РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.05.2018Справа № 910/22242/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар"
доПублічного акціонерного товариства "Діамантбанк"
провизнання правовідносин припиненими
Представники:
від позивача: Кургаєв Д.М. - представник за дорученням
від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12.12.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" про визнання припиненими зобов'язання за договором застави товарів в обороті № 101/1, який укладений 30.08.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" та Публічним акціонерним товариством "Діамантбанк", та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О., а також з вимогами про зобов'язання подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо товарів згідно договору застави товарів в обороті № 101/1, який укладений 30.08.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" та Публічним акціонерним товариством "Діамантбанк", та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що зобов'язання за договором застави товарів в обороті № 101/1 від 30.08.2016, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" та Публічним акціонерним товариством "Діамантбанк" в забезпечення виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар", що випливає з договору кредитної лінії № 101 від 30.08.2016, припинилися, у зв'язку з повним виконанням кредитних зобов'язань за кредитним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2017 відкрито провадження у справі № 910/22242/17, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.01.2018.

15.01.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду.

17.01.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив.

У підготовчому засіданні 18.01.2018 суд оголосив перерву до 15.02.2018.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2018 суд викликав сторін у підготовче засідання на 15.02.2018. Явку сторін визнав обов'язковою.

У підготовчому засіданні 15.02.2018 суд оголосив перерву до 12.03.2018.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2018 суд викликав сторін у підготовче засідання на 12.03.2018. Явку сторін визнав обов'язковою.

26.02.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив та заява про витребування доказів.

07.03.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 12.03.2018, у зв'язку з необхідністю витребування додаткових доказів, оголошено перерву до 16.04.2018.

11.04.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

У підготовчому засіданні 16.04.2018, керуючись пунктом 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України, суд на місці постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 17.05.2018.

Представник відповідача в судове засідання 17.05.2018 для розгляду справи по суті не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

У судове засідання 17.05.2018 для розгляду справи по суті з'явився представник позивача та надав пояснення по суті спору, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 17.05.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

30.08.2016 між Публічним акціонерним товариством "Діамантбанк" (кредитодавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" (позичальник за договором) укладено договір кредитної лінії № 101, відповідно до умов якого кредитодавець з 30.08.2016 по 29.08.2017 включно відкриває позивальнику відновлювальну кредитну лінію у розмірі 100 000 доларів США 00 центів. Кредитні кошти надаються позичальнику в межах відкритої кредитної лінії зі сплатою позивальником процентів за користування кредитними ресурсами у розмірі 14 % річних. Сторони погодили, що максимальний безперервний строк користування кожним кредитним траншем, отриманим позичальником в межах кредитної лінії за цим договором встановлюється позичальнику не більше ніж 45 календарних днів, після чого фактично отримані позичальником кредитні кошти підлягають поверненню, після чого транші кредитних коштів, на умов та в порядку, встановленому цим договором, можуть бути отримані позичальником знову.

В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до договору кредитної лінії № 101 від 30.08.2016, відповідно до яких погоджено розміри траншів кредитних коштів, строки їх повернення, та розмір проценті за користування кредитними коштами.

Зокрема, 14.03.2017 підписано додаткову угоду № 35, відповідно до якої погодили, що 14 березня 2017 року кредитодавець надає позичальнику транш кредитних коштів у розмірі: 6 500 доларів США 00 центів, зі сплатою 14 % річних строком до 27.04.2017 в межах кредитної лінії передбаченої кредитним договором.

17.03.2017 підписано додаткову угоду № 36, відповідно до якої погодили, що 17 березня 2017 року кредитодавець надає позичальнику транш кредитних коштів у розмірі: 4 700 доларів США 00 центів, зі сплатою 14 % річних строком до 28.04.2017 в межах кредитної лінії передбаченої кредитним договором.

20.03.2017 підписано додаткову угоду № 37, відповідно до якої погодили, що 20 березня 2017 року кредитодавець надає позичальнику транш кредитних коштів у розмірі: 19 500 доларів США 00 центів, зі сплатою 14 % річних строком до 03.05.2017 в межах кредитної лінії передбаченої кредитним договором.

