ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 908/3210/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Баренець О.М., Ткач І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

на рішення Господарського суду Запорізької області

(суддя - Горохов І.С.)

від 12.09.2017,

та постанову Донецького апеляційного господарського суду

(головуючий - Татенко В.М., судді - Марченко О.А., Попков Д.О.)

від 18.10.2017,

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

до комунального підприємства "Токмак теплоенергія" Токмацької міської ради ,

про стягнення 4 641,07 грн,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Запорізької області із позовом про стягнення з КП "Токмак теплоенергія" Токмацької міської ради заборгованості пені в розмірі 1 988,21 грн, 3% річних у розмірі 103,90 грн та інфляційних втрат в розмірі 2' 548,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі продажу природного газу № 1010/15-РО-13 від 24.11.2014 щодо своєчасної оплати придбаного газу.

Справа розглядалася господарським судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.09.2017 в задоволені позову відмовлено. Приймаючи рішення, місцевий господарський суд дійшов висновків про відсутність підстав для стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат. Послався на ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.10.2017 рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2017 залишено без змін.

ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані рішення і прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

Підставами для скасування судових рішень позивач зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанції, зокрема ст. ст. 1, 2, 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", ст. ст. 598, 599 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 43 ГПК України. Стверджує, що суд ухилився від вирішення спору по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи і перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Господарським судами встановлено, що 24.11.2014 між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" як продавцем та КП "Токмак теплоенергія" як покупцем укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1010/15-РО-13, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається релігійними організаціями (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору № 1010/15-РО-13 приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу, який відповідно до п. 3.4 договору є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно з п. 6.1 договору № 1010/15-РО-13 остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивач свої обов'язки за договором № 1010/15-РО-13 протягом січня-березня, листопада-грудня 2015 року виконав та поставив відповідачу природний газ на загальну суму 30 819,32 грн, що підтверджується актами-приймання передачі газу.

Оскільки відповідачем свої зобов'язання з оплати поставленого протягом спірного періоду природного газу виконано з порушенням передбаченого п. 6.1 договору № 1010/15-РО-13 строку, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду з позовом до КП "Токмак теплоенергія" про стягнення з останнього 1 988,21 грн пені, 103,90 грн 3% річних та 2 548,96 грн інфляційних втрат.

У ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 № 1730-VIII визначено, що заборгованістю, яка підлягає врегулюванню відповідно до цього закону, є, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Метою вказаного закону є поліпшення фінансового становища теплопостачальних підприємств життєзабезпечення, запобігання їхнього банкрутства, забезпечення фінансової стабільності та уникнення кризових ситуацій під час проходження опалювального періоду.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 № 1730-VIII на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим законом.

Закон від 03.11.2016 № 1730-VIII набрав чинності 30.11.2016.

Як встановлено господарськими судами, відповідач за поставлений йому позивачем природний газ розрахувався в січні 2016 року, тобто до набрання чинності вказаним Законом.

КП "Токмак теплоенергія" включено до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії згідно з наказом Мінрегіонбуду № 142 від 08.06.2017.

Враховуючи наведені правові норми, зокрема ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", правову природу заборгованості, на яку позивачем було нараховано пеню, 3% річних, інфляційні втрати (за природній газ, використаний для виробництва теплової енергії), та встановлений судом факт погашення такої заборгованості до набрання чинності Законом України від 03.11.2016 № 1730-VIII, Верховний Суд погоджується із висновками господарських судів про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Аргумент скаржника про неналежну оцінку фактичних обставин справи та неправильне застосування норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, відхиляється Верховним Судом, оскільки, як вбачається із оскаржуваних судових рішень, господарськими судами повно з'ясовані обставини, які мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Господарськими судами здійснено необхідні дії із встановлення правової природи заборгованості, строків її виникнення та погашення, досліджено умови договору купівлі-продажу природного газу № 1010/15-РО-13 від 24.11.2014 як підстави виникнення правовідносин сторін та правильно застосовано до них норми закону.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків господарських судів та фактично зводяться до неправильного тлумачення ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

За таких обставин постанова суду апеляційної інстанції та рішення першої інстанції прийняті з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись п. 13 ст. 8, ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18.10.2017 у справі за № 908/3210/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді О. Баранець

І. Ткач