ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 року м.Дніпро Справа № 904/289/18

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гранично-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2018 року, ухваленого суддею Красотою О.І., повний текст якого складений 23.03.2018 року, у справі №904/289/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Північний гранично-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 63 755,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулось Приватне акціонерне товариство "Північний гранично-збагачувальний комбінат" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 63 755,30 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем строку доставки вантажу, передбаченого ст.41 Статуту залізниць України, що підтверджується залізничними накладними, зокрема, записами та календарними штемпелями в них.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2018 року у справі №904/289/18 (суддя Красота О.І.) позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" 38 503,76 грн. штрафу, 1 682,22 грн. судового збору. В решті позову - відмовлено.

Рішення господарського суду в частині задоволення (часткового задоволення) позовних вимог мотивовано обґрунтованістю та арифметичною правильністю нарахування штрафу за накладними №№ 43700475, 43700491, 51256568, 51256576, 40614661, 51167724, 51167732, 51487155, 51487163, 51487171, 51553022, 51553170; при цьому стосовно накладних №№ 51167724, 51167732, 51487155, 51487163, 51487171, 51553022, 51553170 судом за власною ініціативою застосовано до спірних відносин ст.233 Господарського кодексу України, ст.551 Цивільного кодексу України та зменшено розмір неустойки (штрафу) на 60%, враховуючи, що вантаж відправлявся зі станції Сартана Донецької залізниці, залізнична інфраструктура якої була пошкоджена, що підтверджено Відповідачем дефектними актами. Стосовно часткового задоволення позовних вимог по стягненню штрафу за накладними №№ 46740668, 46740676, 44012920, 44012938, рішення мотивовано помилковістю розрахунку позивача, оскільки до провізної плати включена сума збору за охорону вантажу, з чим погодився позивач у відповіді на відзив. В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення мотивовано безпідставністю нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за накладними №№ 51167807, 51256592, 51487098, 51553147, оскільки за цими накладними перевозився не вантаж, а критий вагон з провідниками.

Не погодившись із вказаним рішенням у відмовленій частині вимог, Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в розмірі 63101,22 грн.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, та не зазначив у провізних документах (п.49 накладних) дані про зміну маршруту прямування, збільшення відстані перевезення або інші відомості щодо причин, які б давали залізниці право на збільшення терміну доставки вантажу. Відповідач, в свою чергу, не повідомив позивача про затримання доставку через зміну маршруту прямування поїздів та не вжив жодних заходів для усунення порушення господарського зобов"язання.

Судом першої інстанції не враховано, що затримка вантажу на шляху слідування лише частково відбувалась на станціях Донецької залізниці, а весь інший період вагони були затримані на станціях ОСОБА_1 залізниці.

Відмову в позові щодо стягнення штрафу за вагони, у яких перебували провідники, скаржник вважає безпідставною, з огляду на положення ст.40 Статуту залізниць України, відповідно до якої перевезення окремих вантажів, перелік яких затверджено Правилами, здійснюється у супроводі провідника відправника (одержувача); за п.6 Правил перевезення вантажів у супроводі провідників відправників (одержувачів), провідники розміщуються в окремому критому вагоні, який надається залізницею за заявкою відправника в рахунок його плану; за проїзд провідників стягується плата згідно з тарифом; розмір плати вказується в накладній і сплачується на станції відправлення; згідно телеграми Державної адміністрації залізничного транспорту України №ЦЗМ-10/760 від 06.05.2004 оформлення перевезення провідників в окремому вагоні здійснюється відповідно до п.п.4-6 Правил перевезення вантажів у супроводі провідників (одержувачів) і в перевізних документах вказується код вантажу 421034 та маса вантажу 1 т. Таким чином, на думку скаржника, вагони з провідниками прирівнюються до вантажу, отже, при несвоєчасній доставці вагонів з провідниками, на них також нараховується штраф за несвоєчасну доставку вантажу.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечував, зазначив, що позивачем невірно розраховано розмір штрафу за частиною накладних, в які включені суми за охорону вантажу; штраф за доставку вагонів з провідниками ст.116 Статуту залізниць не передбачений, отже, вимоги в сумі 2232,70 грн. заявлені не обґрунтовано, стосовно штрафу, нарахованого за несвоєчасну доставку вантажу, які надійшли з Донецької залізниці, то своєї вини відповідач не визнає, оскільки зазначає, що на ОСОБА_1 залізниці вагону прибули уже із запізненням.

