РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року Справа №5004/353/12

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І. , суддя Миханюк М.В.

при секретарі судового засідання - Рильнику Д.М.

За участю представників сторін:

ліквідатор товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" - ОСОБА_1 (посвідчення арбітражного керуючого №1773 від 02.12.2015 року)

ПАТ "Державний ощадний банк України" - ОСОБА_2 (довіреність №19/3-02/429 від 28.12.2017 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Волинської області, від 27.03.2018р. у справі №5004/353/12 (про відмову в задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "Хліб Інвестбуд" ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для предявлення наказу господарського суду Волинської області №5004/353/12-1 від 16.01.2014р. до виконання та про видачу дублікату наказу господарського суду Волинської області від 16.01.2014р. №5004/353/12-1) (оголошену суддею Костюк С.В. о 14:45 год. в м. Луцьк, повний текст ухвали підписано 30.03.2018 року)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд"

до відповідача: Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище"

про стягнення 1 265 279,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 27.03.2018 року у справі №5004/353/12 в задоволенні заяви №02-01/40-96 від 02.03.2018 року в задоволенні заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для предявлення наказу господарського суду Волинської області №5004/353/12-1 від 16.01.2014 року до виконання та про видачу дублікату наказу господарського суду Волинської області від 16.01.2014 року №5004/353/12-1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у стягувача було достатньо часу для реалізації свого законного права на предявлення виконавчого документу до виконання, а зазначені заявником обставини не підтверджують поважних причин неможливості стягувача звернутися з заявою про видачу дублікату наказу більше 4-х років після видачі наказу.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ліквідатор ТОВ "Хліб Інвестбуд" ОСОБА_1 звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Волинської області скасувати та прийняти нове рішення, яким поновити ТзОВ "Хліб Інвестбуд" строк для пред'явлення до виконання наказу господарського суду Волинської області від 16.01.2014 року у справі №5004/353/12 та видати дублікат наказу господарського суду Волинської області від 16.01.2014р. №5004/353/12-1.

14.05.2018 року від представника Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище" надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" ОСОБА_1

14.05.2018 року від представника ПАТ Державний ощадний банк України" надійшло клопотання про залучення ПАТ Державний ощадний банк України" до участі у справі №5004/353/12 у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд".

В обгрунтування клопотання представник ПАТ Державний ощадний банк України" посилається на те, що ПАТ Державний ощадний банк України" є ініціюючим кредитором у справі про банкрутство ТзОВ Хліб Інвестбуд у справі 910/1405/14.

З моменту порушення справи про банкрутство ТзОВ Хліб Інвестбуд, АТ Ощадбанк спільно із арбітражними керуючими (які були призначені в справі №910/1405/14) проводилась/проводяться робота по пошуку майна банкрута та повернення дебіторської заборгованості ТзОВ Хліб Інвестбуд, оскільки дебіторська заборгованість в сумі 1 265 279,40 грн. у справі №5004/353/12 (у випадку її погашення) зможе покрити частину грошових вимог банку у справі №910/1405/14 які становлять 408 536 417,43 грн.

Статтею 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін.

Особа, яка бажає взяти участь у справі як третя особа без самостійних, має перебувати з однією із сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін. Підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи її заінтересованість в результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред'явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача.

Частинами другою та третьою статті 50 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Предметом судового розгляду у даній справі є поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу господарського суду Волинської області №5004/353/12-1 від 16.01.2014 року до виконання та видача дублікату наказу господарського суду Волинської області від 16.01.2014 року №5004/353/12-1.

Згідно положень частин 1, 3 статті 74, статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Розглянувши клопотання ПАТ Державний ощадний банк України" та заслухавши в судовому засіданні пояснення представника ПАТ Державний ощадний банк України" та ліквідатора ТзОВ Хліб Інвестбуд ОСОБА_1 з приводу доцільності залучення до участі у справі №5004/353/12 ПАТ Державний ощадний банк України", в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, колегія суддів дійшла висновку про залишення такого клопотання без задоволення з огляду на те, що рішення у справі №5004/353/12, яким визначено права ТзОВ Хліб Інвестбуд прийнято 07.05.2012 року, предметом апеляційного розгляду у справі №5004/353/12 в даному випадку є поновлення пропущеного строку для предявлення наказу господарського суду Волинської області №5004/353/12-1 від 16.01.2014 року до виконання та видача дублікату наказу господарського суду Волинської області від 16.01.2014 року №5004/353/12-1.

Колегія суддів вважає, що вирішення питання про поновлення пропущеного строку для предявлення наказу та видача дублікату наказу господарського суду Волинської області від 16.01.2014 року №5004/353/12-1 у даній справі жодним чином не впливає на права та інтереси ПАТ Державний ощадний банк України".

За таких обставин, заявлене клопотання про залучення ПАТ Державний ощадний банк України" до участі у справі в якості третьої особи є необґрунтованим, у зв'язку з чим задоволенню не підлягає.

