ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/2024/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання - Бендерук Є.О.

за участю представників учасників справи:

від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ - Жегулін Ю.М. - за довіреністю від 27.12.2017 року № 27-26502/17;

від Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК", м. Одеса - Кравченко С.К. - за ордером від 18.01.2018 року ОД № 7;

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті", м. Одеса - не з'явився;

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрегат", м. Рівне - Чубко І.А. - за договором від 27.04.2018 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті", м. Одеса

на рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року

у справі № 916/2024/17

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ в інтересах Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК", м. Одеса

до відповідачів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті", м. Одеса

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрегат", м. Рівне

про визнання недійсними договорів

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У серпні 2017 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ звернувся в інтересах Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК", м. Одеса до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті" і до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрегат", в якій просив суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, укладений між Акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрегат", Тристоронній договір про заміну сторони в зобов'язанні від 26.12.2014 року, що укладений між Акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК", Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрегат" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті" договір від 06.01.2015 року про внесення змін до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, що укладений між Акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті", а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що здійснюючи свої повноваження щодо виявлення нікчемних правочинів, вчинених Акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК», Уповноваженою особою Фонду виявлено, що на передодні введення тимчасової адміністрації, а саме 21.11.2014 року, між Акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрегат» було укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого банк передав/відступив на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрегат» належні банку права вимоги в сумі 312237465 грн. 66 коп. за кредитними договорами в кількості 23 254 кредитів, що укладені з позичальниками банку - фізичними особами. За відступлення прав вимоги новий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрегат», зобов'язався сплатити первісному кредитору - банку винагороду в сумі 28 260 000 грн. 00 коп. Між Акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК», Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрегат» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті» був укладений тристоронній договір про заміну сторони в зобов'язанні від 26.12.2014 року, між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті» був укладений договір про внесення змін до Договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року. За наслідками проведеної перевірки зазначених правочинів Уповноваженою особою Фонду було прийнято рішення від 03.03.2015 року №01-ТА «Про визнання правочинів нікчемними та застосування наслідків їх нікчемності», відповідно до пунктів 3 та 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позивачем заявлено позовні вимоги одночасно за трьома підставами:

1) відповідачі не є учасниками ринку фінансових послуг, оскільки не входять до переліку визначених фінансових установ згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг», не зареєстровані в Державному реєстрі фінансових установ і не мають Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи;

2) договір про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року є удаваним, оскільки його вчинено для приховання іншого правочину;

3) пов'язаність між собою юридичних компаній відповідачів і колишнього керівництва Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.08.2017 року у справі №916/2024/17 позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду.

17 жовтня 2017 року до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Чорноморець-Капітал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компінія Дасті", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрегат" та Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" про визнання недійсними: договору про заміну сторони в зобов'язанні від 26.12.2014 року, укладеного Акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК", Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрегат" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті"; договору від 06.01.2015 року про внесення змін до договору про відступлення прав вимоги від 21.11.2014 року, укладеного між Акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.10.2017 року у справі №916/2024/17 позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Чорноморець-Капітал" повернуто без розгляду на підставі пунктів 4, 6 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року у справі №916/2024/17 (суддя Рога Н.В.) позовну заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в інтересах Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" задоволено повністю, визнано недійсним договір про відступлення права вимоги, укладений 21.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрегат", визнано недійсним тристоронній договір про заміну сторони в зобов'язанні, укладений 26.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК", Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті", Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрегат", визнано недійсним договір про внесення змін до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, укладений 06.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті", а також відшкодовано позивачу за рахунок відповідачів судові витрати.

Рішення суду мотивоване тим, що за своєю правовою природою Договір про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року є договором факторингу згідно зі статтею 1077 Цивільного кодексу України, відповідачі не мали повноважень на укладення цього договору, оскільки не являлись фінансовими установами, не мають відповідного свідоцтва про реєстрацію фінансової установи.

На думку суду першої інстанції, договір про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року та договір про заміну сторони в зобов'язанні від 26.12.2014 року є удаваними правочинами, тобто вчиненими сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Тому місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті", м. Одеса з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року у справі №916/2024/17 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з'ясуванням всіх обставин справи.