20.03.2017 підписано додаткову угоду № 38, відповідно до якої погодили, що 20 березня 2017 року кредитодавець надає позичальнику транш кредитних коштів у розмірі: 6 300 доларів США 00 центів, зі сплатою 14 % річних строком до 03.05.2017 в межах кредитної лінії передбаченої кредитним договором.

27.03.2017 підписано додаткову угоду № 39, відповідно до якої погодили, що 27 березня 2017 року кредитодавець надає позичальнику транш кредитних коштів у розмірі: 6 930 доларів США 00 центів, зі сплатою 14 % річних строком до 10.05.2017 в межах кредитної лінії передбаченої кредитним договором.

28.03.2017 підписано додаткову угоду № 40, відповідно до якої погодили, що 28 березня 2017 року кредитодавець надає позичальнику транш кредитних коштів у розмірі: 7 070 доларів США 00 центів, зі сплатою 14 % річних строком до 11.05.2017 в межах кредитної лінії передбаченої кредитним договором.

03.04.2017 підписано додаткову угоду № 41, відповідно до якої погодили, що 03 квітня 2017 року кредитодавець надає позичальнику транш кредитних коштів у розмірі: 14 200 доларів США 00 центів, зі сплатою 14 % річних строком до 17.05.2017 в межах кредитної лінії передбаченої кредитним договором.

06.04.2017 підписано додаткову угоду № 42, відповідно до якої погодили, що 06 квітня 2017 року кредитодавець надає позичальнику транш кредитних коштів у розмірі: 13 100 доларів США 01 цент, зі сплатою 14 % річних строком до 20.05.2017 в межах кредитної лінії передбаченої кредитним договором.

19.04.2017 підписано додаткову угоду № 43, відповідно до якої погодили, що 19 квітня 2017 року кредитодавець надає позичальнику транш кредитних коштів у розмірі: 7 500 доларів США 00 центів, зі сплатою 14 % річних строком до 02.06.2017 в межах кредитної лінії передбаченої кредитним договором.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з нормами частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до норм статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1, 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

В забезпечення виконання зобов'язань, що випливає з договору кредитної лінії № 101 від 30.08.2016 між Публічним акціонерним товариством "Діамантбанк" (заставодержатель за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" (заставодавець за договором) укладено договір застави товарів в обороті № 101/1, відповідно до умов якого заставодавець в забезпечення своєчасного та в повному обсязі виконання зобов'язання за кредитним договором передає заставодержателю в заставу, належний йому на праві власності на момент укладення цього договору, товари в обороті згідно додатку 1 до договору.

Відповідно до пункту 4.3 договору застави за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги за зобов'язанням, що випливає з кредитного договору, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи суму кредиту, процентів, неустойки у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором, а також всі інші вимоги заставодержателя, які можуть бути задоволені із вартості предмета застави згідно з чинним законодавством України, включаючи вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням заставодавцем своїх зобов'язань за кредитним договором та (або) за цим договором відповідно, а також всіх витрат, понесених заставодержателем у зв'язку із реалізацією його прав за цим договором , у тому числі у зв'язку із зверненням стягненням на предмет застави та його наступною реалізацію.

Згідно з положеннями пункту 6.2 договору застави сторони погодили, що право застави припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання (пункту 6.2.1 договору застави); у разі переходу права власності на предмет застави до заставодержателя (пункту 6.2.2 договору застави); в інших випадках, передбачених чинним законодавством України (пункту 6.2.3 договору застави).

У відповідності до пункту 6.3. договору застави при частковому виконанні зобов'язання застава предмету застави зберігається в початковому обсязі.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором застави.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Положеннями статті 1 Закону України "Про заставу" встановлено, що застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України "Про заставу" застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Позивач стверджує, що зобов'язання за договором застави товарів в обороті № 101/1 від 30.08.2016 припинилися, з огляду на припинення зобов'язання, забезпеченого заставою, у зв'язку виконанням позивачем в повному обсязі зобов'язань за договором кредитної лінії № 101 від 30.08.2016.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу норм статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, припинення правовідношення.

