ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018р. Справа №914/342/18

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Каапрі»,

м. Київ,

до відповідача: Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод», м. Львів,

про: стягнення заборгованості, пені, річних та збитків від інфляції.

Суддя Козак І.Б.

при секретарі Гелеш Г.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність №1 від 28.11.2017р.),

від відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність №29 від 20.12.2017р.).

На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Каапрі» подано позов до відповідача Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод» про стягнення заборгованості, пені, річних та збитків від інфляції.

Ухвалою суду від 28.02.2018р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 27.03.2018р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду по даній справі. Ухвалою суду від 24.04.2018р. закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 15.05.2018р.

15.05.2018р. відбувається розгляд справи по суті.

У судове засідання 15.05.2018р. представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем у порушення умов договору поставки №300-15/08/17 від 15.08.2017р. не здійснено повної оплати отриманого товару, внаслідок чого існує заборгованість в розмірі 16 830,00 грн. основного боргу. Крім того, позивачем нараховано відповідачу 731,21 грн. пені, 526,78 грн. інфляційних втрат, 157,66 грн. 3% річних, просив також стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 762,00 грн.

Відповідач у судовому засіданні 15.05.2018р. визнав заявлені позовні вимоги повністю, подав клопотання (вх.№17046/18 від 15.05.2018р.) про відстрочення виконання рішення суду. Клопотання обґрунтовує важким матеріальним становищем підприємства, великою кредиторською заборгованістю підприємства, відсутністю прибутків заводу у звязку з виконанням, в основному, великих державних замовлень.

Представник позивача заперечив проти відстрочення виконання рішення суду.0,

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

Між Державним підприємством «Львівський бронетанковий завод» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Каапрі» було укладено Договір поставки №300-15/08/17 від 15.08.2017р. соди каустичної.

Сторони також підписали специфікацію до договору, в якій погодили найменування товару, кількість, ціну.

Відповідно до умов цього договору ціна договору складається із суми вартості всієї продукції, що буде поставлена за даним договором. Ціна продукції визначається сторонами у специфікаціях (п.4.1 договору).

Покупець здійснює попередню оплату (передоплату) в розмірі 50% вартості партії продукції, погодженої у відповідній специфікації. Покупець здійснює остаточну оплату погодженої сторонами партії продукції протягом 15 банківських днів з моменту поставки продукції на підставі виставлених постачальником рахунків фактур за умови надання постачальником усіх належно оформлених супровідних документів на продукцію (видаткових накладних, документів, передбачених п.2.2 договору) (п.5.2 договору).

Протягом дії договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар соду каустичну - 1,375т, що підтверджується рахунком-фактурою №СФ-0005409 від 15.08.2017р., видатковою накладною №РН-0004989 від 19.09.2017р. та довіреністю №1048 від 19.09.2017р.

Відповідачем частково оплачено 13.09.2017р. вартість отриманого товару на суму 16 830,00 грн., що підтверджується копією виписки з банківського рахунку позивача.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Між сторонами виникли взаємні права та обовязки на підставі укладеного договору поставки.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст.692 ЦК України).

В силу вимог статті 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Позивач свої обовязки по поставці товару виконав, відповідач отримав товар, проте не оплатив повністю його вартості. Зазначене підтверджується матеріалами справи, відтак вимога позивача про стягнення з відповідача 16 830,00 грн. заборгованості за поставлений товар є правомірною і підлягає задоволенню повністю.

Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. На підставі ст.625 ЦК України позивач правомірно нарахував відповідачу 526,78 грн. інфляційних втрат, 157,66 грн. 3% річних за період з 12.10.2017р. по 02.02.2018р.

Крім того, позивачем на підставі п.7.2 договору правомірно нараховано відповідачу 731,21 грн. пені за порушення строків оплати товару.

Щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення, то суд зазначає таке. За приписами ст.331 ГПК України, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд, серед іншого, враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, лише за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд може розстрочити чи відстрочити виконання рішення. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як вбачається з поданої заяви та доданих до неї документів, наведені відповідачем доводи щодо тяжкого фінансового стану, відсутності коштів та наявності боргів не можуть бути виключними обставинами, які б були підставою для відстрочення виплати боргу, оскільки такі обставини виникли внаслідок власної господарської діяльності відповідача, а не внаслідок незалежних від нього обставин.

Судові витрати в силу вимог ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 219-221, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод» (адреса: 79031, м. Львів, вул.Стрийська, б.73, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Каапрі» (адреса: 02152, м. Київ, пр.-т Тичини, б.20, ) 16830,00 грн. боргу, 731,21 грн. пені, 157,66 грн. -3% річних та 526,78 грн. інфляційних втрат та 1 762,00 грн. судового збору.

3. В задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду відмовити.

4. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

6. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 22.05.2018р.

Суддя Козак І.Б.