На думку скаржника, суд першої інстанції невірно застосував до спірних правовідносин норми законодавства та практику Верховного Суду України, виходячи з наступного.

Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини спеціальних суб'єктів - учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб - суб'єктів договору позики, правовідносини яких регулюються нормами статей 1046 - 1048-1 Цивільного кодексу України.

Скаржник вважає, що загальна цивільно-правова конструкція договору відступлення прав вимоги може застосовуватись всіма без виключення суб'єктами цивільного обігу, незалежно від того, чи є такі суб'єкти професійними учасниками ринку фінансових послуг.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті" зазначає, що спірний договір про відступлення права вимоги не може вважатись договором факторингу, оскільки цей правочин був вчинений поза межами правового регулювання Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" сторонами, які не є професійними учасниками ринку фінансових послуг.

При цьому, застосовуючи до спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду України, висловлений в постанові від 13.04.2016 року по справі № 3-238гс16, місцевий господарський суд не врахував, що цей правовий висновок висловлений виключно однією господарською палатою та суперечить раніше висловленим у постановах від 05.11.2014 року № 6-132цс14 та від 30.05.2012 року № 6-48цс12 правовим позиціям.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що при дослідженні того, що договір про відступлення прав вимоги від 21.11.2014 року є удаваним правочином місцевим господарським судом не було враховано обставини, встановлені судовими рішеннями у справі № 815/4560/15.

Також, на думку скаржника, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб позбавлений права безпосередньо пред'являти позови від свого імені в інтересах Акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК», оскільки відповідні повноваження делеговані Уповноваженій особі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

05.12.2017 року через канцелярію суду від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» Матвієнко А.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Уповноважена особа просить суд рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року у справі № 916/2024/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» Матвієнко А.А. звертає увагу суду на те, що було подано заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України 09.03.2015 року у справі № 815/4560/15 Верховним Судом України.

Також Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» Матвієнко А.А. зазначає, що подання позовної заяви саме Фондом гарантування вкладів фізичних осіб узгоджується з приписами пункту 5 частини 2 статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

05.12.2017 року через канцелярію суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті" без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відзиві Фонд гарантування вкладів фізичних осіб посилається на безпідставність та надуманість апеляційної скарги, посилання на факти, встановлені при розгляді справи №815/4560/15, на думку Фонду, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в означеній справі не досліджувались питання господарської компетенції сторін під час укладення договору про відступлення права вимоги чи удаваності оскаржуваного договору.

06.12.2017 року через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті" надійшло клопотання про призначення судової експертизи, в якому скаржник просив призначити по справі № 916/2024/17 судову економічну експертизу документів фінансово-кредитних операцій.

В судовому засіданні 06.03.2018 року клопотання про призначення судової економічної експертизи було відхилено, про що зазначено в протоколі судового засідання.

26.12.2017 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті" надійшли додаткові пояснення, в яких скаржник посилається на те, що місцевий господарський суд взагалі не досліджував статути відповідачів і стверджуючи, що спірні договори не відповідають меті господарської діяльності відповідачів, місцевий господарський суд фактично підмінив поняття «статутні види діяльності» із суто статистичним поняттям «класифікація видів економічної діяльності». Також скаржник надав пояснення щодо безпідставних тверджень суду першої інстанції про існування правовідносин з факторингу.

04.01.2018 року від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов відзив на додаткові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті", в якому Фонд зазначає, що договір факторингу передбачає спеціальний суб'єктний склад і скаржник ані в апеляційній скарзі, ані в додаткових поясненнях не спростував висновку суду першої інстанції щодо правової природи оскарженого договору.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 06.11.2017 року у справі №916/2024/17 (головуючий суддя Головей В.М., судді Колоколов С.І., Савицький Я.Ф.) апеляційну скаргу прийнято до провадження і призначено до розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 09.01.2018 року у справі №916/2024/17 провадження по справі було прийнято колегією суддів у складі: головуючого судді Жекова В.І., суддів Лашина В.В. та Богатиря К.В.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 05.03.2018 року у справі №916/2024/17 колегією суддів у складі: головуючого судді Ярош А.І., суддів Лашина В.В., Богатиря К.В. прийнято до провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті", м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року у справі № 916/2024/17. У судовому засідання 20.03.2018 року було оголошено перерву в судовому засіданні до 03.04.2018 року.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді Ярош А.І. і судді члена-колегії Богатиря К.В. у відрядженні та перебуванні судді Лашина В.В. у відпустці, на підставі розпорядження в. о. керівника апарату суду від 02.04.2018 року № 376, було проведено повторний автоматизований розподіл справи, внаслідок якого для розгляду апеляційної скарги сформовано судову колегію у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Принцевської Н.М., Лавриненко Л.В.