Колегія суддів вказує відповідачу, що в частині позову, де скаржником невірно визначений розмір штрафу, до якого включена охорона вантажу, скаржник не оспорює прийняте рішення і погодився з невірним розрахунком у відповіді на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Північний гранично-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2018 року у справі № 904/289/18 та призначено її до розгляду на 17.05.2018 року.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

У серпні 2017 року між ПАТ "Українська залізниця" та вантажовідправниками укладено договори перевезення вантажів до станції призначення ОСОБА_1 залізниці на користь вантажоодержувача - ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

Договори перевезення оформлено шляхом складання залізничних накладних №№ 51167724, 51167732, 51167807, 43700475, 43700491, 51256568, 51256576, 51256592, 40614661, 46740668, 46740676, 51487098, 51487155, 51487163, 51487171, 44012920, 44012938, 51553022, 51553147, 51553170 (а.с.13-34).

Під час здійснення перевезення вантажу Відповідачем допущено прострочення терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, що підтверджується календарними штемпелями на вище вказаних залізничних накладних.

02.11.2017 листом № 140/12 Позивач звернувся до Відповідача з претензією, в порядку ст.136 Статуту залізниць України, щодо стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 63 755,30 грн., яку отримано Відповідачем 06.11.2017, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення претензії (а.с.48-50).

Вказана претензія залишилась без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду за захистом свого порушеного права.

Господарським судом, як зазначалось вище, частково задоволено позовні вимоги, зменшено розмір штрафу розрахунок якого визнано правильним та обґрунтованим на 60% та відмовлено в частині позовних вимог по стягненню штрафу за перевезення вагонів з провідниками. Саме в незадоволеній частині позовних вимог позивач оскаржує рішення господарського суду.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції щодо зменшення розміру штрафних санкцій з наступних мотивів.

Аналізуючи відносини сторін, колегія суддів зазначає, що вони виникли із договору перевезення, що регламентований главою 64 підрозділу 1 розділу 3 книги 5 Цивільного кодексу України, Господарським кодексом України, спеціальними нормативними актами у сфері перевезення.

Відповідно до ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.909 названого Кодексу за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст.5 Статуту залізниць України, на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує, зокрема, Правила перевезення вантажів та інші нормативні документи, які є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до визначення понять, наведених у статті 6 Статуту, накладна ? це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

За приписами ст. 41 Статуту залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Статтею 116 Статуту передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 (в редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138, зареєстрованих у Міністерстві юстиції 24.11.2000 за № 863/5084), а також ст.23 Статуту передбачено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно з п.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 865/5086) визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до п.п.1.1.1 вказаного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотонажних контейнерах, терміни доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

Відповідно до п.1.2 Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

В п. 2.1 Правил встановлено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, на підставі п.2.4 Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу, у разі переадресування вантажів.

Відповідно до п.п.2.9, 2.10 Правил у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з п.8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083) датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Виходячи з зазначених вище норм законодавства, термін доставки вантажів визначається добою (24 години).

Строки доставки вантажу, встановлені п.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, є граничними, за порушення яких законодавством України передбачені штрафи.

Як вже зазначалось вище, позивачем заявлені вимоги про стягнення штрафу за прострочення доставки вантажу за 20 накладними: №№ 51167724, 51167732, 51167807, 43700475, 43700491, 51256568, 51256576, 51256592, 40614661, 46740668, 46740676, 51487098, 51487155, 51487163, 51487171, 44012920, 44012938, 51553022, 51553147, 51553170.

При цьому за 5 з них, зокрема за накладними: №№43700475, 43700491, 51256568, 51256576, 40614661 Відповідач визнав свою вину та не заперечив нарахування штрафу. Арифметичний розрахунок цих вимог після перевірки судом першої інстанції визнаний правильним та вимоги задоволені в розмірі 13 978,70 грн.