Як вбачається з частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Положеннями статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з статтею 593 Цивільного кодексу України право застави припиняється у разі: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

У відповідності до норм статті 28 Закону України "Про заставу" застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави;в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

Положеннями статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється: належно проведеним виконанням, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів та не заперечується сторонами, позивачем на виконання зобов'язань за договором кредитної лінії № 101 від 30.08.2016, було здійснення повернення кредитних коштів, а саме:

- на підставі додаткової угоди № 35 від 14.03.2017 у позивача виникли зобов'язання перед відповідачем із повернення валютного траншу, отриманого за умовами кредитного договору у розмірі 6 500 доларів США до 27.04.2017. Зобов'язання із повернення виконані - 03.05.2017 (6 днів прострочення);

- на підставі додаткової угоди № 36 від 17.03.2017 у позивача виникли зобов'язання перед відповідачем із повернення валютного траншу, отриманого за умовами кредитного договору у розмірі 4 700 доларів США до 28.04.2017. Зобов'язання із повернення виконані - 03.05.2017 ( 5 днів прострочення);

- на підставі додаткової угоди № 37 від 20.03.2017 у позивача виникли зобов'язання перед відповідачем із повернення валютного траншу, отриманого за умовами кредитного договору у розмірі 19 500 доларів США до 03.05.2017. Зобов'язання із повернення виконані - 03.05.2017 (0 днів прострочення);

- на підставі додаткової угоди № 38 від 20.03.2017 у позивача виникли зобов'язання перед відповідачем із повернення валютного траншу, отриманого за умовами кредитного договору у розмірі 6 300 доларів США до 03.05.2017. Зобов'язання із повернення виконані 03.05.2017 (0 днів прострочення)

- на підставі додаткової угоди № 39 від 27.03.2017 у позивача виникли зобов'язання перед відповідачем із повернення валютного траншу, отриманого за умовами кредитного договору у розмірі 6 930 доларів США до 10.05.2017. Зобов'язання із повернення виконані 04.05.2017 (0 днів прострочення);

- на підставі додаткової угоди № 40 від 28.03.2017 у позивача виникли зобов'язання перед відповідачем із повернення валютного траншу, отриманого за умовами кредитного договору у розмірі 7 070 доларів США до 11.05.2017. Зобов'язання із повернення виконані 04.05.2017 (0 днів прострочення);

- на підставі додаткової угоди № 41 від 03.04.2017 у позивача виникли зобов'язання перед відповідачем із повернення валютного траншу, отриманого за умовами кредитного договору у розмірі 14 200 доларів США до 17.05.2017. Зобов'язання із повернення виконані 12.05.2017 (0 днів прострочення);

- на підставі додаткової угоди № 42 від 06.04.2017, у позивача виникли зобов'язання перед відповідачем із повернення валютного траншу, отриманого за умовами кредитного договору у розмірі 13 100 доларів США до 20.05.2017. Зобов'язання із повернення виконані 18.05.2017 (0 днів прострочення);

- на підставі додаткової угоди № 43 від 19.04.2017 у позивача виникли зобов'язання перед відповідачем із повернення валютного траншу, отриманого за умовами кредитного договору у розмірі 7 500 доларів США, до 02.06.2017. Зобов'язання із повернення виконані 29.05.2017 (0 днів прострочення).

Таким чином, з огляду на вищевикладене вбачається, що позивачем порушено строки повернення валютних траншів за додатковою угодою № 35 від 14.03.2017 на 6 днів та за додатковою угодою № 36 від 17.03.2017 на 5 днів.

З огляду на прострочення виконання зобов'язань за додатковими угодами № 35 від 14.03.2017 та № 36 від 17.03.2017 до договору кредитної лінії № 101 від 30.08.2016 відповідачем було нараховану позивачу 5 664 долари США 74 центи штрафу та 14 доларів США 51 цент пені.

Згідно з нормами статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

У відповідності до частини 3 статті 220 Господарського кодексу України боржник не вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, поки воно не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора.

Частиною 1 статті 221 Господарського кодексу України унормовано, що кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов'язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов'язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов'язання перед кредитором.