В судовому засіданні 02.05.2018 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрегат", м. Рівне заявлено заяву про відвід колегії суддів, у зв'язку з чим було оголошено перерву в судовому засіданні до 03.05.2018 року о 9:45 год.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03.05.2018 року у справі №916/2024/17 зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Принцевської Н.М., Лавриненко Л.В.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2018 року для розгляду заявленого відводу призначено суддю Величко Т.А.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 05.05.2018 року у справі №916/2024/17 (суддя Величко Т.А.) у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрегат" про відвід колегії суддів у складі: головуючого суді - Діброви Г.І., суддів Принцевської Н.М., Лавриненко Л.В. відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрегат", м. Рівне оскаржило ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 05.05.2018 року у справі № 916/2024/17 у касаційному порядку.

05.05.2018 року до Одеського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрегат", м. Рівне на рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року у справі № 916/2024/17 з доводами, аналогічними викладеним в апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті", м. Одеса, яка вже прийнята судом апеляційної інстанції до розгляду, а також дублікат апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті", м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року у справі № 916/2024/17.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 07.05.2018 року № 561 у зв`язку з перебуванням судді Л.В. Лавриненко у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 916/2024/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2018 року для розгляду апеляційної скарги по справі № 916/2024/17 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Г.І. Діброва, судді: Н.М.Принцевська, А.І. Ярош та поновлено провадження у справі ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 07.05.2018 року.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 10.05.2018 року у справі №916/2024/17 повернуто без розгляду апеляційну скаргу і дублікат апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрегат", м. Рівне на рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року у справі № 916/2024/17 через те, що скарга підписана невстановленою особою, а також через відсутність доказів сплати судового збору і відправки копії апеляційної скарги іншим учасникам справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрегат", м. Рівне оскаржило ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 10.05.2018 року у справі № 916/2024/17 у касаційному порядку.

Одеським апеляційним господарським судом для розгляду касаційної скарги сформовано матеріали оскарження ухвал у відповідності до підпункту 17.1, підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу XІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, які направлені Верховному Суду.

В судовому засіданні 25.05.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрегат", м. Рівне заявило клопотання про зупинення провадження у справі, в якому просило суд провадження у справі № 916/2024/17 зупинити на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України та норм Перехідних положень на виконання вимог ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.05.2018 року та направити матеріали справи № 916/2024/17 до суду касаційної інстанції.

Судовою колегією розглянуто і відхилено дане клопотання з огляду на те, що скаржником в якості підстави для зупинення вказано пункт 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, в якому йдеться про вирішення іншої справи судом в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, тоді як в даному випадку заявник просить зупинити розгляд справи до розгляду касаційної скарги на ухвалу суду в цій же справі.

Водночас, частиною 3 статті 195 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України та пунктом 1 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України.

Тобто, після початку розгляду справи по суті неможливо зупинити провадження у справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо посилань заявника на Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до пункту 17.10 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6-8 , 10, 12-14, 17-21, 31-33 частини першої статті 255 цього Кодексу, чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються усі матеріали.

В інших випадках - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності суд апеляційної або касаційної інстанції може витребувати також копії інших матеріалів справи.

При поданні апеляційної скарги на ухвалу про повернення позовної заяви без розгляду передаються всі матеріали справи, при цьому виключення про передачу всіх матеріалів справи до суду касаційної інстанції при поданні касаційної скарги на ухвалу про повернення апеляційної скарги без розгляду нормами Господарського процесуального кодексу не передбачено, тому це може бути віднесено до іншого випадку, в якому до суду касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги.

