ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2018 р. Справа № 914/226/18

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Матущака О.І.

суддів Мирутенка О.Л.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Артмакс Інжиніринг б/н від 04.04.2018 р.

на ухвалу господарського суду Львівської області від 27.03.2018 р.

у справі №914/226/18

за позовом публічного акціонерного товариства Національна суспільна телерадіокомпанія України

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Артмакс Інжиніринг

про стягнення заборгованості у сумі 513 698, 00 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: не зявився

відповідача: не зявився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Львівської області від 27.03.2018 р. (суддя Стороженко О.Ф.) відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про продовження строку, встановленого судом на подання відзиву на позов. Залишено без розгляду відзив на позов, поданий відповідачем з пропущенням процесуального строку.

Ухвала суду мотивована положеннями ч. 2 ст. 118 ГПК України та тим, що останній день процесуального строку (22.03.2018 р.), встановленого на подання зустрічного позову припав на робочий день (четвер), а тому правові підстави для продовження такого строку відсутні.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить у частині відмови у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання відзиву скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 27.03.2018 р., направивши справу для продовження розгляду по суті до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не надано правової оцінки тій обставині, що час, який мав відповідач для підготовки відзиву на позов та збору доказів, у межах наданого судом мінімально допустимого пятнадцятиденного строку, було обмежено чотирма поспіль вихідними днями з 08.03.2018р. по 11.03.2018 р.

Разом з тим, апелянт звертає увагу на те, що позивачу було забезпечено можливість отримати відзив на позов не пізніше першого підготовчого засідання у справі, яке відбулося 28.03.2018 р., а враховуючи ту обставину, що підготовче засідання було відкладено на 03.05.2018 р., допущене відповідачем дводенне прострочення не створило б ні перешкод у реалізації процесуальних прав позивача, ні ускладнень для господарського суду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає їх безпідставними, а оскаржувану ухвалу законною, обґрунтованою та винесеною з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду без змін.

Представники сторін в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомленні про дату та час судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення.

Враховуючи те, що сторони були належним чином повідомленні про розгляд справи, а ухвалою суду про призначення справи до розгляду явка сторін була визначена на власний розсуд, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності сторін, оскільки ч. 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено Львівським апеляційним господарським судом, ухвалою господарського суду Львівської області від 28.02.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк на подання (суду та позивачу) відзиву на позовну заяву, а отже, і на предявлення зустрічного позову (а.с. 8-9).

Відповідно до ч. 8 ст. 165 ГПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, відзив на позов до господарського суду Львівської області відповідачем подано 26.03.2018р., про що свідчить відбиток календарного штемпеля канцелярії місцевого господарського суду, тобто з пропуском встановленого строку.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Відповідно до ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У поданому відзиві на позов, ТзОВ Артмакс Інжиніринг виклало клопотання про поновлення строку на подання такого.

Клопотання про поновлення строку обґрунтоване тим, що з 08.03.2018 р. по 11.03.2018р. припало на святкові та вихідні дні, а тому робота на підприємствах, установах та організаціях не проводилася. У звязку з цим, відповідачу не вдалося вчасно реалізувати своє право на професійну правничу допомогу. До того ж зазначає, що строк було пропущено лише на два дні.

Норми ч. 1 ст. 119 ГПК України пов'язують можливість поновлення пропущеного процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини пропуску відповідного строку.

При цьому поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Тобто за змістом вищенаведених норм господарського процесу, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби. (див. рішення у справі «Мельник проти України» № 23436/03, пункти 22-23, від 28.03.2006 р.).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що лише факт подання особою клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов'язком суду поновити цей строк, оскільки клопотання про поновлення строку для подання зустрічної позовної заяви повинно містити обґрунтування причин пропуску цього строку.

Необхідно зазначити, що поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи з поважності причин пропуску строку, які в даному випадку не вбачаються за відсутності обставин, які об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання відзиву на позив протягом встановленого терміну.

Отже, можливість вчасного подання відзиву на позов залежала виключно від волевиявлення самого заявника, тобто мала суб'єктивний характер, а тому підстав для поновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 10), з якого вбачається, що ухвала господарського суду Львівської області від 28.02.2018 р., якою товариству з обмеженою відповідальністю Артмакс Інжиніринг встановлено пятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву, була отримана його уповноваженим представником 07.03.2018 р. Таким чином, перебіг строку на подання відповідачем відзиву на позов розпочався 08.03.2018р. і тривав до 22.03.2018р. (включно).

Натомість, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність поважних причин пропуску процесуального строку, а саме обставин, які були об'єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення відповідача та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідачем дії по поданні відзиву на позов у встановлений строк.

Спростовуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що покликання апелянта на неможливість реалізації права на отримання професійної правничої допомоги є необґрунтованими, оскільки окрім чотирьох святкових (вихідних) днів, у апелянта було ще одинадцять днів для своєчасного виконання вимог ухвали суду та подання відзиву на позов.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що зазначені відповідачем обставини поважності причини пропуску строку для подання відзиву на позов не є об'єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов'язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, у представника відповідача було достатньо часу для підготовки та подання відзиву на позов, а зазначені в апеляційній скарзі обставини лише вказують на те, що останній не дотримався встановленого процесуального строку з причини власної бездіяльності.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про залишення без розгляду відзиву на позов у звязку з пропущенням строку для подання такого.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про залишення без розгляду відзиву на позов на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому оспорювана ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ? без задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про відсутність підстав відшкодування витрат відповідачу за сплату судового збору внаслідок подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Львівської області від 27.03.2018р. у справі №914/226/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції в порядку та строки, визначені ст.ст. 288, 289, 291 ГПК України.

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.05.2018 р.

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді О.Л. Мирутенко

ОСОБА_1