ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2018 р.Справа № 922/3890/16

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Байбак О.І.

судді: Жигалкін І.П. , Присяжнюк О.О.

при секретарі судового засідання Косенко К.Д.

розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків третя особа Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, м. Київ
до Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків третя особа Харківська міська рада, м. Харків
про стягнення 36882662,89 грн.
за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 01-16/47 від 03.01.2018);

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № 01.01-14/122-17 від 11.01.2017 р.);

третьої особи - 1 - не з'явився;

третьої особи - 2 - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго", м. Харків (далі за текстом - позивач) звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (вх. № 734 від 11.01.2018) просить суд стягнути з Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків (далі за текстом - відповідач) суму заборгованості за спожиту електричну енергію, без врахування спожитої енергії в якості втрат в ТМ і ЛЕП, в розмірі 49369182,27 грн.

Позов обґрунтовано з посиланням на невиконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії № 4 від 07.05.2004 щодо повного проведення розрахунків за спожиту електричну енергію, поставлену позивачем за період з лютого 2016 року по жовтень 2016 року, станом на 01.11.2016.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2016 суддею-доповідачем по справі № 922/3890/16 визначено суддю Денисюк Т.С.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.11.2016 порушено провадження у справі; залучено до її участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, м. Київ (далі за текстом третя особа - 1)

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.12.2016 зупинено провадження у справі № 922/3890/16 у зв'язку з призначенням комплексної бухгалтерської судової експертизи та електротехнічної судової експертизи.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 по справі № 922/3890/16 ухвалу господарського суду Харківської області від 26.12.2016 скасовано, справу № 922/3890/16 передано на розгляд господарському суду Харківської області.

Відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у звязку з відсутністю повноважень судді Денисюк Т.С. призначено повторний автоматичний розподіл справи № 922/3890/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2017 суддею-доповідачем по справі № 922/3890/16 визначено суддю Байбак О.І.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.03.2017 справу № 922/3890/16 призначено до слухання в судовому засіданні на 03.04.2017.

Ухвалою господарського суду від 27.03.2017 провадження у справі зупинено до розгляду касаційної скарги Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.03.2017.

Постановою Вищого господарського суду Харківської області від 08.11.2017 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 у справі № 922/3890/16 залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.11.2017 провадження у справі № 922/3890/16 поновлено та призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.12.2017.

В звязку з набранням чинності Господарським процесуальним кодексом України в новій редакції, ухвалою господарського суду Харківської області від 18.12.2017 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Крім того, за відповідним клопотанням відповідача для розгляду справи призначено колегію суддів.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 20.12.2017 для розгляду справи № 922/3890/16 визначено персональний склад колегії суддів: головуючий суддя Байбак О.І., судді Жигалкін І.П., Присяжнюк О.О.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.12.2017 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 11.01.2018.

Ухвалою господарського суду Харківської області 11.01.2018 підготовче судове засідання відкладено на 25.01.2018; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Харківську міську раду (далі за текстом третя особа - 2).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.01.2018 р. зупинено провадження у справі № 922/3890/16 до набрання законної сили рішенням господарського суду Харківської області у справі № 922/4198/17.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 по справі № 922/3890/16 ухвалу господарського суду Харківської області від 31.01.2018 скасовано, справу № 922/3890/16 передано на розгляд господарському суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.03.2018 підготовче судове засідання у справі № 922/3890/16 призначено на 23.04.2018.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.04.2018 закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи № 922/3890/16 по суті на 26.04.2018.

Протокольними ухвалами від 26.04.2018, від 07.05.2018, від 14.05.2018 розгляд справи відкладався.

В процесі розгляду справи відповідач надав суду письмові пояснення (вх. № 42031 від 15.12.2017), відзив на позовну заяву (вх. № 458 від 09.01.2018), заперечення на відповідь (вх. № 10243 від 20.04.2018), додаткові пояснення (вх. № 13461 від 14.05.2018) та додаткові пояснення (вх. № 14683 від 21.05.2018) в яких висловив власну правову позицію у спорі по даній справі, та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування своїх вимог відповідач, зокрема, посилається на те, що надані позивачем в обґрунтування наявності заборгованості в відповідному розмірі розрахункові таблиці, звіти не є первинними документами в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами зазначених вище обставин.

Також відповідач вказує, що з урахуванням положень п. 3.1. «Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги», затвердженого постановою НКРЕ України від 13.08.1998 № 1052 підприємство відповідача відноситься до споживачів 1 класу напруги, що, на думку останнього, також підтверджується експертним висновком комісійної електротехнічної експертизи № 2021, проведеним у справі № 922/4198/17, та рішенням господарського суду Харківської області від 16.05.2018 по цій справі. Однак позивач в порушення зазначеного Порядку, та п. 3.1.2., 9,2 договору № 4 у період з лютого 2016 року по жовтень 2016 року при розрахунку вартості спожитої електроенергії застосував до відповідача тариф за 2 класом напруги, що потягло за собою необґрунтоване збільшення вартості електричної енергії, спожитої за договором № 4 в предявлених до сплати рахунках. Відповідач зазначає, що відповідно до п. 5.6. Додатку № 2 «Порядок розрахунків» до договору № 4 остаточний розрахунок він, як споживач, має здійснювати відповідно до жданих про фактичне споживання, визначеного за показниками засобів обліку, а також розрахунковим шляхом, що, зокрема полягає у застосуванні тарифного класу (1 чи 2) у відповідності до «Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги», затвердженого постановою НКРЕ України від 13.08.1998 № 1052; а у відповідності до п. 10 зазначеного додатку, у випадку неправильного нарахування, позивач, як постачальник, зобовязаний здійснити перерахунок, який в подальшому відобразити в відповідному рахунку на сплату.

За таких обставин, відповідач вважає, що позивач, не здійснивши відповідний перерахунок заборгованості з застосування до відповідача тарифу за 1 класом напруги допустив прострочення кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, а відповідач, як наслідок, не має зобовязань з оплати вартості спожитої електричної енергії за період з лютого по жовтень 2016 року до моменту вчинення позивачем дій з перерахунку вартості спожитої електроенергії.

Позивач в обґрунтування власної правової позиції у спорі по даній справі, крім позовної заяви та заяв про збільшення та зменшення позовних вимог, надав суду відповідь на відзив відповідача (вх. № 1523 від19.01.2018) та письмові пояснення у справі (вх. № 12309 від 07.05.2018) в яких також просить суд заявлений позов задовольнити. Позивач вказує, що дані про спожиту відповідачем електроенергію відображені в двосторонніх актах спожитої електроенергії, а рахунки за період лютий-жовтень 2016 року містять зведені дані щодо обсягу поставленої електроенергії, тарифу та її вартості.

Позивач вказує, що ним при здійсненні розрахунку вартості спожитої електроенергії правомірно застосовано до відповідача 2 клас напруги, оскільки зазначене відповідає «Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги», затвердженого постановою НКРЕ України від 13.08.1998 № 1052, і відповідач в порядку, визначеному п. 4.4 договору № 4 від 07.05.2004 не висловлював будь-яких заперечень стосовно відомостей про вартість спожитої електроенергії, відображених в рахунках на її оплату.

Позивач вважає, що відповідачем не зазначено, за якими саме обєктами КП «Харківводоканал» позивач неправомірно застосував тариф за 2 класом напруги. Не визначено критерії за якими слід віднести ті чи інші обєкти відповідача до обєктів, щодо яких застосовується тариф за 1 класом напруги, та докази відповідності таких обєктів зазначеним критеріям. Клас напруги Позивача за точками продажу електричної енергії визначені сторонами у додатку № 3.1 до Договору № 4 відповідно до «Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги» затвердженого постановою НКРЕ України від 13.08.1998 № 1052 із змінами та доповненнями, який є обовязковим для застосування всіма ліцензіатами з передачі електричної енергії при укладанні із споживачами договорів про постачання електричної енергії за регульованим тарифом (п. 1 Порядку). Таким чином, на думку позивача, для проведення перерахунку та застосування тарифів для 1 класу напруги за всіма точками продажу електричної енергії незалежно від ступенів напруги сторонам необхідно внести відповідні зміни до Договору № 4 від 07.05.2004, чого сторонами зроблено не було.

Позивач вказує, що відповідач в обґрунтування необхідності застосування до нього 1 класу напруги посилається на «Порядок визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги» затвердженого постановою НКРЕКП України від 13.08.1998 № 1052 в редакції постанов НКРЕКП України від 30.06.2011 № 1110, тоді як договір про постачання електричної енергії № 4 між сторонами укладено 07.05.2004, тобто до прийняття відповідних законодавчих змін. За таких обставин, позивач вважає, що з огляду на конституційний принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі, та принцип свободи договору, зміни, внесені до постанови НКРЕКП України від 13.08.1998 № 1052 згідно з постановою НКРЕКП від 30.06.2011 № 1110 не можуть бути застосовані до укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії № 4 від 07.05.2004.

З огляду на викладене, позивач вважає, що ним надано всі належні та допустимі докази, які згідно з умовами зазначеного договору є підставами для виникнення у відповідача зобовязання зі сплати спожитої електроенергії.

Третя особа 1 надала суду відзив на позовну заяву (вх. № 167 від 23.01.2018 та вх. № 2236 від 26.01.2018) в якому зазначає, що вона вживає всіх можливих заходів в межах своєї компетенції щодо вирішення питання про сплату відповідачем існуючого перед позивачем боргу за спожиту електричну енергію. При цьому, третя особа 1 вважає, що відповідачу було надано всі можливості для забезпечення належного проведення розрахунків з позивачем.

Третя особа 2 письмових пояснень на позов не надала.

На судове засідання 21.05.2018 прибули представники позивача та відповідача.

Представник позивача підтримує позицію, викладену в позовній заяві, просить суд її задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечує, просить в його задоволенні відмовити.

Третя особи - 1, та третя особа - 2 на судове засідання своїх представників не направили.

Третя особа 1 у відзиві на позов просить суд розглядати справу за відсутності його представника.

Третя особа 2 про причини неприбуття представника не повідомила, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

На електронну адресу суду від імені третьої особи 2 надійшло клопотання (вх. № 1148 від 21.05.2018) в якому остання просить суд відкласти розгляд справи.

Проте, протокольною ухвалою від 21.05.2018 в зазначене клопотання залишено без розгляду, оскільки воно при поданні не було засвідчено електронним цифровим підписом особи, яка її подала, а відповідного клопотання в письмовому вигляді на адресу суду не надходило.

Оскільки неявка на судове засідання представників третьої особи -1 та третьої особи 2 не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за необхідне розглядати дану справу за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, колегія суддів встановила.

Як свідчать матеріали справи, 07.05.2004 між позивачем, як постачальником, та Державним комунальним підприємством каналізаційного господарства «Харківкомуночиствод», як споживачем, укладено договір про постачання електричної енергії № 4 (далі за текстом договір; т. с. 1, а. с. 12-18), відповідно до умов якого постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами даного договору та додатками до нього, що є його невід'ємними частинами (розділ 1 договору).

За змістом п. 2.1.2 договору, позивач, як постачальник, зобовязався поставляти відповідачу, як споживачу, електроенергію, як різновид товару:

- в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 договору, з урахуванням умов розділів 6, 7 договору, відповідно до додатку № 1 Договірні величини постачання електричної енергії і потужності Споживачу та додатку № 2 Порядок розрахунків.

- згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до правил улаштування електроустановок (далі ПУЕ) та гарантованого рівні надійності електропостачання згідно фактичної категорії, визначеної додатком № 8 ОСОБА_2 розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін;

- із дотриманням граничних показників якості електричної енергії на межі балансового розмежування, а саме: - відхилення напруги (тримавлість часу відхилення від напруги понад нормальне припустиме визначається у відповідності до ГОСТ 13109-97): нормально припустиме значення для рівня напруги 0,22 кВ та вище - +/- 5%, гранично припустиме значення для рівня напруги 0,22 кВ та вище - +/-10%; - провал напруги (зниження рівня нижче гранично припустимого значення) не більше 30 секунд.

За змістом п. 2.2. договору, споживач зобовязується щомісяця у встановлений договором строк надавати постачальнику звіт про обсяги спожитої електричної енергії за розрахунковий період за встановленою формулою (додаток № 9 до Договору Звіт про обсяги спожитої за розрахунковий період електричної енергії).

Зазначений звіт про обсяги спожитої електричної енергії за розрахунковий період за встановленою формою Споживач зобовязаний щомісяця у встановлений Договором строк надавати Постачальнику (п. 2.2.4 Договору).

Відповідно до п. 2.2.5 договору, споживач зобовязаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 «Порядок розрахунків».

Відповідно до п. 4.2 додатку № 2 до договору (т. с. 1, а. с.19-20), плата за такі види нарахувань, як надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії з ПДВ, сума пені, 3% річних, індекс інфляції, плата за надання споживачу додаткових послуг (повторне підключення, перевірка та ремонт лічильників та інші послуги, надання яких погоджено з НКРЕ) та інші платежі перераховуються платником на поточний рахунок постачальника.

Згідно з п. 5 додатка № 2 до договору остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунка, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом).

За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток № 20 ОСОБА_2 про використану електричну енергію, який споживач отримує разом із рахунками та повинен повернути підписаним та скріпленим печаткою в термін до 5 днів.

Для проведення остаточного розрахунку Споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами СО Харківенергозбут рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

В разі неявки споживача для отримання рахунків постачальник направляє рахунки споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

На підставі п. 9.11 договору, він був пролонгованим також на 2016 рік.

Рішенням 12 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 23.12.2011 № 577/11 Комунальне підприємство каналізаційного господарства «Харківкомуночиствод» було перейменовано на Комунальне підприємство «Харківводоканал» (відповідач у даній справі), яке є повним правонаступником прав та обов'язків Підприємства, в т.ч. й по Договору про постачання електричної енергії № 4 від 07.05.2004.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання умов договору в період з лютого 2016 року по жовтень 2016 року здійснював постачання відповідачу електричної енергії в обсягах, обумовлених в договорі № 4 від 07.05.2004.

При цьому, на виконання умов договору, відповідачем в період з лютого 2016 року по жовтень 2016 року складалися Звіти про споживання електричної енергії по точкам обліку, в яких відображено відомості про точки обліку, коефіцієнти, типи виміру, номери лічильників, попередні та поточні показники, різниця між ними, а також споживання та відомості про загальний обсяг споживання електричної енергії.

Про обсяги споживання відповідачем електричної енергії в період з лютого 2016 року по жовтень 2016 року між сторонами було підписано акти про використану електричну енергію, де відповідно до умов Договору, сторони визначили фактичний обсяг поставленої позивачем відповідачу електричної енергії в зазначений період.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок суми боргу (додаток до заяви про зменшення позовних вимог), судом було встановлено, що зазначений у розрахунку обсяг спожитої електричної енергії співпадає із відомостями, зазначеними в акті про використану електричну енергію, який в свою чергу співпадає із даними зазначеними у звіті про обсяги спожитої відповідачем електроенергії за кожний місяць окремо. Платні витрати, які не враховані до вартості електричної енергії та не заявлені до стягнення в межах даної справи також співпадають із відомостями, зазначеними в акті про використану електричну енергію. Отже, відповідно до наданого розрахунку суми боргу, позивачем до стягнення з відповідача заявлена сума вартості електричної енергії без врахування платних втрат.

На підтвердження обсягів перетікання реактивної електроенергії Позивачем здійснено нарахування по КРЕ за період з лютого 2016 року по жовтень 2016 року.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, в зазначений період позивач виставив відповідачу до сплати рахунки на загальну суму за спожиту електричну енергію в сумі 88989094,05грн. (з урахуванням ПДВ) та 42556,43грн. (з урахуванням ПДВ) за компенсацію перетікання реактивної енергії.

