РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.05.2018Справа № 910/21114/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Астаповій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" про стягнення 461 086,91 грн., за участю представників позивача - Дорошенко М.В., довіреність №527 відповідача - Зарубіної Т.М., довіреність №84 від 30.08.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 461 086,91 грн. заборгованості за надані послуги з постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі за договором №05363/5-06 від 23.12.2004 року, що включає в себе основний борг у розмірі 324 437,44 грн, інфляційні втрати в розмірі 39 821,10 грн, три проценти річних в розмірі 9 393,16 грн, пеню в розмірі 71 213,34 грн, штраф у розмірі 5 % в сумі 16 221,87 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.11.2017 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 15.01.2018 р.

12.01.2018 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити позивачеві в задоволенні позову повністю, з тих підстав, що у нього відсутня на даний час заборгованість перед позивачем за договором, на підтвердження чого надав копії відповідних платіжних доручень, а також вказує що позивачем невірно визначено період прострочення при розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат та окрім того вказує на те, що позивачем безпідставно нараховано штраф у розмірі 5 % за відмову від оплати за надані послуги, оскільки відповідач не відмовлявся від їх оплати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.01.2018 року справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 28.02.2018 року.

22.01.2018 року позивачем через канцелярію суду надано відповідь на відзив на позовну заяву.

05.02.2018 року відповідачем через канцелярію суду надано письмові заперечення.

05.02.2018 року відповідачем через канцелярію суду надано клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 324 437,44 грн. оскільки на даний час основний борг відповідачем повністю погашено та відсутній предмет спору, в задоволенні якого судом відмовлено у зв'язку з ненаданням відповідачем належних доказів в підтвердження повної сплати основного боргу у розмірі 324 437,44 грн.

12.02.2018 року позивачем через канцелярію суду надано додаткові пояснення у справі.

28.02.2018 відповідачем через канцелярію суду надано письмові пояснення у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.04.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 16.05.2018 року.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.12.2004 року між Відкритим акціонерним товариством "Київводоканал", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" (абонент) укладено договір № 05363/5-06 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов'язався надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент - розраховуватись за вищезазначені послуги на умовах договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 01. 07. 1994 р. № 65, які втратили чинність 18.10.2008 у зв'язку з набуттям чинності Правил користуванням системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України від 27.06.2008 № 190 (надалі Правила № 190).

Пунктом 1.3 договору сторони погодили обсяг води, що підлягає постачанню, надається абонентом у вигляді нормативного розрахунку, який узгоджується з постачальником і є невід'ємною частиною договору.

Обсяг поставки води підлягає узгодженню з постачальником кожного наступного року з моменту укладання договору. Загальний обсяг поставлених за цим договором послуг визначається загальною кількістю наданих абоненту протягом дії договору кубічних метрів води та прийнятих у міську каналізацію стічних вод.

Облік поставленої води та прийнятих стоків здійснюється за показанням водолічильника, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об'єктів водопостачання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за абонентом (п.2.1.1. договору).

Згідно пунктів 2.1.4 договору та 21.1, 21.2 Правил кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за кількістю води, що находить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями водолічильників.

Відповідно до п. 2.2.2 та п. 2.2.3 договору оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення позивачем розрахункового документу до банківської установи відповідача. За згодою позивача оплата може здійснюватися іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. В разі утворення боргу, оплата за надані послуги, що надходить від відповідача, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується позивачем в погашення боргу. У разі неотримання від позивача поточного місячного розрахункового документу, відповідач здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води.

Пунктами 3.1, 3.7 Правил передбачено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюється на основі показів засобів обліку. Розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Пунктом 3.13 Правил зазначено, що суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення.

Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів, фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності. Обсяг гарячого водопостачання, переданий споживачам виконавцем послуг з постачання гарячої води, ураховується в загальному обсязі стічних вод споживачів і оплачується ним за договором з виробником на підставі показів засобів обліку або в порядку, обумовленому договором.