Подання касаційної скарги на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 10.05.2018 року у справі № 916/2024/17 про повернення апеляційної скарги і дублікату апеляційної скарги без розгляду не перешкоджає продовженню розгляду справи по суті судом апеляційної інстанції, тому судом апеляційної інстанції разом з касаційною скаргою було направлено до Верховного Суду матеріали оскарження ухвали.

Через відхилення клопотання про зупинення провадження у справі, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрегат", м. Рівне заявило про відвід судовій колегії у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддям Принцевській Н.М., Ярош А.І.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 25.05.2018 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрегат", м. Рівне про відвід судової колегії у складі: головуючого судді: Діброви Г.І., суддів Принцевської Н.М., Ярош А.І. залишено без розгляду та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрегат" м. Рівне в дохід Державного бюджету 17620 грн. 00 коп. штрафу за зловживання учасником справи своїми процесуальними правами.

В судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції, представники Фонду гарантування вкладів, м. Київ і Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК", м. Одеса підтримали свої заперечення на апеляційну скаргу з мотивів, що викладені письмово. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрегат", м. Рівне підтримав доводи апеляційної скарги. Представник скаржника в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїми процесуальними правами на участь у судових засіданнях. Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду явка сторін не визнавалась обов'язковою, виклику сторін не здійснювалось.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне переглянути справу у межах доводів апеляційної скарги, оскільки для з'ясування фактичних обставин справи достатньо доказів, що знаходяться в справі № 916/2024/17 та наданих представниками учасників справи пояснень.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року у справі № 916/2024/17 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Місцевим господарським судом встановлено та неоспорено учасниками справи такі обставини.

Постановою Правління Національного банку України від 26.01.2015 року № 50 було віднесено Публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК" до категорії неплатоспроможних. На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 26.01.2015 року № 16 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "ІМЕКСБАНК", згідно з яким починаючи з 27.01.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації - Северина Юрія Петровича.

Здійснюючи свої повноваження щодо виявлення нікчемних правочинів, вчинених акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК", Уповноваженою особою Фонду виявлено, що напередодні введення тимчасової адміністрації, а саме: 21.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК" (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрегат" (Новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого Первісний кредитор за плату зобов'язався передати/відступити, а Новий кредитор - отримати/набути права вимоги, належні Первісному кредитору за кредитними договорами, які укладені між Первісним кредитором та відповідними фізичними особами (Боржниками), перелік який сторони Договору1 визначили у Додатку № 1 Договору.

Згідно з пунктом 1.2. договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року (Новий кредитор одержав право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов'язань за відповідним кредитним договором, зокрема, щодо сплати заборгованості за кредитом, процентами, штрафами, пенями, витратами понесеними Первісним кредитором в зв'язку з невиконанням Боржником своїх зобов'язань , тощо.

26.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК" (Банк), Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрегат" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті" було укладено договір про заміну сторони в зобов'язанні, відповідно до якого було здійснено заміну сторони, а саме Нового кредитора у договорі про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, який був укладений між Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрегат".

Відповідно до пункту 2 договору про заміну сторони у зобов'язанні від 26.12.2014 року з моменту підписання цього договору усі права та обов'язки Нового кредитора за договором про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року перейшли від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрегат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті".

У пункті 4 договору про заміну сторони в зобов'язанні від 26.12.2014 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті" перейшли усі права та обов'язки Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрегат" на дату укладання цього договору.

06.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК" (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті" (Новий кредитор) було укладено договір про внесення змін до договору про відступлення права вимоги від 21.12.2014 року, за умовами якого сторони дійшли згоди внести зміни у перелік кредитних договорів права вимоги, за якими переходять до Нового кредитора, який викладений у Додатку 1 до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року та викласти його у наступній редакції, що додається до цього договору.

Відповідно до пункту 2 договору про внесення змін до договору про відступлення права вимоги від 21.12.2014 року інші умови договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року залишаються дійсними, без змін.