В судове засідання 24.05.2018 року з'явились, ліквідатор товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" - ОСОБА_1 та представник ПАТ "Державний ощадний банк України".

В судовому засіданні ліквідатор ТзОВ "Хліб Інвестбуд" ОСОБА_1, підтримав вимоги апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши пояснення ліквідатора ТзОВ "Хліб Інвестбуд" ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення до апеляційної скарги, перевіривши обставини справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Волинської області від 07.05.2012 року по справі №5004/353/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" до Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище" про стягнення 1 265 279,40 грн., позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 824 670,00 грн. коштів отриманих за контрактом на поставку зерна майбутнього врожаю №МУ-0017 від 21.03.2011 року, а також 25 305,59 грн. судового збору. В решті позову відмовлено (т. 1 а.с. 117 - 119).

16.01.2014 року на виконання рішення господарського суду Волинської області від 07.05.2012 року було видано наказ №5004/353/12-1. про примусове виконання рішення господарського суду Волинської області від 07.05.2012 року по справі №5004/353/12. Наказ був дійсний для пред'явлення до 11.11.2014 року (т. 2 а.с. 190).

05.03.2018р. ліквідатор ТзОВ "Хліб Інвестбуд" ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Волинської області із заявою, в якій просить поновити ТОВ "Хліб Інвестбуд" строк для предявлення до виконання наказу господарського суду Волинської області від 16.01.2014р. №5004/353/12-1 та видати його дублікат.

Обґрунтовуючи заявлену вимогу, заявник вказує, що постановою господарського суду міста Києва від 08.04.2015р. у справі №910/1405/14 ТзОВ Хліб Інвестбуд визнано банкрутом та відкрито його ліквідаційну процедуру. Ухвалою цього ж суду від 19.06.2017 року ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1.

Під час виконання повноважень ліквідатором встановлено, що господарським судом Волинської області 16.01.2014 року було видано наказ №5004/353/12-1, однак станом на 01.03.2018 року даний наказ не було предявлено до виконання та кошти по даному наказу не надходили на рахунок ТзОВ Хліб Інвестбуд.

В межах досудового розслідування Генеральною прокуратурою України у кримінальному провадженні №0000156 від 16.05.2013р., слідчими органами було вилучено усю документацію, предмети, печатки, цінності ТзОВ Хліб Інвестбуд. За відсутності документів, керівництво стягувача, та, в подальшому, арбітражний керуючий/ліквідатор не мали змоги здійснювати заходи щодо повернення дебіторської заборгованості.

На дату видачі наказу суду підприємницька діяльність ТзОВ "Хліб Інвестбуд" фактично не велася, оскільки директору останнього було повідомлено про підозру та оголошено його у розшук. Про наявність справи №5004/353/12 арбітражному керуючому ОСОБА_1 стало відомо з ЄДРСР. В звязку з відсутністю у арбітражного керуючого первинної документації ТзОВ Хліб Інвестбуд, було пропущено строк предявлення до виконання вказаного наказу суду.

Відповідно до ст. 118 ГПК України (в редакції, що діяла на момент видачі наказу), виданий стягувачеві наказ може бути пред'явлено до виконання не пізніше трьох років з дня прийняття рішення, ухвали, постанови або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки виконання судового рішення або після винесення ухвали про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання. У цей строк не зараховується час, на який виконання судового рішення було зупинено.

В силу ст. 22 Закону України Про виконавче провадження (в редакції, чинній на день видачі наказу) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ст. 23 Закону України Закону України "Про виконавче провадження", стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Згідно ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції яка діяла на момент видачі наказу) заявник мав право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Однак, матеріали заяви не містять доказів реалізації ним таких прав.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України. Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Відповідно до ч.1 ст. 329 ГПК України, у разі пропуску строку для предявлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ на примусове виконання рішення господарського суду Волинської області від 07.05.2012 року по справі №5004/353/12 про стягнення з Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище" на користь ТзОВ Хліб Інвестбуд 824 670 грн. коштів отриманих за контрактом на поставку зерна майбутнього врожаю №МУ-0017 від 21.03.2011 року, а також 25 305 грн. судового збору, був виданий стягувачу 16.01.2014 року. Наказ дійсний до пред'явлення до 11.11.2014 року, відправлений стягувачу ТзОВ Хліб Інвестбуд 17.01.2014 року (т. 2 а.с. 190).

05.03.2018р. ліквідатор ТзОВ Хліб Інвестбуд ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Волинської області із заявою про поновлення ТОВ "Хліб Інвестбуд" строку для предявлення до виконання наказу господарського суду Волинської області від 16.01.2014р. №5004/353/12-1 та видати його дублікат

Колегією суддів встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" перебуває в процедурі банкрутства з 19.03.2014 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.03.2014 року порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд", введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд", призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" арбітражного керуючого ОСОБА_3.