Ще за чотирма накладними - №№ 46740668, 46740676, 44012920, 44012938 позивачем здійснений невірний розрахунок суми штрафу (771,00 грн, 738,10 грн., 3285,10 грн, 5475,10 грн (відповідно)), оскільки до суми провізної плати додана сума збору за охорону вантажу та розрахунок здійснено, виходячи із загальної їх суми, з чим погодився позивач у відповіді на відзив на позовну заяву, та зазначив, що обґрунтованими є суми:

- за накладною № 46740668 - 722,70 грн. (7227,00 х 10%);

- за накладною № 46740676 - 689,80 грн. (6898,00 х 10%).

- за накладною № 44012920 - 3076,02 грн. (30760,00 х 10%).

- за накладною № 44012938 - 5126,70 грн. (51267,00 х 10%).

З урахуванням викладеного місцевим господарським судом задоволено позовні вимоги за цими накладними частково у розмірі 9615,22 грн., що не оспорюється позивачем у апеляційній скарзі.

За 7 залізничними накладними (№№ 51167724, 51167732, 51487155, 51487163, 51487171, 51553022, 51553170) господарським судом визнаний обґрунтованим розрахунок штрафу, проте, на підставі ст.233 ГК України, ст.551 ЦК України, зменшений їх розмір на 60% та задоволено із заявлених вимог по цим накладним на суму 37274,60 грн. всього 14909,84 грн. з мотивами зменшення штрафу руйнацією шляхів Донецької залізниці та внесенням значних змін до діючого Порядку направлення вагонопотоків та плану формування вантажних поїздів.

Із вказаним висновком суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

По-перше, всі дефектні акти щодо руйнації залізничних шляхів датовані 2014-2015 роком (акти від 02.10.2014, 09.02.2015, 16.04.2015, 29.04.2015 (а.с.79-89)), а прострочення перевезення вантажів сталось у серпні 2017 року, отже, не можливо достеменно зробити висновок що за два роки не здійснено відновлення залізничного сполучення на вказаних ділянках.

По-друге, за накладними №№ 51167724, 51167732, 51487155, 51487163, 51487171, 51553022, 51553170 вагони прийняті до перевезення на станції Сартана Донецької залізниці. Згідно довідок про вагонні операції, наданих Відповідачем (а.с.72-78), та пояснень Відповідача у відзиві на позов, затримка спірних вагонів на коліях Донецької залізниці від станції Сартана до станції Комиш-Зоря ОСОБА_1 залізниці становила менше двох діб (від 0,2 до 0,5 доби); вагони були доставлені до станції Комиш-Зоря ОСОБА_1 залізниці протягом однієї - двох діб (25.07.2017 26.07.2017 (за двома накладними), 16.08.2017 18.08.2017 (за трьома накладними), 20.08.2017 22.08.2017 (за двома накладними)) із загальним терміном доставки пять діб. Таким чином, основний час доставки припадає на ОСОБА_1 залізницю. Тому, заперечення Відповідача щодо порушення строків доставки вантажу внаслідок руйнування залізничної інфраструктури на частині території Донецької залізниці не відповідають обставинам справи.

Крім того, Відповідач не скористався правом, наданим йому п.2.9 Правил обчислення термінів доставки, та не зазначив у п.49 залізничних накладних будь-яких даних, які надають залізниці право на збільшення терміну доставки; накладні, наявні у справі, не містять будь-яких відміток про причини затримки вантажу та тривалість цієї затримки.

За цих обставин підстави для зменшення штрафу за накладними №№ 51167724, 51167732, 51487155, 51487163, 51487171, 51553022, 51553170 відсутні, а заявлені позовні вимоги за ними в розмірі 37 274,60 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

В зв"язку з викладеним в цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду зміні, із відповідним розподілом суми судових витрат.

Стосовно нарахування штрафу в сумі 2332,70 грн. за прострочення доставки вантажу за накладними №№ 51167807, 51256592, 51487098, 51553147, то як вбачається з матеріалів справи, згідно з вказаними накладними у вагонах здійснювалось перевезення провідників, які супроводжували вантаж.

Так, дійсно відповідно до ст.40 Статуту залізниць України перевезення окремих вантажів, перелік яких затверджено Правилами, здійснюється у супроводі провідника відправника (одержувача).