У результаті проведеної перевірки зазначених правочинів Уповноваженою особою Фонду було прийнято рішення від 03.03.2015 року № 01-ТА "Про визнання правочинів нікчемними та застосування наслідків їх нікчемності" у відповідності до пунктів 3 та 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Норми права, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно з пунктом 17 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Фонд як самостійна юридична особа є особою публічного права. (частини перша і друга статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду (частина 1 статті 47 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Відповідно до частини першої статті 3, частини першої статті 4, частини першої статті 26, частин першої, другої, четвертої статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

За змістом статті 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду.

Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

За змістом частини 1 статті 35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

Відповідно до частини 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема:

- вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку;

- укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом;

- заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи;

- залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення Фондом другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством.

Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду. Уповноважена особа Фонду має право: призначати на посаду, звільняти з посади чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їхні службові обов'язки, змінювати розмір оплати праці з додержанням вимог законодавства про працю; здійснювати інші повноваження, встановлені цим Законом, та делеговані їй Фондом (частина 3 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку (пункт 1 частини 4 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, повноваження органів управління банку; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; здійснює повноваження, що визначені частиною 2 статті 37 цього Закону.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Постанови Правління Національного Банку України від 26.01.2015 року № 50 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 16 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "ІМЕКСБАНК", згідно з яким починаючи з 27.01.2015 року в Публічному акціонерному товаристві "ІМЕКСБАНК" запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації - Северина Юрія Петровича.

Відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 21.05.2015 року № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 27.05.2015 року № 105 «Про початок процедури ліквідації Акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северина Юрія Петровича строком на 1 рік з 27.05.2015 року до 26.05.2016 року включно. В подальшому процедура ліквідації була продовжена і Уповноваженою особою Фонду призначено Матвієнко А.А, який виконує функції керівництва неплатоспроможного банку від імені Фонду до моменту його ліквідації.

У даній справі № 916/2024/17 позов було заявлено саме Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в інтересах Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК», а не Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК», тоді як саме Уповноважена особа Фонду у частині реалізації своїх повноважень щодо управління банком, до якого застосовано тимчасову адміністрацію, є по суті керівником банківської установи, оскільки після призначення тимчасової адміністрації керівництво банку втрачає свої повноваження, а в правовідносинах банку, які випливають з договорів, ним укладених, уповноважена особа Фонду діє як представник сторони договірних правовідносин.

Вищенаведені норми права дають підстави для висновку, що уповноважена особа Фонду з дня початку процедури ліквідації банку набуває повноважень органів управління та контролю неплатоспроможного банку, тобто крім повноважень, визначених Законом, Уповноважена особа Фонду здійснює повноваження керівництва банку, а відтак наділена правом видачі та підписання довіреностей від імені банку, як юридичної особи на представництво його (банку) інтересів, визнання правочинів нікчемними, звернення до суду від імені і в інтересах банку у випадку виявлення необхідності захисту порушених прав та законних інтересів цієї юридичної особи, що перебуває в стадії ліквідації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08.06.2016 року у справі № 922/5071/15|3-399гс16.

З матеріалів справи також вбачається, що Уповноваженою особою Фонду було прийнято рішення від 03.03.2015 року № 01-ТА "Про визнання правочинів нікчемними та застосування наслідків їх нікчемності" у відповідності до пунктів 3 та 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05.10.2015 року у справі № 815/4560/15, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015 року і ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.03.2017 року, було частково задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті», визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» щодо визнання нікчемними укладених Публічним акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК» із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрегат» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті» правочинів щодо відступлення прав вимоги за кредитними договорами, укладеними Публічним акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК» із фізичними особами; визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» від 03.03.2015 року № 01-ТА. На теперішній час відсутні докази її скасування, але вона оскаржена до Верховного Суду.

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходилась справа № 910/3078/15-г за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавгаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті», Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» про визнання правочинів недійсними. Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 року у справі № 910/3078/15-г у позові було відмовлено через безпідставність і необґрунтованість. При цьому, Господарським судом міста Києва надавалась правова оцінка договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, договору про заміну сторони в зобов'язанні від 26.12.2014 року, договору від 06.01.2015 року про внесення змін до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року.

