РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.05.2018Справа № 910/21511/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг-Україна» (вул. Олександра Пироговського, б. 19, корпус 4, приміщення 84, м. Київ, 03110 ідентифікаційний код 37768114)

До ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 02140 реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1)

Про відшкодування збитків, завданих господарському товариству його посадовою особою в розмірі 62 203,90 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Лобач І.А.

Від відповідача: ОСОБА_4

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг-Україна» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про відшкодування збитків, завданих господарському товариству його посадовою особою в розмірі 56 429,15 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.17. порушено провадження у справі № 910/21511/17 та призначено її до розгляду на 11.01.18.

15.12.17. набрав чинності Закон України від 03.10.17. "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.17., чинної з 15.12.17., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З огляду на вказане ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.18. постановлено розгляд справи № 910/21511/17 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.02.18.

11.01.18. позивачем було подано письмові пояснення, в яких викладено нормативно-правове обґрунтування позовних вимог.

31.01.18. відповідачем через відділ діловодства суду було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

В судовому засіданні 06.02.18. відповідач відмовився від поданого ним 11.01.18. клопотання № 2 та підтримав подане ним клопотання № 1 про закриття провадження в даній справі, проти якого позивач заперечував, та клопотання № 3 про зобов'язання позивача надати письмову заяву по суті справи щодо конкретних правових підстав заявленого позову.

06.02.18. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 08.02.18.

07.02.18. позивачем було подано письмові заперечення на клопотання відповідача про закриття провадження у справі № 910/21511/17, клопотання про включення витрат на оплату послуг перекладача для перекладу документів, наданих до матеріалів справи, в розмірі 4 968,00 грн. до складу судових витрат по справі № 910/21511/17 та стягнення їх з відповідача на користь позивача. Також, позивачем було подано письмову відповідь на відзив ОСОБА_2.

Представники сторін в судове засідання 08.02.18. з'явились, відповідач підтримав подане ним клопотання № 1 про закриття провадження в даній справі, проти якого позивач заперечував, та клопотання № 3 про зобов'язання позивача надати письмову заяву по суті справи щодо конкретних правових підстав заявленого позову.

Позивач заперечував проти задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі № 910/21511/17.

Розглянувши в судовому засіданні 08.02.18. клопотання відповідача про закриття провадження в даній справі, суд відмовив в його задоволенні з підстав, викладених в ухвалі суду від 08.02.18.

Стосовно поданого 11.01.18. відповідачем клопотання про зобов'язання позивача виконати вимоги п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України та надати суду і відповідачу письмову заяву по суті справи щодо конкретних правових підстав заявленого позову, суд відзначив, що 11.01.18. позивачем через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення, в яких викладено нормативно-правові підстави пред'явленого позову, з огляду на що клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні 08.02.18. позивачем підтримано подану ним 02.02.18. через відділ діловодства суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь збитки в розмірі 62 203,90 грн.

Вказану заяву про збільшення розміру позовних вимог прийнято господарським судом, отже має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

Крім вказаного, ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.18. задоволено клопотання позивача про витребування доказів та відкладено підготовче засідання у справі на 27.02.18.

21.02.18. відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив позивача.

В судовому засіданні 27.02.18. оголошено перерву в підготовчому засіданні до 06.03.18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.18. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/21511/17 та призначено підготовче засідання на 27.03.18.

27.03.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 26.04.18.

В судом без виходу до нарадчої кімнати 26.04.18. постановлено ухвалу про оголошення перерви до 08.05.18.

При розгляді справи по суті судом було заслухано вступне слово позивача та відповідача, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Представник позивача в судовому засіданні 08.05.18. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача не визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 08.05.18. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в умовах недостатності власних коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг-Україна», які поповнювалися за рахунок позикових ресурсів під 5% річних у валюті, генеральний директор Товариства ОСОБА_2 надав третій особі грошові кошти на безвідсотковій основі, а 30.12.16., без обґрунтованих причин, продовжив строк повернення позики на 2017 рік, чим заподіяв Товариству прямі збитки у вигляді сплачених Товариством процентів за користування позикою за ставкою 5% річних в доларах США, отриманої в якості рефінансування діяльності Товариства. Таким чином, генеральний директор Товариства ОСОБА_2, укладаючи додаткову угоду № 1 від 30.12.16. про продовження строку безпроцентної позики для ТОВ «Теплоенергетик» на 2017 рік, діяв недобросовісно і всупереч фінансовими інтересами Товариства. При цьому протиправність дій Відповідача полягає в порушенні умов п. 1.1. контракту з генеральним директором про забезпечення ефективного використання та збереження майна Товариства, п. 2.2.3.11, 2.2.4 трудового контракту, а також у зловживанні повноваженнями, покладеними на нього чинним статутом.

