ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2018 р.Справа № 922/665/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом ФОП Хижняка Олексія Сергійовича, м. Харків
до Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах, м. Харків, Управління державної казначейської служби України у Холодногірському районі м. Харкова, м. Харків
про стягнення 93667,20 грн.
за участю представників:

позивач - Хижняк О.С., паспорт серія НОМЕР_2 виданий Кегічівським РВ УМВС України в Харківській області;

відповідача (Міжрайонного ДВС) - Фесун О.М., довіреність № 28 від 02.01.18р.;

відповідача (ГУ Державної казначейської служби України) - Цехмістро О.О., довіреність № 05-10/4 від 02.01.18р.

ВСТАНОВИВ:

ФОП Хижняк Олексій Сергійович звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29.03.18р.) в якій просить суд стягнути з посадових осіб Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області (головний державний виконавець Фесун О.М.) шляхом списання коштів з рахунків Управління державної казначейської служби України у Холодногірському районі міста Харкова на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 43667,20 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.

Ухвалою суду від 23.03.18р. позовну заяву ФОП Хижняк Олексія Сергійовича, м. Харків залишено без руху, надано позивачеві строк десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме надати до суду докази направлення відповідачам позовної заяви та уточнити прохальну частину позовної заяви шляхом зазначення з яких саме посадових осіб має бути стягнуто матеріальну та моральну шкоду.

29.03.18р. позивач супровідним листом надав суду поштовий опис вкладення у цінний лист на підтвердження направлення відповідачу позовної заяви (уточненої) та надав уточнену позовну заяву із зазначенням прізвища посадової особи з якої має бути стягнуто матеріальну та моральну шкоду.

Таким чином, позивачем, у строк встановлений в ухвалі суду від 20.03.18р. усунено недоліки позовної заяви, а саме, надано суду уточнену позовну заяву, яка за своїм змістом повністю відповідає позовній заяві, яку було подано до суду 20.03.18р. та вже з уточненнями та надано суду поштові описи вкладення про направлення даної уточненої позовної заяви відповідачам.

Ухвалою суду від 30.03.18р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/180/18 з повідомленням учасників справи; призначено судове засідання на "16" квітня 2018 р. о(об) 09:30.

16.04.18р. в судовому засіданні оголошено про відкладення розгляду справи на 10 травня об 11:00 год.

10.05.18р. в судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 16 травня 2018 року об 11:30 год.

11.05.18р. від відповідача (ГУ Державної казначейської служби України) надійшли письмові пояснення щодо позову, які долучено судом до матеріалів справи.

14.05.18р. від відповідача (Міжрайонного ДВС) надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи. Дану заяву задоволено судом та долучено документи до матеріалів справи.

14.05.18р. від відповідача (Міжрайонного ДВС) надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких просить суд відмовити в задоволенні позову.

16.05.18р. позивач надав заяву про долучення документів до матеріалів справи. Дану заяву задоволено судом та долучено документи до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 16.05.18р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача (Міжрайонного ДВС) в судовому засіданні 16.05.18р. проти позову заперечував повному обсязі.

Представник відповідача (ГУ Державної казначейської служби України) в судовому засіданні 16.05.18р. проти позову заперечував.

Враховуючи те, що норми Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Прокурор Ленінського району м. Харкова звернувся до господарського суду в інтересах держави в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради з позовом до Фізичної особи-підприємця Хижняк Олексія Сергійовича про стягнення на користь позивача заборгованість в сумі 26825,65 грн., з якого основний борг з орендної плати - 26417,67 грн., пеня - 407,98 грн., розірвання договору оренди №3003 від 18.05.2011 р., виселення ФОП Хижняк Олексія Сергійовича з займаних нежитлових приміщень поверху №10-2, 10-3 загальною площею 57,1 м2 в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Карла Маркса, 30 літ. "Б-2", що належать до комунальної власності територіальної громади міста Харкова та відображається на балансі КП "Жилкомсервіс" та зобов'язання передати ці приміщення представнику Управління за актом приймання-передачі. Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором оренди №3003, укладеним між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Хижняк Олексієм Сергійовичем від 18.05.2011 р. Судові витрати, пов'язані з розглядом справи просить покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.05.2014 по справі №922/1503/14 позов прокурора Ленінського району м. Харкова в інтересах держави в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради задоволено, розірвано договір оренди №3003 від 18.05.2011, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Хижняк Олексієм Сергійовичем.

