ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 921/310/17-г/8

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.,

за участі секретаря судового засідання Корпусенка А.О.

за участю представників:

Дочірнього підприємства "Озерна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Розтоцьке" - Адамовича Є.В. (свідоцтво № 3), який діє на підставі ордеру серії НОМЕР_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Озерна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Розтоцьке"

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.11.2017

(колегія суддів: Матущак О.І. - головуючий, Кравчук Н.М., Костів Т.С.)

у справі

за позовом Приватного підприємства "Агропромислове підприємство "Агро-Дружба"

до Дочірнього підприємства "Озерна" товариства з обмеженою відповідальністю "Розтоцьке"

про визнання недійсною третейської угоди, викладеної у вигляді третейського застереження в п.8.2 договору купівлі-продажу від 09.07.2014,-

ВСТАНОВИВ:

1. Приватне підприємство "Агропромислове підприємство "Агро-Дружба" (далі в тексті - Позивач) звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до Дочірнього підприємства "Озерна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Розтоцьке" (далі в тексті - Відповідач) про визнання недійсною третейської угоди, викладеної у вигляді третейського застереження в п.8.2 Договору купівлі - продажу від 09.07.2014 (з врахуванням прийнятих судом заяв від 05.07.2017 та від 17.07.2017).

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів попередніх інстанцій прийнятих за наслідками розгляду позову

2. Позовні вимоги обґрунтовані перевищенням директором ПП "Агропромислове підприємство "Агро-Дружба" Куликом В.І. наданих йому повноважень в частині одноосібного прийняття рішення про укладення та підписання з відповідачем Договору купівлі - продажу від 09.07.2014, п.8.2 якого містить третейське застереження.

3. Рішенням господарського суду Тернопільської області від 21.07.2017 відмовлено в задоволенні позову.

4. Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову мотивовано наступним:

4.1. Суд першої інстанції встановив, що з матеріалів справи вбачається, що Договір купівлі-продажу від 09.07.2014, який містить оспорюваний позивачем пункт, від імені ПП "Агропромислове підприємство "Агро-Дружба" (позивача у справі) підписано директором Куликом В.І., який діяв на підставі Статуту.

4.2. Згідно положень Статуту ПП "Агропромислове підприємством "Агро-Дружба" директор підприємства - Кулик В.І. наділений правом на укладення угод (договорів) на суму більше 100 тис. грн лише за письмовою згодою засновника.

4.3. Враховуючи те, що оспорюваний позивачем пункт Договору, який містить третейське застереження, не підлягає вартісній оцінці, доводи Позивача, з посиланням на положення Статуту, які містять обмеження повноважень директора на укладення угод на суму більше 100 тис. грн, про відсутність у директора повноважень на укладення третейської угоди у вигляді третейського застереження, яке міститься в Договорі купівлі-продажу від 09.07.2017 (п. 8.2), на думку суду першої інстанції, є безпідставними.

4.4. Разом з тим, суд встановив, що положення діючого на час укладення оспорюваного Позивачем третейського застереження, яке міститься в п. 8.2 Договору купівлі-продажу від 09.07.2014, Статуту ПП "Агропромислове підприємство "Агро-Дружба" жодних обмежень повноважень директора на укладення третейських угод не містили.

4.5. Суд першої інстанції встановив, про відсутність обмежень у директора Позивача повноважень на укладення третейських угод вбачається в тому числі і з публічної інформації, розміщеної в ЄДР, де стосовно ПП "Агропромислове підприємство "Агро- Дружба" за кодом , в графі "Прізвище, ім'я, по батькові, дата обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи" внесено лише інформацію про керівника підприємства, підписанта - Кулика Володимира Івановича; жодних обмежень щодо права останнього на укладення третейських угод або правочинів, які містять третейське застереження не вказано (сформований судом 17.07.2017 Витяг з ЄДРЮО ФОП та ГФ, станом на 09.07.2014 - день укладення оспорюваної Позивачем третейської угоди, викладеної у п. 8.2 Договору купівлі-продажу від 09.07.2014 у вигляді третейського застереження - в матеріалах справи).

4.6. Поряд із цим, наявні в матеріалах справи документи (Статут Товариства в редакції, яка діяла на момент укладення оспорюваної позивачем третейської угоди, Статут Товариства в редакції з 27.05.2015, витяги з ЄДРЮОФОП та ГФ, як станом на день укладення оспорюваної позивачем третейської угоди, так і станом на день звернення позивача з даним позовом до суду) не містять інформації про наявність у директора ПП "Агропромислове підприємство "Агро-Дружба" обмежень на укладення третейських угод.