Відповідно до пункту 3.2.12. кредитного договору, позивач (позичальник) зобов'язаний, щомісячно з дати укладання кредитного договору, користуватися послугою відповідача (кредитодавця) з купівлі-продажу іноземної валюти на Міжнародному валютному ринку, в обсязі не менше суми виданих траншів, необхідних до закриття протягом звітного календарного місяця в межах діючої кредитної лінії, за умови відсутності у позивача валютної виручки.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 24 квітня 2017 року №264-рш/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 24 квітня 2017 року № 1684 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "Діамантбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку"

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку

У відповідності до пункту 6 частини 6 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо, серед іншого, здійснення купівлі-продажу валюти фізичними та юридичними особами для погашення ними зобов'язань за кредитними договорами, виконання вимог, встановлених законодавством, для обов'язкового продажу валюти.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи скріншоту (знімку екрану), 26.04.2017 позивач через систему відповідача "Client-Bank" System направив відповідачу заяву про купівлю іноземної валюти або банківських металів № 84 від 26.04.2017, проте вказана заявка не була прийнята та виконана відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що порушення позивачем строків повернення валютних траншів за додатковими угодами № 35 від 14.03.2017 та № 36 від 17.03.2017 до договору кредитної лінії № 101 від 30.08.2016 відбулося внаслідок не виконання відповідачем взятих на себе зобов'язання щодо здійснення купівлі-продажу валюти фізичними та юридичними особами для погашення ними зобов'язань за кредитними договорами, у зв'язку з чим нарахування відповідачем 5 664 долари США 74 центи штрафу та 14 доларів США 51 цент пені за неналежне виконання позивачем взятих на себе зобов'язань визнається судом неправомірним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства.

Крім того, пунктом 5.6 договору кредитної лінії № 101 від 30.08.2016 визначено, що сторони не несуть відповідальності за наслідками, що виникли через затримку чи або втрату в дорозі будь-яких повідомлень, листів або документів, або за їх затримку.

Таким чином, у зв'язку з повним погашенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" кредиту та процентів за користування за договором кредитної лінії № 101 від 30.08.2016, що підтверджується довідкою Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" № 675/38-л від 09.08.2017, зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" за договором застави товарів в обороті № 101/1 від 30.08.2016, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О., є такими, що припилися на підставі статті 593 Цивільного кодексу України та статті 28 Закону України "Про заставу".

Твердження позивача, щодо віднесення Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" до категорії неплатоспроможних та введення тимчасової адміністрації є форс-мажорними обставинами, не приймаються судом до уваги, оскільки позивачем не надано суду сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати щодо засвідчення форс-мажорних обставини для Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" щодо виконання зобов'язань за договором кредитної лінії № 101 від 30.08.2016

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання припиненими зобов'язання за договором застави товарів в обороті № 101/1, який укладений 30.08.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" та Публічним акціонерним товариством "Діамантбанк", та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О., а також вимоги про зобов'язання подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо товарів згідно договору застави товарів в обороті № 101/1, який укладений 30.08.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" та Публічним акціонерним товариством "Діамантбанк", та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О., обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати припиненими зобов'язання за договором застави товарів в обороті № 101/1, який укладено 20.08.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" (21100, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Некрасова, будинок 87, ідентифікаційний код 00383679) та Публічним акціонерним товариством "Діамантбанк" (04070, місто Київ, Контрактова площа, будинок 10-А, ідентифікаційний код 23362711), який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О.

3. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Діамантбанк" (04070, місто Київ, Контрактова площа, будинок 10-А, ідентифікаційний код 23362711) подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо товарів згідно договору застави товарів в обороті № 101/1, який укладено 20.08.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" (21100, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Некрасова, будинок 87, ідентифікаційний код 00383679) та Публічним акціонерним товариством "Діамантбанк" (04070, місто Київ, Контрактова площа, будинок 10-А, ідентифікаційний код 23362711), який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" (04070, місто Київ, Контрактова площа, будинок 10-А, ідентифікаційний код 23362711) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" (21100, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Некрасова, будинок 87, ідентифікаційний код 00383679) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 200 (три тисячі двісті) грн 00 коп.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено: 30.05.2018

Суддя Н.Б. Плотницька