Поясненнями позивача, частково відповідача, розшифровками рахунків абонента за період з 01.03.2016 по 30.09.2017 рік, довідкою позивача, поданим позивачем розрахунком, проведеним відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору, стверджується факт надання послуг з водопостачання та водовідведення позивачем відповідачу по коду 6-51256 протягом указаного періоду за вищевказаним договором на суму 324 437,44 грн.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між тим, як вбачається з наявних в матеріалах справи копій платіжних доручень №1079 від 27.11.2017 на суму 90 000 грн., №1111 від 08.12.2017 на суму 17 000 грн., №1118 від 13.12.2017 на суму 17 000 грн., №1125 від 12.12.2017 на суму 12 179,83 грн., №980 від 24.10.2017 на суму 30 000 грн., №1033 від 08.11.2017 на суму 25 000 грн., №1133 від 13.12.2017 на суму 30 000 грн., №1138 від 18.12.2017 на суму 35 533,79 грн., №1126 від 12.12.2017 на суму 4 466,21 грн., №1137 від 18.12.2017 на суму 14 466,21 грн. та №1185 від 11.01.2018 на суму 40 000 грн., відповідачем було повністю сплачено під час розгляду справи в суді основний борг.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 324 437,44 грн. підлягає закриттю в зв'язку із відсутністю предмету спору.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання встановленого договором зобов'язання з оплати наданих послуг, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем і позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню частково а саме - інфляційних втрат у розмірі 44 426,71 грн. та 3% річних у розмірі 6 847,33 грн., за розрахунком суду, який здійснено з урахуванням того, що у відповідності до п. 2.2.4 договору датою прострочення сплати боргу за договором є 6 число наступного місяця за звітним, оскільки позивачем не надано доказів направлення до банківської установи відповідача щомісячних розрахункових документів у відповідності до п. 2.2.2. договору. В іншій частині позову про стягнення 3% річних та інфляційних втрат слід відмовити.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Пунктом 4.2. договору встановлено, що у разі порушення строків виконання зобов'язання по оплаті за надані послуги, абонент сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу; нарахування пені припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано; оплата абонентом пені не звільняє останнього від оплати несплаченого рахунку в повному розмірі.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання встановленого договором зобов'язання з оплати наданих послуг з холодного водопостачання та водовідведення, вимоги позивача про стягнення 71 213,34 грн. пені підлягають задоволенню частково у розмірі 34 802,28 грн. за перерахунком суду з урахуванням того, що у відповідності до п. 2.2.4 договору датою прострочення сплати боргу за договором є 6 число наступного місяця за звітним, оскільки позивачем не надано доказів направлення до банківської установи відповідача щомісячних розрахункових документів у відповідності до п. 2.2.2. договору. В іншій частині позову про стягнення пені слід відмовити.

Також, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення 3 629,68 грн. штрафу на підставі п. 4.6. договору.

Пунктом 4.6. договору передбачено, що за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок або вимогу щодо оплати, абонент сплачує постачальнику штраф у розмірі 5% від суми, яку він відмовився сплатити.

Проте, позивачем не надано суду доказів направлення відповідачу рахунків на оплату наданих послуг та доказів відмови відповідача від їх оплати.

За таких обставин, в позові в частині стягнення штрафу в розмірі 5 % у розмірі 16 221,87 грн. слід відмовити.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" (01024, м. Київ, вул. Лютеранська, 15, кв. 14, код 32492922) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-а, код 03327664) 44 426 (сорок чотири тисячі чотириста двадцять шість) грн. 71 коп. інфляційних втрат, 6 847 (шість тисяч вісімсот сорок сім) грн. 33 коп. 3% річних, 34 802 (тридцять чотири тисячі вісімсот дві) грн. 28 коп. пені та 6 916 (шість тисяч дев'ятсот шістнадцять) грн. 31 коп. судового збору.

Закрити провадження в частині стягнення основного боргу у розмірі 324437,44 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 31.05.2018р.

Суддя С.О. Чебикіна