Виселено Фізичну особу-підприємця Хижняк О.С. (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з займаних нежитлових приміщень поверху №10-2, 10-3 загальною площею 57,1 м2 в житловому будинку за адресою м. Харків, вул. Карла Маркса, ЗО, літ "Б-2", що належать до комунальної власності територіальної громади міста Харкова та відображається на балансі КП "Жилкомсервіс" та передати приміщення поверху №10-2, 10-3 загальною площею 57,1 м2 в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Карла Маркса, 30, літ "Б-2", представнику Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 16; ) за актом приймання - передачі.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Хижняк О.С. на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради основний борг з орендної плати - 28019,75 грн., пеня - 407,98 грн. Також, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Хижняк О.С. на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 4263,00 грн.

Господарським судом Харківської області 13.06.2014 на примусове виконання вищевказаного рішення, були видані відповідні накази, які направлено на адресу стягувачів, у відповідності до ст. 116 ГПК України.

На підставі ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" (від 21.04.1999 № 606-ХІУ) Ленінським ВДВС 11.08.2014 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження вихідний номер 19793 за наказом 922/1503/14 від 13.06.2014 виданий Господарським судом Харківської області про стягнення виселення ФОП Хижняк Олексія Сергійовича із займаних нежитлових приміщень поверху № 10-2, 10-3, загальною площею 57,1 кв.м. житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Карла Маркса, 30, літ."Б-2", що належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова та відображається на балансі КП "Жилкомсервіс"

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.09.2017 у справі № 922/2332/17 стягнено з ФОП Хижняка О.С. на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованість за період з жовтня 2014 по квітень 2017 за неналежне виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 13778 від 01.08.2011 в розмірі 40305,20 грн та 1600,00 грн судового збору.

Фізична особа - підприємець Хижняк О.С. 24.10.2017 звернувся до господарського суду Харківської області зі скаргою на бездіяльність органу ДВС, в якій просив суд: визнати незаконною бездіяльність посадових осіб міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області щодо не направлення ФОП Хижняку О.С. рекомендованою кореспонденцією постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області №922/1503/14 від 13.06.2014 про виселення останнього з відповідних нежитлових приміщень; визнати незаконною бездіяльність посадових осіб міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області щодо не направлення ФОП Хижняку О.С. рекомендованою кореспонденцією постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області №922/1503/14 від 13.06.2014 про виселення ФОП Хижняк О.С. з відповідних нежитлових приміщень; зобов'язати посадових осіб міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області винести постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області №922/1503/14 від 13.06.2014 про виселення ФОП Хижняк О.С. з відповідних нежитлових приміщень з підстав п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження".

28.02.2018 було винесено ухвалу господарського суду Харківської області у справі № 922/1503/14, якою визнано незаконною бездіяльність посадових осіб Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області щодо направлення боржнику (заявнику) рекомендованою кореспонденцією постанови про відкриття виконавчого провадження та бездіяльності з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області № 922/1503/14 від 13.06.2014 про виселення боржника (заявника) з відповідних нежитлових приміщень.

Так, позивач в позовній заяві зазначає, що вказана бездіяльність посадових осіб ДВС є в причинному зв'язку з ухваленням рішення господарського суду Харківської області від 28.09.2017р. по справі № 922/2332/17, яким стягнуто з Позивача на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за період з жовтня 2014р. по квітень 2017р. за неналежне виконання зобов'язань за договором купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді № 13778 від 01.08.2011р. в розмірі 40305,20 грн. та 1600 грн. судового збору.

Крім того, позивач вказує, що з метою захисту його порушених прав, а саме: визнання бездіяльності ДВС незаконною, Позивачем у справі № 922/1503/14, при перегляді ухвали господарського суду Харківської області від 27.11.2017р. про припинення провадження у справі у апеляційному порядку, було сплачено 1762 грн. 00 коп. судового збору. Однак, ухвалою господарського суду Харківської області від 15.03.2018р. (суддя Сальнікова Г.І.) було відмовлено в задоволенні заяви Позивача про ухвалення додаткового рішення по справі № 922/1503/14 за скаргою Позивача на бездіяльність ДВС, яким стягнути з посадових осіб ДВС на користь Позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп.