За змістом положень статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що однією з підстав виникнення зобов'язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов'язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов'язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов'язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин.

Посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані:

діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями;

діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства;

діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію;

бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов'язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов'язків;

іншими винними діями посадової особи (ч. 2 ст. 89 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг-Україна» (Товариство) зареєстровано Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією 11.07.12. Учасником (засновником) Товариства виступає Відкрите акціонерне товариство «Промагролізинг», зареєстроване в Республіці Білорусь (п. п. 1.1, 1.3 Статуту Товариства, затвердженого загальними Зборами учасників (протокол № 7 від 07.12.12.).

Згідно з п. 6.17 Статуту Товариства затвердженого загальними Зборами учасників (протокол № 7 від 07.12.12.), у Товаристві створюється одноособовий виконавчий орган - Генеральний директор, який здійснює поточне керівництво його діяльністю, є підзвітним загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень.

До компетенції Генерального директора належить, зокрема, заключення договорів (угод), які укладаються на суму, що не перевищує еквівалент 500 000,00 доларів США по курсу НБУ на день укладення таких договорів (угод) (п. 6.23.3 Статуту Товариства затвердженого загальними Зборами учасників (протокол № 7 від 07.12.12.).

Аналогічні повноваження Генерального директора закріплені статутом Товариства в редакції від 01.07.15. та 18.10.16.

11.07.14. та 02.07.15. учасником (засновником) Товариства з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг-Україна» Відкритим акціонерним товариством «Промагролізинг» укладено контракт з Генеральним директором Товариства - ОСОБА_2.

Відповідно до п. 1.1. контракту з генеральним директором від 11.07.14. та відповідно до п. 1.1. контракту від 02.07.15., передбачено, що за цим контрактом генеральний директор Товариства зобов'язується безпосередньо і через сформований апарат здійснювати поточне керівництво Товариством, забезпечувати його діяльність, ефективне використання і збереження майна Товариства, створювати належні умови для роботі генерального директора.

Пункт 2.2.3.11, на який посилається позивач, в контракті від 11.07.14. відсутній.

Відповідно до п. 2.2.4. контракту від 11.07.14. на генерального директора покладний обов'язок за вимогою загальних зборів учасників надавати їм поточну інформацію про діяльність Товариства.

Відповідно до п. 2.2.3.11. контракту з генеральним директором від 02.07.15. передбачено, що генеральний директор зобов'язаний організовувати зберігання і ефективне використання майна Товариства.

Відповідно до п. 2.2.4 контракту від 02.07.15., діяльність генерального директора, яка направлена на збільшення прибутку Товариства, не повинна здійснюватись на шкоду Товариства.

Протоколом № 50 від 16.06.17. Загальних зборів учасників Товариства вирішено припинити повноваження директора Товариства ОСОБА_2 з 16.06.17. та директором Товариства обрати ОСОБА_5.

Наказом від 16.06.17. № 16/06к припинено виконання обов'язків директора 16.06.17. ОСОБА_2.

08.04.14. між Відкритим акціонерним товариством «Промагролізинг» (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг-Україна» (позичальник) було укладено Договір позики № 41, відповідно до якого позикодавець зобов'язується надати позичальнику грошові кошти в доларах США в розмірі не більше 2 000 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю отриману суму позики на умовах і в строки, встановлені даним договором. Позикодавець надає позичальнику позику виключно для оплати позичальником не більше 75% вартості техніки за договорами на придбання техніки в цілях її подальшої передачі в фінансову оренду (лізинг) на території України. Позичальник зобов'язаний сплачувати позикодавцю відсотки за ставкою 5% річних (п. 2.1, п. 2.2, п. 2.5 договору позики № 41 від 08.04.14.).