Водночас, у провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа №916/1253/15-г за позовом Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрегат", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсними цих же договорів та застосування наслідків недійсності договору та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті" до Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрегат", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання правочину дійсним та визнання права власності.

Зокрема, зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті" у справі № 916/1253/15-г направлені на визнання дійсним з моменту укладання правочину договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті", яке набуло права сторони у даному договорі на підставі договору про заміну сторони в зобов'язанні від 26.12.2014 року, визнання право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті" на майнові права, а саме, на права вимоги виконання боржником (відповідними фізичними особами) грошових зобов'язань за відповідними договорами про надання кредиту, права вимоги за якими Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті" набуло на підставі договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, згідно із переліком договорів про надання кредиту.

Судова колегія зазначає, що у відповідності до приписів частини 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" або Фонд або Уповноважена особа Фонду має право звертатись до суду з відповідними позовними вимогами, але тільки у випадку коли за нормами чинного законодавства України вони виконують функції керівного органу неплатоспроможного банку, тобто, є стороною спірного правочину.

В матеріалах справи відсутні докази того, що на момент звернення до господарського суду з відповідним позовом у справі № 916/2024/17 (серпень 2017 року) Фонд гарантування вкладів повернув собі повноваження, які були надані Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, враховуючи те, що і Публічне акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК» і Фонд гарантування вкладів фізичних осіб приймають участь у справі № 916/1253/15-г, яка знаходиться на розгляді в Господарському суді Одеської області, або є документ, який свідчить про те, що Уповноважена особа, виконуючи функції керівника банку, надала право юридичній особі публічного права - Фонду, звертатися до суду в його інтересах за нормами чинного цивільного законодавства України.

Крім того, судова колегія зазначає, що матеріали справи містять документи, підписані Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» Матвієнко А.А. (відзив на апеляційну скаргу, довіреності на представників тощо), як особою, що виконує саме на підставі статей 35, 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", делеговані їй Фондом повноваження. В той же час Фонд гарантування вкладів, як самостійна юридична особа ( а не керівний орган банку відповідно до норм частини 2 статті 37 вищевказаного закону) не надав ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних доказів наявності у нього законного права звертатися до суду в даному випадку в інтересах іншої юридичної особи з вимогами про визнання недійсними правочинів, стороною яких він не є.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у даному випадку не доведено належними і допустимими доказами того, що він може безпосередньо представляти інтереси Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК", м. Одеса при наявності делегованих ним повноважень керівника Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» Матвієнко А.А., що надані йому відповідно до рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; відсутності в матеріалах справи взагалі доказів можливості звернення до суду або відповідно до норм статей 35, 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як керівника банку за законом, або відповідно до норм статті 53 Господарського процесуального кодексу України, глави 17 Цивільного кодексу України, як юридичної особи, яка наділена законним правом з будь-яких підстав звертатися до суду в інтересах іншої юридичної особи з позовними вимогами про визнання недійсними правочинів, в яких Фонд не є стороною.

У відповідності до приписів статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Місцевий господарський суд помилково не з'ясував даних обставин, рішення про задоволення позовних вимог є передчасним, тому що в даному випадку суд до моменту розгляду позову по суті, повинен був з'ясувати процесуальну спроможність позивача звертатися до суду саме в такому статусі, і таке неповне з'ясування обставин призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Доводи апеляційної скарги, які стосуються суті заявлених позовних вимог, судовою колегією не прийняті до уваги, оскільки чинне процесуальне законодавство не надає можливості суду апеляційної інстанції переглядати при таких обставинах позовні вимоги «неналежного» позивача по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті", м. Одеса підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року у справі № 916/2024/17 не відповідає обставинам справи та вимогам закону і є достатні правові підстави для його скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог саме в зв'язку з недоведеністю позивачем його права звертатися до суду в даному випадку.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті", м.Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року у справі №916/2024/17 - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року у справі №916/2024/17 - скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ в інтересах Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК", м. Одеса до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Дасті", м. Одеса, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрегат", м. Рівне про визнання недійсними договорів.

Постанова суду може бути оскаржена до Верховного Суду у випадку, передбаченому законом, протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 25.05.2018 року, повний текст постанови складено 25 травня 2018 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош