РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2018Справа №910/2477/18

Господарський суд міста Києва у складі Головуючого судді Блажівської О.Є, при секретарі судового засідання Хмельовському В.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи №910/2477/18

за позовом Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту

та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» м.Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорожнє підприємство «АЛЬКОР»

про стягнення 135 274,68 грн

Представники сторін:

від позивача: Галушка М.В. (довіреність № б/н від 20.02.18, паспорт серія №ЕВ390215);

від відповідача: не з'явився;

вільний слухач: Шквира А.С (паспорт серія АВ 982100);

вільний слухач: ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_1).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» м.Києва, 2 березня 2018 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорожнє підприємство «АЛЬКОР» про стягнення заборгованості в розмірі 135 274,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.06.2016 року між Комунальним підприємством «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» м.Києва (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дорожнє підприємство «АЛЬКОР» (Замовник) було укладено Договір №38 про надання послуг автотранспортом та механізмами (далі-Договір), відповідно до п.1 якого Виконавець надає Замовнику послуги (роботу) автотранспортом, механізмами та спеціальною технікою, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити зазначені послуги в порядку та в строки визначені Договором. На думку позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дорожнє підприємство «АЛЬКОР» неналежно виконало умови Договору в частині оплати наданих послуг, в результаті чого, станом на день подання позовної заяви (02.03.2018) заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорожнє підприємство «АЛЬКОР» перед Комунальним підприємством «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» м.Києва складає 135 274,68 грн, з яких: 77 800,77 грн - основного боргу, 35 364,18 грн - пені, 3 811,17 грн - 3% річних та 18 298,56 грн - інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2018 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2018 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 23.04.2018.

18.04.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва Товариством з обмеженою відповідальністю «Дорожнє підприємство «АЛЬКОР» подано заяву про застосування скороченого строку позовної давності.

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорожнє підприємство «АЛЬКОР» про застосування скороченого строку позовної давності прийнята судом та долучена до матеріалів справи.

У судове засідання, призначене на 23.04.2018 року, представник позивача не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, заяв по суті справи у встановлений судом строк не подав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 провадження у справі №910/2477/18 було відкладено на 16.05.2018.

16.05.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача подана заява про зменшення позовних вимог.

У судове засідання, призначене на 16.05.2018, представник позивача з'явився, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач у судове засідання не з'явився та станом на 16.05.2018 вимог ухвали суду від 26.03.2018, зокрема, щодо подання відзиву на позов, не виконав, хоча ухвалу про відкриття провадження у справі було отримано представником останнього 28.03.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення №490.

Згідно з частинами 1, 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Судом, також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України2).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, а також приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні постановлено Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.05.2018, відповідно до якої заяву Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» м.Києва про зменшення позовних вимог залишено без розгляду.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.06.2016 року між Комунальним підприємством «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» м.Києва (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дорожнє підприємство «АЛЬКОР» (Замовник) було укладено договір №38 про надання послуг автотранспортом та механізмами (далі - Договір), відповідно до п.1 якого Виконавець надає Замовнику послуги (роботу) автотранспортом, механізмами та спеціальною технікою, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити зазначені послуги в порядку та в строки визначені даним Договором.

Відповідно до п.2.2 Договору заявка приймається в письмовій (т/факс 515-26-04) та усній формі (тел. 515-47-75, 546-05-32) і задовольняється при наявності вільної від роботи відповідної машини чи механізму.

За умовами п.п. 3.1., 3.2. Договору сума вартості наданих послуг визначається щомісячно двостороннім актом виконаних робіт відповідно до оформлених подорожніх листів та змінних рапортів, де вказана фактично виконана робота. Час подачі та холостий пробіг автомобіля від Виконавця до Замовника і в зворотному напрямку розраховується за тарифами Виконавця та сплачується замовником.

Відповідно до п.3.5. Договору розрахунок за виконану послугу проводиться після підписання акту виконаних робіт, підписується обома сторонами протягом 3-х днів, після чого Замовник перераховує кошти на розрахунковий рахунок Виконавця до 3 числа кожного наступного місяця за звітним.

Згідно з п.6.1. Договору даний Договір набуває чинності з дня підписання його обома сторонами і діє до 31.12.2016, а в частині грошових зобов'язань - до повного розрахунку.

Як встановлено судом, в період з липня по серпень 2016 року позивач належним чином виконав свої зобов'язання за Договором, а саме надав на замовлення відповідача послуги автотранспортом на загальну суму 97 800,77 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- № 109 за І декаду липня місяця 2016 на суму 21 287,69 грн;

- № 128 за ІІ декаду липня місяця 2016 на суму 42 054,67 грн;

- № 130 за ІУ декаду липня місяця 2016 на суму 17 970,47грн;

- № 143 за серпень місяць 2016 на суму 13 190,35 грн;

- № 144 за серпень місяць 2016 на суму 3 297,59 грн.

За твердженням позивача, відповідач прийняв надані послуги у повному обсязі та без зауважень, однак відповідач здійснив оплату лише частково, а саме на суму 20 000,00 грн, що підтверджується випискою із банківського рахунку позивача та наданим розрахунком.

З метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з претензією від 28.12.2016 №053/10238/47-2757 щодо сплати заборгованості за Договором №38 від 13.06.2016, однак вимога позивача була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

У відповідності до п.1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст.626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч.1 ст.173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

Згідно з ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно умов п.3.5. Договору розрахунок за виконану послугу проводиться після підписання акту виконаних робіт, підписується обома сторонами протягом 3-х днів, після чого Замовник перераховує кошти на розрахунковий рахунок Виконавця до 3 числа кожного наступного місяця за звітним.

Отже, з урахуванням положень ст.530 Цивільного кодексу України, враховуючи строки оплати, зазначені в п.3.5 Договору, строк виконання грошових зобов'язань відповідача по оплаті за надані послуги на момент вирішення спору настав.

Судом встановлено, що відповідач в порушення покладеного на нього законом та договором обов'язку по оплаті наданих послуг, не здійснив належним чином розрахунку за надані послуги, передбачені Договором, внаслідок чого у останнього станом на момент вирішення спору утворилась заборгованість у розмірі 77 800,77 грн.

Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Беручи до уваги зазначене, суд приходить до висновку, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за Договором №38 від 13.06.2016 належним чином доведений, документально підтверджений та строк оплати, у відповідності до умов Договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу за надані послуги у розмірі 77 800,77 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.4.1.1 Договору за несвоєчасну оплату послуг в передбачений п. 3.5 Договору Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діє на період, за який нараховується пеня, від суми боргу за кожен день простроченого платежу.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено у п.1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від травня 2013 року №14 (далі - постанова Пленуму ВГСУ від 17.05.2013 №14), з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» правовими наслідками порушення грошового зобов'язань; тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, які обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річні від простроченої суми основного боргу.

Враховуючи викладене, у зв'язку із заборгованістю Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорожнє підприємство «АЛЬКОР» за Договором №38 про надання послуг автотранспортом та механізмами від 12.06.2016, позивач просить стягнути з відповідача також 35 364,18 грн - пені, 3 811,17 грн - 3% річних, 18 298,56 грн -іфляційних втрат.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що загальна сума 3% річних та інфляційних втрат розрахована позивачем не вірно, а тому відповідно до розрахунку суду сума 3% річних становить 3 619,33 грн, а інфляційних втрат - 17 833,65 грн.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 35 364,18 грн, нарахованої за загальний період прострочення з 04.07.2016 по 20.02.2017, слід зазначити наступне.

18.04.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва Товариством з обмеженою відповідальністю «Дорожнє підприємство «АЛЬКОР» подано заяву про застосування скороченого строку позовної давності (в один рік), у відповідності до приписів п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України, в якій просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорожнє підприємство «АЛЬКОР» на користь Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» м.Києва пені, згідно п.4.1.1. Договору №38 про надання послуг автотранспортом та механізмами від 13.06.2016, в сумі 35 364,18 грн.

Відповідно до приписів статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч.1 ст.258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Так, п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Оскільки останні акти за Договором були підписані сторонами за серпень 2016, а саме акти №143 на суму 13 190,35 грн та №144 на суму 3 297,59 грн, відповідач повинен був здійснити оплату до 03.09.2016. Враховуючи зазначене, строк позовної давності про стягнення неустойки за даним Договором закінчився 03.09.2017. Враховуючи те, що Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» м.Києва звернулось до Господарського суду міста Києва з відповідним позовом про стягнення пені з відповідача лише 02.03.2018 - позивачем порушено строк позовної давності.

З урахуванням заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорожнє підприємство «АЛЬКОР», суд приходить до висновку про можливість застосування скороченого строку позовної давності, а отже вимога позивача щодо стягнення пені в розмірі 35 364,18 гривень задоволенню не підлягає.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» м.Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорожнє підприємство «АЛЬКОР» про стягнення 135 274,68 грн підлягають частковому задоволенню в розмірі 77 800,65 грн основного боргу, 17 833,65 грн інфляційних втрат, 3 619,33 грн 3% річних.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району" м.Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожнє підприємство «АЛЬКОР" про стягнення заборгованості в розмірі 135 274,68 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожнє підприємство "АЛЬКОР" (01030, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, буд.52, офіс 623, ) на користь Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району" м.Києва (02217. м.Київ, вул.Закревського, буд.29, ) 77 800 (сімдесят сім тисяч вісімсот) грн 77 коп основного боргу, 17 833 (сімнадцять тисяч вісімсот тридцять три) грн 65 коп інфляційних втрат, 3 619 (три тисячі шістсот дев'ятнадцять) грн 33 коп 3 % річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожнє підприємство "АЛЬКОР" (01030, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, буд.52, офіс 623, ) на користь Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району" м.Києва (02217. м.Київ, вул.Закревського, буд.29, ) судовий збір у розмірі 1488,81 грн.

4. У іншій частині позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано: 21.05.2018

Суддя О.Є. Блажівська