РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.05.2018Справа № 910/4864/18
За позовом Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

про відшкодування 8200,58 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - Ковальчук М.С. (представник за довіреністю).

від відповідача - не з'явилися;

від третьої особи - не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП.

Відповідач позов не визнав, пославшись у відзиві зокрема на те, що поліс третьої особи ОСОБА_1 облікується втраченим та є таким, що не набрав чинності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

19.04.2016 по вул. Горького, в м. Києві, була скоєна ДТП. Причинами стало те, що водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Тойота», д.р.н. НОМЕР_1, не надав перевагу в русі автомобілю «Тойота», д.р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі з правого боку, у зв'язку чим здійснив з ним зіткнення, чим порушив ПДР України. Дані обставини підтверджуються повідомленням про ДТП, яку склали спільно учасники ДТП на місці пригоди, копія якої міститься у справі.

Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Тойота», д.р.н. НОМЕР_2 (Застрахований автомобіль), який відповідно до залученої до справи копії реєстраційного талону належить ОСОБА_4 на праві власності, був застрахований Позивачем на підставі договору добровільного страхування (копія залучена до справи, далі - Договір добровільного страхування), страхувальником та вигодонабувачем за яким є ОСОБА_5 Докази, що Договір не був діючим на час ДТП, у справі відсутні.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування, та враховуючи, зокрема, Звіт про визначення вартості матеріального збитку від 21.04.2016 та калькуляції, Позивачем було складено страховий акт, відповідно до якого Позивач розрахував та виплатив першу частину відшкодування у розмірі 671,78 грн. на рахунок СТО (ТОВ «Саміт Моторз Україна»), що підтверджується платіжним дорученням №4669 від 12.05.2018, а згодом й другу частину в розмірі 7528,90 грн. взаємозаліком на рахунок страхувальника ОСОБА_5

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як убачається з матеріалів справи, учасники даної ДТП скористалися правом, передбаченим ст. 33.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та оформили ДТП без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу МВС України.

Шкоду було заподіяно водієм ОСОБА_7, автомобіля «Тойота», д.р.н. НОМЕР_1, під час експлуатації останнього, про що ним було зазначено в повідомлені про ДТП.

У позовній заяві зазначено, що на час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1, як особи, яка експлуатувала автомобіль «Тойота», д.р.н. НОМЕР_1, на законних підставах була застрахована Відповідачем на підставі договору (полісу) № АЕ/5830037.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про страхування» договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Відповідач зазначив, що страховий платіж за Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5830037 на рахунок відповідача не надходив.

Умовами Договору визначено, що даний поліс набирає чинності з початку зазначеного строку його дії, а саме з 30.10.2016 року.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Проте, на поданій позивачем копії полісу № АЕ/5830037 відсутній підпис ОСОБА_7, як страхувальника.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, тобто Договір (поліс) між сторонами не є укладеним.

Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що поліс № АЕ/5830037 обліковується як втрачений.

Відповідачем було складено та підписано комісією Акт про втрату бланків договорів страхування та інших бланків звітності та обліку від 11.05.2016, в якому було прийнято рішення вважати поліс № АЕ/5830037 втраченим, після чого ним подано повідомлення-оголошення до друкованого засобу масової інформації про визнання недійсним зазначеного полісу, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Даний факт підтверджується додатком до заяви від МТСБУ на виконання ухвали суду, а саме відповіддю на запит з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ, в якому статус полісу АЕ/5830037 зазначено таким, що втрачений страховиком.

Враховуючи вищезазначені обставини та положення статей 16, 18 Закону України «Про страхування» та статей 215, 638, 979 ЦК України, суд дійшов висновку, що на момент настання ДТП, між відповідачем та ОСОБА_7 були відсутні будь-які правовідносини через те, що відповідний Договір (поліс) не є укладеним, а тому у відповідача відсутні правові підстави для здійснення страхового відшкодування на користь позивача.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку в задоволенні позову відмовити.

Судові витрати, у які Позивачем включено лише витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України залишаються за Позивачем.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 30.05.2018 р.

Суддя Р.Б. Сташків