РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.05.2018Справа № 910/21841/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Астаповій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державної екологічної інспекції у м. Києві до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків 455 141,45 грн., за участю представників позивача - Супрун Л.О., довіреність №55-07/08 від 09.01.2018 року, відповідача - Дарди І.В., довіреність №б/н від 27.02.2017 року, Виростка А.В., довіреність №б/н від 01.11.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 455 141,45 грн. збитків завданих державі внаслідок здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу в період з 09.04.2013 року по 17.07.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.12.2017 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 22.01.2018 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.01.2018 року справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 05.03.2018 року.

01.03.2018 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в позові з тих підстав, що акт перевірки був складений позивачем з порушенням вимог чинного законодавства та наданий позивачем розрахунок розміру відшкодування збитків є завищеним.

05.03.2018 року відповідачем в судовому засіданні надано клопотання про зупинення провадження у справі № 910/21841/17 до розгляду адміністративної справи № 826/14134/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» до Державної екологічної інспекції у м. Києві, третя особа Державна екологічна інспекція України, про визнання протиправним та скасування припису.

05.03.2018 року в підготовчому засіданні оголошено перерву на 18.04.2018 року.

18.04.2018 року в підготовчому засіданні оголошено перерву на 23.04.2018 року.

23.04.2018 року від Виробничого підрозділу «Київське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» через канцелярію до суду надійшов відзив на позовну заяву по даній справі, у якій зазначена особа просить суд відмовити позивачеві в задоволенні позову в повному обсязі.

23.04.2018 року позивачем через канцелярію суду надано заперечення проти клопотання про зупинення провадження у справі.

23.04.2018 року відповідачем в судовому засіданні надано пояснення на клопотання про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 23.04.2018 року розглянуто клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) передбачено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Так, предметом спору у справі № 826/14134/16 є оскарження припису винесеного Державною екологічною інспекцією у м. Києві за результатами проведення перевірки виробничого підрозділу «Київська залізнична автобаза» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, в зв'язку з порушенням Закону України «Про відходи», водночас у даній справі №910/21841/17 предметом спору є стягнення збитків завданих державі внаслідок здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Тобто, приписи які оскаржуються відповідачем у справі № 826/14134/16 не мають жодного відношення до предмету спору у даній справі та їх можливе скасування не вплине на розгляд даної справи, в зв'язку із чим у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі судом відмовлено.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.04.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21.05.2018 року.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Державною екологічною інспекцією у м. Києві проведено перевірку щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності Виробничого підрозділу «Київський завод залізобетонних конструкцій» Регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 01.06.2016 - 22.06.2016 року.

За даними перевірки було встановлено, що відповідачем у період з 09.04.2013 року по 17.07.2014 року з джерела викидів «Виробничого підрозділу Київського заводу залізобетонних конструкцій» здійснювалися викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами без діючого дозволу на те органів державної влади, що є порушенням ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а також за період з 21.05.2013 року по 12.03.2015 року здійснювалися викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з 14 джерел Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ВК Київська залізнична автобаза» без діючого дозволу на те органів державної влади, що є порушенням ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

За результатами проведеної перевірки Державною екологічною інспекцією у м. Києві винесено припис № 2/2-5 від 29.06.2016 року з вимогою у строк до 02.12.2016 року розробити план організаційно-технічних заходів з усунення виявлених порушень законодавства в термін 10 днів після отримання припису.

Постановами державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища міста Києва про накладення адміністративного стягнення відповідальних осіб відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафу.

Позивачем відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Мінприроди України від 10.12.2008 № 639 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.01.2009 року за № 48/16064 (надалі - Методика), проведено розрахунок розміру шкоди, зумовленої в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, яка з джерела викидів «Виробничого підрозділу Київського заводу залізобетонних конструкцій» за період з 09.04.2013 року по 17.07.2014 року становить 413 874,20 грн., а з 14 джерел Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ВК Київська залізнична автобаза» за період з 21.05.2013 року по 12.03.2015 року - 41 267,25 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлено претензії № 107 від 02.08.2016 року та 130 від 10.10.2016 року з розрахунком розміру відшкодування збитків.

