ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2018 р. Справа № 920/1244/17

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В.

за участю секретаря судового засідання Міракові Г.А.

та за участю:

від позивача представник за довіреністю № 20-25-26/76 від 03.01.2018 - Іванцова О.В.;

від відповідача - не прибув, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином а.с. 198 повідомлення про вручення поштового відправлення,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" (вх. №842 С/2) на ухвалу постановлену Господарським судом Сумської області о 10 годині 50 хвилин 28.03.2018 (повний текст складено 02.04.2018) у приміщенні Господарського суду Сумської області суддею Спиридоновою Н.О. у справі № 920/1244/17

за позовом Північно-східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області (вул. Покровська площа, буд. 11, м. Суми, 40030)

до Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" (вул. Горького, буд. 58, м. Суми, 40004)

про стягнення 523794,43 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення 523794,43 грн. зайво отриманих грошових коштів з Державного бюджету України на погашення заборгованості з різниці в тарифах та 7856,92 грн судового збору.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 28.03.2018 закрито провадження у справі № 920/1244/17.

Закриваючи провадження у справі, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про те, що даний спір про стягнення завданих державі збитків в сумі 523794,43 грн., заявлений позивачем до підконтрольної установи, яка не забезпечила виконання вимог органу державного фінансового контролю, є публічно-правовим та підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції.

З огляду на наведене суд вважає, що даний спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

Суд послався на пункт 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

На підставі пункту 2 частини другої статті 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого засідання суд постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідач не погодився з постановленою 28.03.2018 року місцевим господарським судом ухвалою про закриття провадження у справі та звернувся з апеляційною скаргою. У скарзі посилається на те, що висновок суду першої інстанції щодо непідвідомчості даної справи господарським судам є помилковим та наводить обґрунтування своєї позиції. Просить скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 28.03.2018 у справі № 920/1244/17 та передати справу для розгляду Господарському суду Сумської області. Судові витрати просить покласти на Північно-східний офіс Держаудитслужби України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та призначено справу для розгляду в судовому засіданні 24.05.2018, встановлено строк для надання відзиву та пояснень щодо апеляційної скарги.

Від позивача надійшли пояснення (вх. 3820 від 22.05.2018) щодо апеляційної скарги. В поясненнях позивач зазначив, що з урахуванням правової позиції та висновків, викладених у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2018 № 826/9672/17, вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обґрунтованою.

В судове засідання 24.05.2018 апелянт (відповідач) представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення уповноваженій особі відповідача 14.05.2018. Отже, відповідач завчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак не скористався правом на участь представника в судовому засіданні та не повідомив суд про причини неявки.

В судове засідання прибув представник позивача, яка зазначила, що вважає за можливе проводити розгляд апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами за відсутності представника відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе перейти до розгляду справи за відсутності представника апелянта, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні 24.05.2018 представник позивача пояснила суду, що вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обґрунтованою, при її постановленні судом першої інстанції на виконання вимог Закону України "Про судоустрій та статус суддів" враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12 березня 2018 року. Також, повідомила суду про те, що судом першої інстанції після винесення ухвали про закриття провадження повернуто позивачу з Державного бюджету судовий збір, сплачений за подання позову у даній справі. Крім того, зазначила, що Держаудитслужбою готується відповідний позов до адміністративного суду.

Заслухавши пояснення позивача, переглянувши справу та перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, за результатом проведеної Північно-східним офісом Держаудитслужби в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області планової ревізії фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, виявлено порушення, які задокументовано в акті ревізії від 15 лютого 2017 року № 08-08/02.

На підставі висновків акта ревізії контролюючим органом сформовано вимогу від 15 березня 2017 року № 20-18-08-14-12/922 щодо усунення порушень законодавства, виявлених унаслідок перевірки фінансово-господарської діяльності відповідача.

Відповідачем у добровільному порядку вимогу не виконано, що зумовило звернення позивача з позовом у даній справі.

Закриваючи провадження у справі, місцевий господарський суд дійшов висновку, що спір у даній справі не належить до юрисдикції господарських судів, а даний позов належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційний господарський суд вважає правомірним такий висновок місцевого господарського суду, зважаючи на наступне.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України від 26 січня 1993 року № 2339-ХІІ "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі - Закон № 2939-XII).