Тобто, позивач вважає, що йому завдано матеріальної шкоди на загальну суму 43667 грн. 20 коп.

Окрім того, позивач вказує, що бездіяльністю ДВС щодо примусового виконання рішення суду, йому завдано моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил вказаної статті, оскільки особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення).

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, г) вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом ст. 1166 ЦК України, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК відповідальність настає незалежно від вини. Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (статті 1174 Цивільного кодексу України).

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

У відповідності до частини 3 статті 11 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачено, що шкода, заподіяна державним виконавцем юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

За приписами частини 2 статті 87 Закону України "Про виконавче провадження" збитки, завдані державним виконавцем юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 Цивільного кодексу України).

Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної виконавчої служби та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Як вбачається з матеріалів справи, протиправність дій ДВС підтверджується ухвалою господарського суду Харківської області від 28.02.2018 у справі № 922/1503/14, якою визнано незаконною бездіяльність посадових осіб Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області щодо направлення боржнику (заявнику) рекомендованою кореспонденцією постанови про відкриття виконавчого провадження та бездіяльності з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області № 922/1503/14 від 13.06.2014 про виселення боржника (заявника) з відповідних нежитлових приміщень.

Разом з тим, сам по собі факт не вчинення дій щодо виконання рішення суду не є безумовною обставиною для висновку про наявність безпосереднього причинного зв'язку між невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, та заподіяною шкодою.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач, також, посилається на постанову ВГСУ від 04.08.09р. по справі №11/196/31(2/164) та постанову ВГСУ від 20.04.10р. по справі №16/46(11/196/31(2/164) в яких зазначено, що для доведення неправомірності дії або бездіяльності державного виконавця необхідне встановлення порушень законодавства про виконавче провадження, яке допустив державний виконавець. Доказом неправомірності буде рішення суду (господарського суду про визнання винесених державним виконавцем постанов незаконними , що має преюдиціальне значення для справи про відшкодування збитків, та означатиме попереднє оскарження незаконних дій державного виконавця до суду (господарського суду).

Так, в даних постановах міститься положення про про те, що «доказом неправомірності буде рішення суду (господарського суду про визнання винесених державним виконавцем постанов незаконними.

Однак, господарським судом Харківської області постанови Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області щодо примусового виконання рішень суду у відношенні позивача, незаконними не визнавались.

Щодо суми стягуваної матеріальної шкоди в розмірі 41905,20 грн., які стягнуто на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за період з жовтня 2014р. по квітень 2017р. за неналежне виконання зобов'язань за договором купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді № 13778 від 01.08.2011р. та судовий збір, то в обґрунтування даних вимог, позивач, також, посилається на постанову ВГСУ від 04.08.09р. по справі №11/196/31(2/164) та постанову ВГСУ від 20.04.10р. по справі №16/46(11/196/31(2/164) в яких зазначено, що збитками, завданими у виконавчому провадженні необхідно вважати суми, які вказані у виконавчих документах , однак, не були реально стягнуті державним виконавцем.

Суд не приймає до уваги дані посилання, оскільки у відповідності до положень ч. 7 ст. 75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для господарського суду.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано суду доказів реального понесення збитків в сумі 41905,20 грн., які було стягнуто з позивача за рішенням суду від 28.09.2017р. по справі № 922/2332/17, а саме не надано доказів сплати позивачем даної заборгованості.

Щодо понесених позивачем збитків в сумі 1762,00 грн., що є сумою сплаченого судового збору за перегляд в апеляційному порядку ухвали господарського суду Харківської області від 27.11.2017р. про припинення провадження по справі № 922/1503/14, то суд, також, не вбачає підстав для їх задоволення.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ДВС моральної шкоди в сумі 50000,00 грн., то суд не вбачає підстав для її задоволенні, у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 23 ГПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Позивачем, не підтвердження завдання йому моральної шкоди на суму 50000,00 грн., не надано жодного доказу, а також не надано доказів обґрунтованості даної суми, у зв`язку з чим суд відмовляє в її задоволенні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову та оскільки позивач у встановленому законом порядку звільнений від сплати судового збору, то в даному випадку судовий збір не стягується.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 16, 22 1166, 1173, 1174, Цивільного кодексу України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 21.05.18р.

Суддя Л.В. Шарко