Згідно з п. 2.1.2. Методики наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря вважаються викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, включаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 3.6. Методики розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду, який здійснюється без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, здійснюється за параметрами джерела викиду (джерела утворення), зафіксованими у відповідній документації суб'єкта господарювання (матеріали інвентаризації стаціонарних джерел викидів, технологічні регламенти виробництва, режимні карти роботи паливовикористовувального обладнання, питомі викиди (показники емісії), дані державних статистичних спостережень з охорони атмосферного повітря за формою N 2-ТП (повітря)), або згідно з методиками для розрахунків маси викидів забруднюючих речовин за час роботи джерела без дозволу на викиди.

Статтею 1 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" передбачено, що атмосферне повітря - життєво важливий компонент навколишнього природного середовища, який являє собою природну суміш газів, що знаходиться за межами жилих, виробничих та інших приміщень; викид це надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин, а норматив гранично допустимого викиду забруднюючої речовини стаціонарного джерела-гранично допустимий викид забруднюючої речовини або суміші цих речовин в атмосферне повітря від стаціонарного джерела викиду.

За умовами ст. 10 вказаного Закону підприємства, установи, організації та громадяни-суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин, вживати заходи щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів.

Нормами ч. ч. 6 та 7 ст. 11 Закону встановлено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. При цьому, до першої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування.

Пунктами 2, 3, Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого Постановою №302 від 13.03.2002р. Кабінету Міністрів України, передбачено, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб'єкт господарювання) експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну. Дозвіл видається суб'єкту господарювання за формою, встановленою Мінприроди. Дозвіл видається безоплатно на строк не менш як п'ять років: суб'єкту господарювання, об'єкт якого відповідно до законодавства належить до першої групи, - Мінприроди за погодженням з Держсанепідслужбою; суб'єкту господарювання, об'єкт якого відповідно до законодавства належить до другої або третьої групи, - обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища через дозвільні центри за погодженням з територіальними органами Держсанепідслужби.

Відповідно до п. 4 зазначеного Порядку для отримання дозволу суб'єкт господарювання: оформляє заяву; готує документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин; проводить інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, пилогазоочисного обладнання; проводить оцінку впливу викидів забруднюючих речовин на стан атмосферного повітря на межі санітарно-захисної зони; розробляє плани заходів щодо: досягнення встановлених нормативів граничнодопустимих викидів для найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин; охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; ліквідації причин і наслідків забруднення атмосферного повітря; остаточного припинення діяльності, пов'язаної з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, та приведення місця діяльності у задовільний стан; запобігання перевищенню встановлених нормативів граничнодопустимих викидів у процесі виробництва; здійснення контролю за дотриманням встановлених нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин та умов дозволу на викиди; обґрунтовує розміри нормативних санітарно-захисних зон, проводить оцінку витрат, пов'язаних з реалізацією заходів щодо їх створення; проводить оцінку та аналіз витрат, пов'язаних з реалізацією запланованих заходів щодо запобігання забрудненню атмосферного повітря; готує інформацію про отримання дозволу для ознайомлення з нею громадськості відповідно до законодавства.

Отже, у відповідача є право здійснювати викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами виключно на підставі дозволу.

В матеріалах справи відсутні докази того, що у відповідача є дозвіл від уповноваженого органу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря в спірний період.

Тобто, відповідач в порушення вимог чинного законодавства здійснював викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу, що підтверджено актом позапланової перевірки № 05/780а від 12.10.2016 - 01.11.2016 року та не спростовано відповідачем під час розгляду справи.

Відповідальність за порушення законодавства про охорону атмосферного повітря несуть особи, зокрема винні у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до Закону (ст. 33 Закон України "Про охорону атмосферного повітря").

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто, за змістом даної правової норми, підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправна поведінка (дія чи бездіяльність) заподіювача шкоди, причинний зв'язок між ними та наявність вини особи, яка заподіяла шкоду.

Порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єктів господарювання (юридичних і фізичних осіб) визначений у Методиці розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 639 від 10.12.2008.