Відповідно до п. 4.5 вказаного правочину попередній контроль цільового використання суми позики здійснюється на підставі документів згідно пунктів 3.1.2-3.1.4 Договору. (надання Позичальником Позикодавцю до видачі позики (її частини) реєстру за формою згідно з Додатком № 2 до Договору, укладення договорів фінансової оренди (лізингу) з лізингоодержувачами, які мають на дату укладення договорів і дату надання позики стійкий фінансовий стан, не мають невиконаних (прострочених) зобов'язань за договорами, укладеними з Позичальником, Позикодавцем; надання Позичальником Позикодавцю документів, що підтверджують цільове використання суми позики (належним чином завірена уповноваженою особою копія дилерського договору, згідно з яким виробником надано право суб'єкту ТПМ виробника здійснювати реалізацію техніки в Україні, або свідоцтва, виданого виробником, що підтверджує належність суб'єкта ТПМ виробника до товаропровідної мережі виробника в Україні, належно завірені уповноваженою особою копії договорів на придбання техніки, товарні накладні, що підтверджують поставку техніки - 1 (один) оригінал, належним чином завірені уповноваженою особою копії договорів фінансової оренди (лізингу) та актів передачі техніки в лізинг). Наступний контроль цільового використання суми позики здійснюється Позикодавцем у відповідності з п. 4.7 Договору, за умовами якого позичальник протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання грошових коштів надає Позикодавцю документи, необхідні для здійснення подальшого контролю за цільовим використанням суми позики: копії платіжних документів Позичальника з відміткою банку, що підтверджують оплату техніки за договорами на придбання техніки в розмірі не менш отриманої Позичальником відповідної частини позики. Позикодавець має право надати запит, а Позичальник зобов'язаний надати Позикодавцю будь-які інші документи Позичальника та (або) лізингоотримувача (договори, фінансова і бухгалтерська звітність, виписки з банківських рахунків і ін.), необхідні для здійснення подальшого контролю за цільовим використанням суми позики. Термін подання документів - протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання вимоги Позикодавця.

Доказів нецільового використання вказаних коштів відповідачем позивач до матеріалів справи не надав, як і не надав доказів передання таких коштів у позику третій особі за договором позики від 17.12.14.

При цьому, контрактами від 11.07.14. та 02.07.15. генеральному директору не заборонено укладання договорів, генеральний директор не обмежений в правах на вирішення питань щодо розпорядження грошима підприємства в межах, наданих йому статутом Товариства.

17.12.14. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг-Україна» (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплоенергетик-2» (позичальник) було укладено договір безпроцентної позики, відповідно до якого позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти у розмірі, який не перевищує 2 000 000,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути позику у визначений договором строк.

Як відзначалось судом, контрактами від 11.07.14. та 02.07.15. генеральному директору не заборонено укладання договорів, генеральний директор не обмежений в правах на вирішення питань щодо розпорядження грошима підприємства в межах, наданих йому статутом Товариства.

Станом на 17.12.14. курс НБУ долара США становив 15,7789 гривень за 1 долар США.

Відповідно, генеральний директор станом на 08.04.14. мав право укладання договорів на суму, яка не перевищує 7 889 450,00 гривень (500000 доларів США х 15,7789 грн. = 7889450,00 грн.).

Договір позики від 17.12.14. укладений на суму позики 2000000,00 грн., тобто в межах, в яких генеральний директор мав право укладати та підписувати договори від імені позивача.

28.09.15. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг-Україна» (позичальник) та Публічним акціонерним товариством «Промислово-фінансовий банк» (кредитор) було укладено кредитний договір № 20-2062/15, відповідно до умов якого позичальником було отримано грошові кошти у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 10 000 000,00 грн. зі сплатою 20% річних.

30.12.16. додатковою угодою № 1 продовжено строк дії договору позики від 30.12.16. до 31.12.17.

Станом на 28.09.15. курс НБУ долара США становив 21.6160 гривень за 1 долар США.

Кредитний договір № 20-2062/15 від 28.09.15. укладений на суму 10 000 000,00 грн., тобто в межах, в яких генеральний директор мав право укладати та підписувати договори від імені позивача.

З огляду на вказане позивачем не доведено, а судом, з результатами правової оцінки наданих до матеріалів справи документів, не встановлено обставин завдання збитків Товариству з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг-Україна» відповідачем, як посадовою особою позивача, зокрема, зловживання ОСОБА_2 своїми повноваженнями та дії всупереч інтересам позивача.

З матеріалів справи не вбачається наявності причинно-наслідкового зв'язку між сплатою позивачем процентів за користування позикою за ставкою 5% річних в доларах США та укладенням додаткової угоди № 1 від 30.12.16. про продовження строку безпроцентної позики для ТОВ «Теплоенергетик» на 2017 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України визначено основні способи захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на положення зазначених норм та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Відповідно до частинами 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, з наведеного вбачається, що до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Разом з тим, звертаючись до господарського суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб'єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Натомість, вирішуючи спір, судам належить з'ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, господарський суд зазначає, що під порушенням права слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Обставини, на які посилається позивач не свідчать про наявність у нього порушеного суб'єктивного права з боку відповідача станом на момент розгляду даної справи та прийняття рішення.

Таким чином, вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 4 ст. 129 ГПК України).

Витрати по сплаті судового збору та витрати на оплату послуг перекладача для перекладу документів в сумі 4 968,00 грн. відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.05.18.

Суддя Т.М. Ващенко