Відповідно до статті 1 Закону № 2939-XII, здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Згідно з положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43 (далі - Положення), Держаудитслужба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи (пункт 7 Положення).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2939-XII, державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Пунктом 6 Положення передбачено, що Держаудитслужба має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 16 пункту 6 Положення); порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 20 пункту 6 Положення); у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (підпункт 23 пункту 6 Положення).

Положенням установлено, що Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 9 пункту 4 Положення).

Відповідно до статті 10 Закону № 2939-ХІІ, крім іншого, передбачено право органу державного фінансового контролю пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2939-XII, законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначити їх розмір у встановленому законодавством порядку та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Отже, з урахуванням наведених положень закону судова колегія вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про те, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність з вимогами законодавства і в цій частині вона є обов'язковою до виконання. Стосовно відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом пред'явлення вимоги. Такі збитки відшкодовуються в добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідно до заявленого позову, Північно-східний офіс Держаудитслужби в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області просить стягнути збитки з підконтрольного органу на користь Державного бюджету України.

Пунктами 1 і 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) визначено, що справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; а суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У частині першій та пункті 5 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв?язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Місцевим господарським судом правомірно враховано те, що позивачем у даній справі є Держаудитслужба як суб'єкт владних повноважень у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, правовий статус якої визначено Законом № 2939-ХІІ, згідно з яким їй надано право звертатись до суду з відповідним позовом про відшкодування збитків.

Наведеної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.03.2018 у справі № 826/9672/17, про що також зазначено місцевим господарським судом.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки, щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні норм права.

Щодо доводів апелянта про те, що у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 825/2236/16 викладені протилежні висновки, судова колегія апеляційного господарського суду зазначає наступне.

У справі № 825/2236/16, на яку посилається апелянт, Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області звернулось до ТОВ "Транс Лайн Груп" з позовом, в якому просить стягнути грошові кошти у сумі 629752,59 грн

Позов обґрунтовано тим, що внаслідок завищення ТОВ "Транс Лайн Груп" ціни на придбання матеріалів у межах договору про надання послуг з експлуатаційного утримання доріг із Службою автомобільних доріг у Чернігівській області, дердавний бюджет втратив 629752,59 грн.

Чернігівській окружний адміністративний суд ухвалою від 08.12.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2017 відмовив у відкритті провадження з посиланням на те, що спір у даній справі не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Постановою Верховного Суду від 13.03.2018 № 825/2236/16 ухвалу Чернігівського окуржного адміністративного окружного адміністративного суду та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду залишено без змін. Верховний суд зазначив, що спір у даній справі № 825/2236/16 стосується стягнення коштів у межах договорів субпідряду, отже регламентує відносини між господарюючими суб'єктами.

Отже, спір у справі № 825/2236/16 та спір у справі № 920/1244/17 є різними за своєю правовою природою та правовідносинами між сторонами. Враховуючи наведене, посилання апелянта на постанову Верховного Суду у справі № 825/2236/16 є безпідставним, оскільки стосується іншого предмету спору, який склався з інших правовідносин.

Апеляційний господарський суд також враховує те, що позивач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про повернення судового збору з Державного бюджету у зв'язку із закриттям провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 13.04.2018 клопотання позивача задоволено та повернуто з Державного бюджету України Північно-східному офісу Держаудитслужби в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області судовий збір, сплачений позивачем за звернення з позовом у даній справі.

Також, апеляційний господарський суд враховує пояснення позивача, відповідно до яких останній повідомив суд про те, що з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду України, Управлінням готується відповідний позов, з яким буде звертатись в порядку адміністративного судочинства.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія Харківського апеляційного господарського суду вважає, що висновки, викладені в ухвалі Господарського суду Сумської області від 28.03.2018 у справі 920/1244/17, ґрунтуються на чинному законодавстві та зроблені при належному повному та об'єктивному дослідженні обставин справи. Судова колегія не вбачає правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника спростовуються матеріалами справи та суперечать висновкам, викладеним у постанові великої Палати Верховного Суду від 12.03.2018, документально не підтверджені та не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування оскаржуваної вхали місцевого господарського суду.

Враховуючи положення статті 129 ГПК України та зважаючи на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати у вигляді судового збору, який сплачений апелянтом за звернення з апеляційною скаргою, відшкодуванню не підлягають та покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 254, 269, 270, 273, п.1 ч. 1 статті 275, 276, 282-284 ГПК України Харківський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Сумської області від 28.03.2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до суду касаційної інстанції в строки та в порядку, передбаченому ст. ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.05.18

Головуючий суддя Шутенко І.А.

Суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.