Пунктом 6 Правил перевезення вантажів у супроводі провідника відправників (одержувачів), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, провідники розміщуються, зокрема, в окремому критому вагоні, який надається залізницею за заявкою відправника в рахунок його плану. За проїзд провідників стягується плата згідно з тарифом. Розмір плати вказується у накладній і сплачується станції відправлення.

Залізницею у пункті 23 кожної із цих накладних вказаний код вантажу 421161, який відповідно до телеграми Державної адміністрації залізничного транспорту України від 29.04.2016 № Ц-2-1/765-16 "Щодо розрахунку плати за вантажні перевезення" (чинної на час виникнення спірних відносин) відноситься до вантажів 3 класу, плата за перевезення яких розраховується за тарифними схемами 14 та 17.

Відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26 березня 2009 року N 317, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2009 року за N 340/16356, тарифна схема 14 визначає розрахунок плати за власний та орендований рейковий рухомий склад, вантажопідйомні крани та інше рухоме устаткування на своїх осях, а тарифна схема 17 - для експлуатаційних потреб, зокрема: 17.1 - вантажів, крім рейкового рухомого складу залізниць; 17.2 - рейкового рухомого складу залізниць.

Отже, за вказаними нормативними актами, вагони для провідників відносяться до власного та орендованого рейкового рухомого складу на своїх осях та передбачені для експлуатаційних потреб.

Вказане відображене у п.п.31, 32 залізничних накладних, де в п. 31 зазначається провізна плата за вагон, а в п. 32 плата за проїзд провідника.

Проте, неможливо погодитись з висновком позивача (скаржника) про те, що на вказані накладні підлягає нарахування штрафу, оскільки згідно ст.116 Статуту залізниць, залізниця сплачує штраф за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам субєктам підприємницької діяльності або орендовані ними (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини).

За залізничними накладними №№ 51167807, 51256592, 51487098, 51553147 слідували вагони власності ПАТ "Укрзалізниця", доказів, що вказані вагони є порожніми власними вагонами (на своїх осях) позивача матеріали справи не містять, як не містять доказів, що вказані вагони взяті в оренду у залізниці, тому підстави для нарахування штрафу за цими накладними відсутні.

Отже, в цій частині позовних вимог висновок господарського суду про відмову в позові є обґрунтованим.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є правомірними в частині нарахування штрафу за прострочення доставки вантажу за накладними №№ 43700475, 43700491, 51256568, 51256576, 40614661, 51167724, 51167732, 51487155, 51487163, 51487171, 51553022, 51553170, 46740668, 46740676, 44012920, 44012938, всього на загальну суму 60 868,52 грн. (з урахуванням правильно визначених сум за накладними 46740668, 46740676, 44012920, 44012938, які визнані позивачем). В решті позовних вимог на суму 2886,78 грн, із яких: 2232,70 грн. штраф за несвоєчасну доставку вантажу за накладними №№ 51167807, 51256592, 51487098, 51553147 (вагони з провідниками), а 654,08 грн. надмірно нарахований штраф позивачем (за охорону вагонів), - у задоволенні позову слід відмовити.

Рішення суду як прийняте при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, що призвело до порушення норм матеріального права, підлягає зміні в частині суми штрафу, що підлягає стягненню, - 60 868,52 грн. У задоволенні решти позову слід відмовити.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі відносяться на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Оскільки загальна ціна позову становить 63 755,30 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії малозначних справ, у звязку з чим відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених підпунктами а, б, в, г пункту 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 277, 281, 282, 283 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гранично-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2018 року у справі № 904/289/18 змінити в частині суми штрафу та розподілу судових витрат, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Тернівський район; ) 60868,52 грн (шістдесят тисяч вісімсот шістдесят вісім грн 52 коп) штрафу за прострочення доставки вантажу, 1682,18 грн (одну тисячу шістсот вісімдесят дві грн 18 коп) судового збору, про що видати наказ.

У решті позову відмовити".

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Тернівський район; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108; ) судовий збір за розгляд апеляційної скарги 2403,01 грн (дві тисячі чотириста три грн 01 коп), про що видати наказ.

Відповідно до ст. 327 Господарського процесуального кодексу України видачу наказів на виконання даної постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 18.05.2018 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін