборгованості у розмірі 19824 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 17.05.2018 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/930/18 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на наступне.

За змістом статей 148, 154 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд розглядає заяву про видачу судового наказу без судового засідання і повідомлення заявника та боржника.

Судовий наказ, відповідно до положень статті 232 ГПК України, є судовим рішенням.

Отже, зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бут зазначено, зокрема: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. До заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст.ст.76-78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 цього Кодексу, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. З цією метою, насамперед, необхідно встановити факт виникнення заборгованості, настання строку виконання боржником зобов'язання, перевірити його розмір.

Відповідно до змісту заяви, ФОП Сагань Ю.В. просить видати судовий наказ за вимогою про стягнення з боржника - ФОП Нікогосяна Г.Н., заборгованості в загальній сумі 19714,00 грн. На підтвердження виникнення боргу заявником надано, зокрема, копії договору купівлі-продажу б/н від 14.05.2014 та накладної №ЮС.-024415 від 19.09.2016, згідно з якою ФОП Нікогосян Г.М. отримав товар на суму 650 грн. та одну зворотню Комбі Кега Тару вартістю 1500 грн. Крім того, заявник вказує, що не виконуючи умови договору купівлі-продажу від 14.05.2014, ФОП Нікогосян Г.Н. порушив умови п.п. 1, 2 договору оренди обладнання від 14.05.2014, та посилаючись на п.п. 2.4, 3.3 договору оренди зазначає, що боржник, після дострокового розірвання договору, не повернув у передбачений строк орендоване обладнання, тому повинен компенсувати орендодавцю його вартість - 8500 грн.

При цьому, обґрунтовуючи заявлені вимоги ФОП Сагань Ю.В. вказує, що із вказаної накладної вбачається борг ФОП Нікогосян Г.Н. по товару в сумі 1864 грн. та поверненню шести зворотніх тар-кег Комбі Кега (3 шт.) та логотип «Ярил» (3 шт.), вартість яких відповідно до опису-акту №1 переоцінки до ціни останнього надходження станом на 17.10.2017 становить 2000 грн. за одиницю. Із змісту заяви та наданої копії накладної №ЮС.-024415 від 19.09.2016 слідує, що ФОП Нікогосян Г.Н. здійснив оплату отриманого товару в розмірі 650 грн. та повернув одну одиницю тари Комбі Кега вартістю 1500 грн.

ФОП Сагань Ю.В вказує, що у зв'язку із викладеними обставинами за боржником рахується загальна заборгованість в сумі 19714,00 грн., з них - 1214 грн. основного боргу за поставлений товар, 10000 (2000х5) грн. - за зворотню тару та 8500 грн. - за орендоване обладнання (у разі неповернення в натурі), та просить суд видати судовий наказ про стягнення з ФОП Нікогосян Г.Н. на свою користь грошової заборгованості у розмірі 19714,00 грн. В обґрунтування вимог, в частині стягнення суми 1214 грн. боргу за товар та 10000 грн. вартості зворотньної тари в кількості п'яти одиниць, заявник посилається на умови пунктів 5.1 та 3.5 договору купівлі-продажу від 14.05.2014, в частині стягнення 8500 грн. вартості обладнання - на пункти 3.3, 5.3 договору оренди обладнання від 14.05.2014 та акт прийому-передачі до нього.

Разом з тим, доказів, на підставі яких виникла заборгованість по товару в розмірі 1214 грн. заявником не вказано та до заяви не додано. Саме лише зазначення у накладній №ЮС.-024415 від 19.09.2016 про існування боргу по оплаті товару та поверненню тар-кег, крім тих, що поставлявся (передавався) за цією конкретною накладною, в даному випадку є недостатнім, та повинно бути підтверджено належними доказами.

Крім того, в заяві не зазначено, якою особою вчинено підпис в графі «Получил» у накладній №ЮС.-024415 від 19.09.2016 (самим ФОП Нікогосян Г.Н. чи іншою уповноваженою особою), із самої накладної цього також не вбачається. Згідно із вищезгаданою накладною вартість однієї одиниці Комбі Кега Тара та Логотип «Ярило» Тара складає 1500 грн. Разом із тим, заявник просить стягнути вартість цієї тари у розмірі 2000 грн. за одиницю, посилаючись на опис-акт № 1 переоцінки товарів до ціни останнього надходження станом на 17.01.2017 (копію якого додано до заяви), який складений ФОП Сагань Ю.В. в односторонньому порядку, не вказуючи при цьому нормативного обґрунтування здійснення такої переоцінки вартості тари та обов'язку боржника сплачувати визначену у ньому вартість цієї тари.

Внаслідок не зазначення та ненадання вказаних доказів та відсутності викладення обставин у вищевказаній частині вимог з їх обґрунтуванням, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити, оскільки заяву подано із порушенням вимог ст. 150 ГПК України, із поданої заяви не вбачається виникнення та порушення права грошової вимоги заявника на підставі поданих документів у заявленому розмірі.

До того ж, як встановлено судом, заявник просить стягнути заборгованість, яка фактично виникла з різних підстав, а саме: з договору купівлі-продажу від 14.05.2014 та з договору оренди обладнання від 14.05.2014. Тобто, в одній заяві про видачу судового наказу об'єднано вимоги за двома окремими договорами, із різною правовою природою, що не допускається при здійсненні судочинства у порядку наказного провадження.

Так, зі змісту статей 148, 150 ГПК України слідує, що судовий наказ може бути видано за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій формі, копія якого додається до заяви. Тобто, певний судовий наказ видається за грошовою вимогою, що виникла за одним договором. Можливість об'єднання в одній заяві про видачу судового наказу вимог за двома або більше договорами розділом ІІ Господарського процесуального кодексу України не передбачена.

Згідно з п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За правилами ч. 2 ст. 152 ГПК України суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За змістом ч. 1 ст. 153 цього Кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 147, 150, п.п. 1, 8 ч. 1, ст. 152, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити фізичній особі - підприємцю Сагань Юрію Вікторовичу АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи - підприємця Нікогосяна Гамлета Ніколовича (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) грошової заборгованості у розмірі 19714 грн.

Копію даної ухвали направити заявнику та боржнику.

Додаток до копії ухвали на адресу заявника: оригінал квитанції 0.0..1 (код квитанції: 1231-5315-1478-9968) від 16.05.2018 про сплату судового збору у розмірі 176,20 грн. (на 1 арк.), копія заяви стягувача про видачу судового наказу із доданими до неї документами, наданої для направлення боржнику в порядку, передбаченому ст. 156 ГПК України (на 14 аркушах).

Отримати інформацію по справі можливо на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/sud5009/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання в порядку встановленому ст.257 цього Кодексу, з урахуванням п. 17.5 ч. 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Ухвала підписана 23.05.2018.

Суддя О.С. Боєва