Згідно з п.п. 2.1.2, 2.7.1 Методики наднормативними викидами вважаються зокрема, викиди забруднюючих речовин на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, уключаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства і розрахункові методи визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та об'ємної витрати газопилового потоку застосовуються, зокрема у випадках викиду забруднюючих речовин від джерел викидів, які здійснюються без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єктів господарювання.

Згідно п. 4.1 Методики розмір відшкодування збитків за наднормативний викид однієї тонни забруднюючої речовини в атмосферне повітря розраховується на основі розміру мінімальної заробітної плати, установленої на час виявлення порушення, помноженої на коефіцієнт 1,1, з урахуванням регулювальних коефіцієнтів (додатки 1,2) і показника відносної небезпечності кожної забруднюючої речовини. Розмір збитків розраховується за формулою :

З = mi х 1.1П х Аі х Кт х Кзі, де -

mi - маса i-тої забруднюючої речовини, що викинута в атмосферне повітря наднормативно, т;

1,1П - розмір мінімальної заробітної плати (П) на момент виявлення порушення за одну тонну умовної забруднюючої речовини, помноженої на коефіцієнт (1,1), грн/т;

Аі - безрозмірний показник відносної небезпечностї і-тої забруднюючої речовини;

Кт - коефіцієнт, що вираховує територіальні соціально-екологічні особливості;

Кзі - коефіцієнт, що залежить від рівня забруднення атмосферного повітря населеного пункту і-тою забруднюючою речовиною.

Загальний розмір відшкодування збитків розраховується як сума розмірів збитків за наднормативний викид в атмосферне повітря кожної забруднюючої речовини.

При цьому, розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду забруднюючих речовин, віднесеного до основних джерел викидів, здійснюється за формулами викладеними в п.3 Методики.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми збитків, які заподіяні державі в результаті здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарного джерела викиду без дозволу, суд встановив, що він є вірним і відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема вищезазначеній Методиці.

Судом дана належна оцінка відзиву відповідача на позовну заяву, водночас доводи відповідача про те, що акт перевірки був складений позивачем з порушенням вимог чинного законодавства та наданий позивачем розрахунок розміру відшкодування збитків є завищеним не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, тому позовні вимоги про відшкодування шкоди на загальну суму 455 141,45 грн., завданої державі внаслідок викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря за період з 09.04.2013 року по 17.07.2014 року - 413 874,20 грн., та за період з 21.05.2013 року по 12.03.2015 року - 41 267,25 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" в Україні фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища здійснюється за рахунок Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, коштів підприємств, установ та організацій, фондів охорони навколишнього природного середовища, добровільних внесків та інших коштів.

За приписами п."г" ч.4, ч.6 ст. 47 вказаного Закону державний фонд охорони навколишнього природного середовища утворюється за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством. Кошти місцевих, Автономної Республіки Крим і Державного фондів охорони навколишнього природного середовища можуть використовуватись тільки для цільового фінансування природоохоронних та ресурсозберігаючих заходів, в тому числі наукових досліджень з цих питань, ведення державного кадастру територій та об'єктів природно-заповідного фонду, а також заходів для зниження впливу забруднення навколишнього природного середовища на здоров'я населення.

Статтею 11 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" встановлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2016 рік у частині доходів є надходження, визначені частиною третьою статті 29 Бюджетного кодексу України. Аналогічна вимога була закріплена і в Законі України "Про Державний бюджет України на 2016 рік".

Відповідно до ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є, зокрема 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 69 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема, 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Отже, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, підлягають відшкодуванню збитки відповідачем від завданої ним шкоди навколишньому природному середовищу до бюджету Київської міської ради у розмірі 455 141,45 грн.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, код 40075815) на поточний розрахунковий рахунок 0007 в банк управління Державного казначейства в м. Києві, МФО 820019, одержувач ГУ ДКСУ у м. Києві, , код бюджетної класифікації 24062100 збитків завданих державі внаслідок порушення вимог чинного природоохоронного законодавства у розмірі 455 141 (чотириста п'ятдесят п'ять тисяч сто сорок одна) грн. 45 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, код 40075815) на користь Державної екологічної інспекції у м. Києві (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 4; код 37975277) 6 827 (шість тисяч вісімсот двадцять сім) грн. 12 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 31.05.2018р.

Суддя С.О. Чебикіна