Колегія суддів зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд", в межах справи про банкрутство в процедурі розпорядження майном, до закінчення дії наказу №5004/353/12-1 від 16.01.2014 року до 11.11.2014 року не було позбавлене права пред'явити наказ №5004/353/12-1 від 16.01.2014 року до виконання або звернутися до суду з заявою про видачу дублікату наказу.

Постановою господарського суду міста Києва від 08.04.2015 року у справі №910/1405/14 ТзОВ Хліб Інвестбуд визнано банкрутом та відкрито його ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" арбітражного керуючого ОСОБА_4.

Ліквідатор ТзОВ "Хліб Інвестбуд" ОСОБА_4 в період виконання своїх повноважень до призначення ліквідатором банкрута ОСОБА_1 зобов`язаний був вжити заходи щодо отримання дебіторської заборгованості з Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище" 849 975,59 грн. (звернення з заявами до суду про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання, про видачу дублікату наказу, тощо).

Підтвердженням того, що наказ №5004/353/12-1 від 16.01.2014 року стягувачем до виконання не пред`являвся є лист Іваничівського районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області від 03.08.2017 року №03-10-22/5534 відповідно до якого, наказ господарського суду Волинської області №5004/353/12-1 від 16.01.2014 року на примусовому виконанні в Іваничівському районному ВДВС ГТУЮ у Волинській області на виконанні не перебуває та до ДВС не надходив (т. 3 а.с. 134).

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви ліквідатора ОСОБА_1 про поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" строку для пред'явлення наказу господарського суду Волинської області від 16.01.2014р. №5004/353/12-1 до виконання.

Наведені заявником причини пропуску строку для пред'явлення наказу господарського суду Волинської області від 16.01.2014р. №5004/353/12-1 до виконання, в даному випадку, не є поважними.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у стягувача було достатньо часу для реалізації свого законного права на предявлення виконавчого документа до виконання.

Щодо заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" ОСОБА_5 про видачу дублікату наказу господарського суду Волинської області від 16.01.2014 року №5004/353/12-1 колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 120 ГПК України (в редакції яка діяла на момент видачі наказу) у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання.

В силу ч. 3 цієї ж статті до заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу; при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Пунктом 19.4 Розділу XI "Перехідні положення" ГГІК України в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147-VІII, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, докази втрати судового наказу №5004/353/12-1 від 16.01.2014 року, надісланого стягувачу місцевим господарським судом 17.01.2014 року, в матеріалах справи відсутні.

Також, в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача з заявою до суду про видачу дублікату наказу господарського суду Волинської області №5004/353/12-1 від 16.01.2014 року до закінчення його дії (11.11.2014 року).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" за змістом якого вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, а від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, висновки Європейського суду з прав людини, які суд застосовує у даній справі відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", як джерело права, не суперечать встановленим законодавчо приписам про наявність строку для пред'явлення до виконання наказу суду та про відсутність підстав для відновлення строку в силу відсутності відповідних визначених судами поважних причин.

При вирішенні зазначеної заяви судом врахована правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 15.08.2017 року у справі № 9/1702 та постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 року у даній справі.

Верховний суд України у постанові від 06.03.2018 року № 910/8866/17 вказав, що згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" дійшов висновку про те, що принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права, і для того, щоб судове рішення відповідало вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно, щоб воно було розумно передбачуваним. Отже, забезпечення єдності судової практики є нічим іншим, як реалізацією принципу правової визначеності.

При цьому слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Редакція газети "Правоє дєло" та Штекель проти України", у судовому рішенні національного суду є можливим посилання на судові рішення українських судів, у яких суди схильні до відповідного тлумачення законодавчих положень, якими врегульовано подібні відносини, або у яких був загальний підхід національних судів у таких справах та вбачається, що відповідне тлумачення або загальний підхід національних судів у таких справах має впливати на прийняття судового рішення зі спору у подібних відносинах.

Враховуючи, що стягувач звернувся із заявою про видачу дублікату наказу від 16.01.2014 року №5004/353/12-1 до господарського суду після закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання (11.11.2014 року), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрутованого висновку про те, що в заяві в частині видачі дублікату наказу також слід відмовити, оскільки зазначені заявником обставини, а саме: визнання банкрутом стягувача - ТзОВ Хліб Інвестбуд та відкриття ліквідаційної процедури постановою господарського суду міста Києва від 08.04.2015 року, вилучення документів старшим слідчим СУ ДПС у м. Києві, оголошення про підозру та розшук директора ТзОВ Хліб Інвестбуд ОСОБА_6, не підтверджують поважних причин неможливості стягувача звернутися з заявою про видачу дублікату наказу №5004/353/12-1 більше 4-х років після його видачі 16.01.2014 року.

В силу ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, вимоги ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" ОСОБА_5 є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали у справі №5004/353/12 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Волинської області від 27.03.2018 року у справі №5004/353/12 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Волинської області від 27.03.2018 року у справі №5004/353/12 залишити без змін.

3. Справу №5004/353/12 повернути до господарського суду Волинської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, встановленому ст.ст.286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складений "29" травня 2018 р.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Миханюк М.В.