Відповідні рахунки були направлені позивачем на адресу відповідача, про що свідчать списки згрупованих поштових відправлень та не заперечується відповідачем.

Як вже було зазначено вище, відповідно до умов договору, кожен рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 (пяти) операційних днів з дня його отримання.

Однак, як свідчить надана позивачем заява про зменшення позовних вимог, відповідачем був сплачений борг за перетікання реактивної енергії (КРЕ) в повному обсязі та частково сплачений борг за спожиту електричну енергію в сумі 39619911,78 грн. (з урахуванням ПДВ). Даний факт також не заперечується відповідачем.

Таким чином, відповідач не в повному обсязі виконав свої грошові зобов'язання за Договором в період з лютого 2016 року по жовтень 2016 року що призвело до виникнення в нього заборгованості за спожиту електричну енергію (без урахування платних втрат) в сумі 49369182,27 грн.

Обставини щодо стягнення зазначеної заборгованості в судовому порядку стали підставами для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За змістом ч. 6-7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/ визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за спожиту у лютому-жовтні 2016 електричну енергію та її розмір підтверджується матеріалами справи, та відповідачем належними та допустимими доказами не спростовується. Строк виконання зобовязання з її оплати визначено умовами договору (п. 2.2.5 договору, та п. 5 додатка № 2 до договору) та є таким, що настав.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не надав суду доказів виконання умов договору щодо сплати спожитої у лютому-жовтні 2016 електричної енергії в повному обсязі, є підстави для задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача 49369182,27 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію без врахування спожитої електричної енергії в якості втрат в ТМ і ЛЕП.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що позивач, не здійснивши відповідний перерахунок заборгованості з застосування до відповідача тарифу за 1 класом напруги нібито допустив прострочення кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, а відповідач, як наслідок, не має зобовязань з оплати вартості спожитої електричної енергії за період з лютого по жовтень 2016 року до моменту вчинення позивачем дій з перерахунку вартості спожитої електроенергії.

Постановою НКРЕ України від 13 серпня 1998 року № 1052 затверджено Порядок визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги (далі - Порядок).

Згідно з п. 1 Порядку, цей Порядок обов'язковий для застосування всіма ліцензіатами з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та з постачання електроенергії за регульованим тарифом при укладенні із споживачами договорів про постачання електричної енергії за регульованим тарифом.

Пунктами 3.1-3.2., 4 Порядку (з урахуванням змін, внесених до Порядку Постановою НКРЕ від 30.06.2011 року № 1110), передбачено наступне.

3.1. до 1 класу відносяться споживачі, які:

1) отримують електричну енергію від постачальника електричної енергії в точці продажу електричної енергії із ступенем напруги 27,5 кВ та вище;

2) приєднані до шин електростанцій (за винятком ГЕС, які виробляють електроенергію періодично), а також до шин підстанцій електричної мережі напругою 220 кВ і вище, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу;

3) є промисловими підприємствами із середньомісячним обсягом споживання електричної енергії 150 млн. кВт.год. та більше на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу;

4) є промисловими підприємствами, що збільшили обсяг річного споживання більш ніж утричі порівняно з 2008 роком або ввели нові виробничі потужності після 2008 року, та місячне споживання яких складає понад 20 млн кВт·год на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу.

3.2. До 2 класу відносяться споживачі, які отримують електричну енергію від постачальника електричної енергії в точці продажу електричної енергії із ступенем напруги нижче 27,5 кВ, крім випадків, передбачених підпунктом 3.1 цього Порядку.

4. Якщо споживач отримує електричну енергію за декількома точками продажу з різними класами відповідно до пункту 3 цього Порядку, йому встановлюються різні класи окремо по кожній точці продажу електричної енергії.

Таким чином, для розрахунку вартості електричної енергії, спожитої відповідачем, та відповідно його заборгованості за договором використовуються Тарифи встановлені НКРЕКП, відповідно до постанови НКРЕКП від 13 серпня 1998 року № 1052.

Згідно з умовами укладеного між сторонами договору від 07.05.2004 р., а саме п. З Додатку № 2 від 31.03.2015 р. сума коштів, яку має оплатити споживач за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію визначається наступним чином: період між датами на початок та в кінці розрахункового періоду прирівнюються до періоду дії тарифу (календарного місяця) і величина коштів, які має сплатити споживач, визначається як добуток обсягу електричної енергії, спожитої (переданої) між датами зняття показів засобів обліку, на тариф, який діяв на кінець розрахункового періоду.

Відповідно до п. 7.2. Договору перелік розрахункових засобів обліку основного споживача та його субспоживачів, з необхідними для розрахунків даними, наведений у додатках № 3.1. та № 3.3. до цього Договору, відповідно.

Згідно з п. 9.1 Договору всі додатки до нього, в тому числі додатки № 3.1. та № 3.3. є невідємними частинами цього Договору.

В розділі 10 Договору визначено перелік та зміст додатків зокрема:

Додаток № 3.1. «Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовується при проведенні за спожиту електричну енергію»

Додаток №3.3. «Дані про відпуск електроенергії субспоживачам»

Таким чином, тариф, що застосовується при проведенні за спожиту електричну енергію, визначено додатками № 3.1. та № 3.3. до Договору, такі додатки підписані уповноваженим представником позивача та відповідача без застережень.

В колонках «тарифна група» та «клас напруги» названих додатків сторонами визначено 2 тарифну групу та відповідно 2 клас напруги.

Отже договором № 4 від 07.05.2004 та його додатками, які є невідємними частинами договору, визначено порядок розрахунку вартості електричної енергії, а також тариф, який має бути застосовано при розрахунку.

Як свідчать матеріали справи, відповідач зазначає про необхідність застосування до нього, як споживача, 1 класу напруги, посилається на постанову НКРЕ № 1052 від 13.08.1998 р. у редакції постанови НКРЕКП № 1110 від 30.06.2011 р., якою були внесені зміни до вказаної постанови НКРЕ № 1052 від 13.08.1998 р.

Однак, станом на момент укладання між сторонами договору № 4, тобто 07.05.2004, постанова НКРЕКП № 1110 від 30.06.2011 ще не була прийнята, та відповідно, не могли бути застосована.

Матеріали справи не містять доказів внесення сторонами змін до умов договору № 4 від 07.05.2004, в т.ч. з підстав прийняття постанови НКРЕКП № 1110 від 30.06.2011.

Як зазначає позивач, та не заперечує відповідач, останнім за весь час жодного разу не ініціювалися питання внесення змін до договору в частині визначення класу напруги та тарифної групи, а також не доводилося до відома АК «Харківобленерго обставин, з якими відповідач повязує необхідність застосування до нього тарифу згідно 1 класу напруги.

Разом з тим, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим до виконання сторонами.

Крім того, відповідно до абз. 2 п. 1 Порядку, затвердженого згаданою постановою НКРЕ, цей Порядок обовязковий для застосування всіма ліцензіатами з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та з постачання електроенергії за регульованим тарифом при укладенні ОСОБА_3 споживачами договорів про постачання електричної енергії за регульованим тарифом.

Тобто Порядок регулює саме процес укладення договору, тобто порядок визначення класу споживача в момент укладення договору, та не містить вимог до змісту Договору, не вносить змін до уже діючого Договору.

Таким чином, дії позивача щодо нарахування відповідачу заборгованості за 2 класом напруги суд визнає такими, що відповідають умовам укладеного між сторонами договору № 4 від 07.05.2004.

До того ж, відповідно до п. 4.4. цього договору, у разі виявлення однією зі сторін Договору порушень умов Договору іншою стороною (окрім порушень Споживачем п. 4.2.1 та п. 4.2.5 даного Договору), за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, сторона, яка виявила порушення своїх прав, зобовязана попередити іншу сторону про необхідність складання акта. Інша сторона не може без поважних причин відмовитись від складання і підписання акта.

За таких умов, відповідач за наявності в нього заперечень проти даних наведених у рахунках та необхідності застосування до нього 1 класу напруги мав право вимагати від позивача складання акту, проте таких звернень з боку відповідача за спірний період не надходило.

