РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.05.2018Справа № 910/1581/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Техенергобуд»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «АЛКІД»

про стягнення 16 774,23 грн.,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Техенергобуд» до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «АЛКІД» про стягнення 16 774,23 грн., з яких: 14 400,00 грн. - вартість непоставленої продукції, 2 374,23 грн. - пеня.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, в порушення умов договору поставки № 1 від 20.06.2017, відповідач поставив оплачений позивачем товар не в повному обсязі. Так, позивач замість 500 кг фарби отримав 200 кг фарби, що підтверджується актом приймання-передачі, складеним компанією «Нова пошта» 10.07.2017. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з позивача 14400 грн. вартості оплаченого і непоставленого товару. Крім того, за прострочення поставки оплаченого товару у розмірі 14400 грн. позивач просить стягнути пеню за період з 26.06.2017 по 26.01.2018.

Суд відкрив провадження у справі № 910/1581/18 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на таке. Позивач прийняв продукцію та попросив доставити товар поштою. 01.07.2017 співробітники компанії «Нова пошта» оформили експрес-накладну № 9, в якій було зазначено назву та адресу отримувача, контактну особу та її номер телефону. Також в накладній було зазначено опис відправлення: фарба, кількість місць: 10, фактична вага: 500 кілограмів. Відповідач вважає, що з моменту отримання товару позивачем, до останнього перейшли ризики випадкового знищення або випадкового пошкодження товару.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позовних вимог, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

20.06.2017 товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Техенергобуд» (покупець) та товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «АЛКІД» (постачальник) уклали договір поставки № 1, відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов'язується в порядку і на умовах цього договору поставити покупцю емаль БТ 177 в кількості 500 кг, а покупець зобов'язується в порядку і на умовах, визначених цим договором, прийняти та оплатити таку продукцію.

Товар має бути поставлений протягом 3 (трьох) календарних днів після оплати продукції (п. 2.1 Договору).

Згідно з п. 2.2. Договору, перехід до покупця права власності на продукцію (партію продукції), що поставляється за цим договором, відбувається в момент прийняття продукції (партії продукції) згідно з умовами цього Договору,

20.06.2017 позивач перерахував відповідачеві 24 000,00 грн..

Відповідач передав, а позивач отримав емаль БТ-177 в кількості 500 кг на суму 24 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаною сторонами видатковою накладною № РН-000129 від 29.06.2017 та довіреністю № 124 від 21.06.2017, виданою позивачем ОСОБА_2 на отримання емалі БТ-177 в кількості 500 кг.

В розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Вимоги до первинного документу наведені у статті 9 даного Закону, яка визначає, що первинні документи є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказана вище видаткова накладна відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в силу чого підлягає кваліфікації як первинний документ, що фіксує вчинення господарської операції.

Отже, оскільки накладна фіксує обставини, які входять в предмет доказування - виконання відповідачем Договору, і відповідає вимогам законодавства щодо порядку фіксування цих обставин, вона є належним та допустимим доказом постачання відповідачем 29.06.2017 емалі БТ-177 в кількості 500 кг за Договором на суму 24 000,00 грн.

01.07.2017 відповідач звернувся до компанії «Нова пошта», працівники якої оформили експрес-накладну № 9, в якій було зазначено: назву та адресу отримувача, контрактну особу та її номер телефону, опис відправлення: фарба, кількість місць: 10, фактична вага: 500 кілограмів.

10.07.2017 працівники компанії «Нова пошта» склали акт приймання-передачі, відповідно до якого у відправленні «бочки з фарбою», відповідно до експрес накладної № одержано частково 4 місця із 10-ти, тобто відсутні 6 місць із 10-ти.

18.08.2017 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення 14 400,00 грн. у зв'язку з не поставкою 6 місць (300 кг) фарби.

Вирішуючи питання про зобов'язання відповідача повернути позивачеві 14 400 грн., які є вартістю непоставленої відповідачем фарби вагою 300 кг, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 664 ЦК України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно з ч. 1 ст. 668 ЦК України, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки за умовами Договору продукція була надана в розпорядження покупця за місцезнаходженням продукції, відповідач не зобов'язаний перевести чи доставити товар, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження перейшов до позивача.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення вартості втраченого при пересиланні товару є не обґрунтованими. Також, враховуючи повне виконання Договору відповідачем 29.06.2017, відсутні підстави для стягнення пені за прострочення поставки товару.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун