УХВАЛА

м. Київ

22.05.2018Справа № 910/24262/16
За позовом Національного антикорупційного бюро України

до 1. Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа"

2. Публічного акціонерного товариства "Азот"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державне підприємство "Енергоринок"

про визнання договору недійсним, -

За розглядом заяви Національного антикорупційного бюро України

про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказів суду від 23.04.2018р. до виконання, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників учасників справи:

від позивача: Терпелюк Т.О. (представник за довіреністю № 96 від 26.12.2017р.);

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2: не з'явились;

від третьої особи-1: не з'явились;

від третьої особи-2: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Національне антикорупційне бюро України (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" (відповідач 1) та Публічного акціонерного товариства "Азот" (відповідач 2) про визнання Договору про переведення боргу № 287-202 від 24.04.2015 недійсним.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.06.2017р. позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Визнано недійсним договір про переведення боргу від 24.04.2015 № 287-202, укладений між Публічним акціонерним товариством "Азот" та Приватним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Енергомережа". Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2017р. рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2017р. у справі №910/24262/16 змінено в мотивувальній частині, виклавши мотивувальну частину в редакції даної постанови. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2017р. у справі №910/24262/16 залишено без змін. Здійснено розподіл судових витрат.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.10.2017р. виправлено описку, допущену у вступній та резолютивній частині та повному тексті постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2017р. щодо стягнення з відповідачів судового збору за подання апеляційної скарги.

10.11.2017р. на виконання вищевказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази (щодо стягнення судового збору за подання позовної заяви).

Ухвалою Верховного суду від 13.02.2018р. закрито касаційне провадження за касаційної скаргою Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2017р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2017р. у справі № 910/24262/16.

Постановою Верховного суду від 13.02.2018р. рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2017р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2017р. у справі № 910/24262/16 залишено без змін.

23.04.2018р. матеріали справи повернуто до Господарського суду міста Києва.

23.04.2018р. на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2017р. у справі № 910/24262/16 з урахуванням ухвали Київського апеляційного господарського суду від 27.10.2017р. Господарським судом міста Києва видано відповідні накази (щодо стягнення судового збору за подання апеляційної скарги).

15.05.2018р. до суду надійшла заява позивача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказів суду від 23.04.2018р. у даній справі до виконання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2018р. розгляд заяви Національного антикорупційного бюро України про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказів Господарського суду міста Києва від 23.04.2018р. у справі №910/24262/16 до виконання призначено на 22.05.2018р.

В судове засідання 22.05.2018р. представники відповідачів та третіх осіб не з'явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином та відповідно до положень ст. 329 ГПК України їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про те, що заяву Національного антикорупційного бюро України слід задовольнити з наступних підстав.

У відповідності до ч. ч. 1, 3. ст. 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

При розгляді заяви про відновлення процесуального строку заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

З правової конструкції ч. 1 ст. 329 ГПК України слідує, що пропущений строк для пред'явлення наказу до виконання може бути відновлено з причин, визнаних господарським судом поважними.

За таких обставин, господарський суд відновлює процесуальний строк, якщо визнає причини пропуску строку поважними. При цьому, причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України.

Як було зазначено вище, 10.11.2017р. після повернення матеріалів даної справи з суду апеляційної інстанції на виконання судового рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази (щодо стягнення судового збору за подання позовної заяви).

При видачі виконавчих документів, суд не врахував, що ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.10.2017р. виправлено описку, допущену у вступній та резолютивній частині та повному тексті постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2017р. щодо стягнення з відповідачів судового збору за подання апеляційної скарги та не видав відповідні накази.

У зв'язку з оскарженням відповідачами вказаних вище рішень судів нижчих ланок в касаційному порядку та надходженням до суду відповідного запиту, матеріали справи було скеровано до Київського апеляційного господарського суду.

23.04.2018р. матеріали справи № 910/24262/16 надійшли до Господарського суду міста Києва з суду касаційної інстанції.

23.04.2018р. на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2017р. у справі № 910/24262/16 з урахуванням ухвали Київського апеляційного господарського суду від 27.10.2017р. Господарським судом міста Києва видано відповідні накази (щодо стягнення судового збору за подання апеляційної скарги).

При цьому, суд відзначає, вказані вище виконавчі документи на підставі ч. 1 ст. 12 закону України "Про виконавче провадження", оскільки стягувачем за ними є державний орган, були видані судом зі строком пред'явлення їх до виконання до 28.12.2017р. (оскільки постанова Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2017р. у даній справі набрала законної сили з 27.09.2017р.).

Таким чином, станом на дату видачі наказу та відповідно отримання їх стягувачем, строком пред'явлення виданих судом виконавчих документів до виконання сплинув.

Відтак, суд погоджується з викладеними у заяві стягувача доводами про те, що ним пропущено строком пред'явлення наказів суду від 23.04.2018р. до виконання з незалежних від нього обставин, у зв'язку з чим визнає причини пропуску строку для їх пред'явлення до виконання поважними.

Згідно з положеннями ст. ст. 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 17, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012, а також Рішення від 26 червня 2013 року, № 5-рп/2013.

Водночас, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

За таких обставин, заява Національного антикорупційного бюро України про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказів Господарського суду міста Києва від 23.04.2018р. у справі №910/24262/16 до виконання визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, у зв'язку з чим та врахувавши, при цьому, приписи ч. 1 ст. 12 закону України "Про виконавче провадження" строк для пред'явлення виконавчих документів у даній справі підлягає поновленню на три місяці з моменту набрання даною ухвалою законної сили.

Керуючись ст. ст. 234, 329 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Національного антикорупційного бюро України про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказів Господарського суду міста Києва від 23.04.2018р. у справі № 910/24262/16 до виконання задовольнити.

2. Поновити строк для пред'явлення наказів Господарського суду міста Києва від 23.04.2018р. у справі № 910/24262/16 до виконання.

3. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 24.05.2018р.

Суддя Морозов С.М.