В той же час, відповідач не надає конкретних заперечень проти даних наведених у рахунках. Обовязок доказування невідповідності даних наведених у рахунках та відповідно необґрунтованості заявленої до стягнення суми заборгованості лежить на відповідачу та випливає з положень ст. 74 ГПК України.

Суд критично ставиться до посилань відповідача на п. 3.1.2. договору, виходячи з наступного.

Згаданим пунктом договору передбачено, що в разі прийняття нормативно правових актів, які змінюють умови цього Договору, сторони зобовязуються до внесення до Договору відповідних змін керуватися вимогами цих нормативних документів. Сторона, що ініціює внесення змін до Договору направляє іншій стороні листа з відповідною пропозицією. В разі, якщо інша сторона не відповіла на цю пропозицію в 20-денний термін, зміни до договору вважаються прийнятими. В разі якщо споживач відмовив у внесенні змін, договір вважається розірваним як такий, що не відповідає чинному законодавству. В цьому випадку постачальник припиняє постачання електричної енергії споживачу попередивши його про це письмово або телефонограмою не пізніше ніж за 3 робочих дні у відповідності до ПКЕЕ.

Системний аналіз зазначеного пункту договору свідчить, що внесення законодавчих змін є саме передумовою для внесення відповідних змін до договору, чого сторонами зроблено не було.

Крім того, як зазначалося вище, внесення до постанови НКРЕКП № 1052 від 13.08.1998 р. не змінює умов договору, оскільки застосування відповідного порядку затвердженого цією постановою, вичерпується моментом укладення договору.

Згідно з п. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Моментом, з якого відповідно до ч. З статті 653 ЦК України договір є зміненим або розірваним та зобов'язання відповідно - зміненими або припиненими, є момент укладення угоди про зміну або розірвання договору, що визначається відповідно до статті 640 ЦК України, якщо інший момент не встановлений у самій угоді. Тобто зміна або розірвання господарського договору можуть відбутися у момент надання згоди стороною, що отримала таку пропозицію, чи в момент підписання сторонами єдиного документа, оформленого відповідно до вимог статті 207 ЦК України.

За таких обставин, доводи відповідача про необхідність застосування до нього 1 класу напруги з посиланням при цьому на постанови НКРЕКП № 1052 від 13.08.1998 р. та № 1110 від 30.06.2011 суд визнає недоведеними.

Експертний висновок ХНІДСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_4 № 2021, зроблений в межах справи № 922/4198/17, на який посилається відповідач, не спростовує викладені вище висновки.

Посилання відповідача на рішення господарського суду Харківської області від 16.05.2018 у справі № 922/4198/17, яким позивача зобовязано здійснити перерахунок вартості поставленої за договором № 4 від 07.05.2004 електроенергії за спірний період відповідно до 1 класу напруги, суд також вважає безпідставними, оскільки по-перше зазначене рішення у передбаченому законом порядку не набрало законної сили, і по-друге, колегії суддів не надано повний текст зазначеного рішення. Зазначені обставини унеможливлюють врахування висновків, викладених в даному судовому рішенні, при винесенні рішення в межах даної справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявленого позивачем позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту електричну енергію, без врахування спожитої енергії в якості втрат в ТМ і ЛЕП, за період з лютого по жовтень 2016 року (тобто станом на 01.11.2016) в розмірі 49369182,27 грн.

Крім того, з урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 206700 грн.

Керуючись ст. ст. 13, 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківводоканал" (адреса: 61013, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 2; ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (адреса: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149; код ЄДРПОУ 001312,27 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію без врахування спожитої електричної енергії в якості втрат в ТМ і ЛЕП (на п/р 07 в філії ХОУ ВАТ «Ощадбанк», МФО 351823, код 00131954);

206700 грн. судового збору (на п/р 5 в АТ «ОСОБА_5 ОСОБА_2» м. Київ, МФО 380805, );

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 30.05.2018 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_6 ОСОБА_3 ОСОБА_7