4.7. Суд першої інстанції також зазначив, що долучений Позивачем до матеріалів справи опис вкладення у цінний лист б/н від 01.07.2014, за відсутності відповідного розрахункового документу, не може бути прийнятий судом як належний доказ, який підтверджує факт направлення на адресу Відповідача у справі та, відповідно, отримання останнім переліченої у ньому кореспонденції.

4.8. З огляду на наведене, доводи Позивача про обізнаність ДП "Озерна" ТОВ "Розтоцьке" на час укладення Договору купівлі-продажу від 09.07.2014, який містить оспорюване третейське застереження, із встановленими згідно Протоколу №04/01/2014 від 04.01.2014 для директора обмеженнями, зокрема, щодо підписання договорів із третейським застереженням, на думку суду, є безпідставними.

4.9. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що п. 8.2 Договору купівлі-продажу від 09.07.2014 відповідає положенням чинного законодавства; при укладенні третейської угоди, яка міститься в п. 8.2 Договору купівлі - продажу, Відповідач не знав та не міг знати про встановлені протоколом № 04/01/2014 від 04.01.2014 обмеження повноважень директора щодо укладення угод з третейським застереженням; сторонами дотримано передбачених ст. 12 Закону "Про третейські суди" вимог; обставин, з якими закон пов'язує визнання угод чи їх окремих положень недійсними судом не встановлено, а відповідно позов є таким, що задоволенню не підлягає.

5. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 рішення господарського суду Тернопільської області від 21.07.2017 у справі № 921/310/17-г/8 скасовано і прийнято нове рішення, яким позов задоволено; визнано недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження в п. 8.2 договору купівлі-продажу, укладеного 09.07.2014 між дочірнім підприємством «Озерна» ТОВ «Розтоцьке» та ПП «Агропромислове підприємство «Агро-Дружба».

6. Вищезазначена постанова суду апеляційної інстанції мотивована наступним:

6.1. В судовому засіданні представник апелянта просив долучити в порядку ст. 101 ГПК України квитанцію від 01.07.2014, яка підтверджує надання послуг поштового зв'язку, а саме: надіслання з описом вкладення Відповідачу відповідних документів, зокрема, копію протоколу №04/01/2014 загальних зборів учасників ПП «Агропромислове підприємство «Агро-Дружба». Неможливість подання такої квитанції в суді першої інстанції скаржник пояснив тим, що бухгалтер підприємства був відсутній в період розгляду справи, що унеможливило знайти таку квитанцію.

6.2. Розглянувши вищевикладене клопотання Позивача суд апеляційної інстанції дійшов до висновку що воно є обґрунтованим, а отже суд, вважає в оскаржуваній постанові за необхідне долучити вищевказану квитанцію до матеріалів справи.

6.3. Суд апеляційної інстанції встановив, що Відповідач був обізнаний з обмеженнями повноважень директора Позивача на укладення господарських договорів із третейським застереженням сума яких перевищує 100 тис. грн., що підтверджується вищезазначеним описом вкладення до цінного листа від 01.07.2014 і поштовою квитанцією від 01.07.2014 про надання послуг поштового зв'язку.

6.4. Суд апеляційної інстанції вважає, що у директора Позивача не було повноважень для укладення договору купівлі-продажу від 09.07.2014. Однак, враховуючи те, що суд не вправі вийти за межі позовних вимог, судова колегія вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати недійсним п. 8.2 договору, який містить третейську угоду у вигляді третейського застереження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

7. Від Відповідача надійшла касаційна скарга у якій Відповідач просить суд скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 повністю і прийняти нове рішення яким залишити рішення господарського суду Тернопільської області від 21.07.2017 без змін.

8. В обґрунтування підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції з залишенням без змін рішення суду першої інстанції у касаційній скарзі наводяться наступні доводи:

8.1. Позивачем порушено норми процесуального права, а саме змінено підставу та предмет позову.

8.2. В порушення ст. 101 ГПК України суд апеляційної інстанції подав додатковий доказ у справі без обґрунтування причин його неподання в суді першої інстанції.

8.3. Протокол загальних зборів учасників ПП "Агро-Дружба" № 04/01/2014 не є установчим документом і не може без додаткової вказівки про це в Установчих документах обмежувати повноваження керівника підприємства, передбачені статутом.

8.4. Долучені до матеріалів справи докази не можуть свідчити про отримання Відповідачем вказаної в описі вкладення у цінний лист кореспонденції.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

9. До Верховного Суду відзивів на касаційну скаргу від учасників процесу не надходило.

Позиція Верховного Суду

10. Ухвалою Верховного Суду від 26.03.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Дочірнього підприємства "Озерна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Розтоцьке" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 у справі №921/310/17-г/8; призначено до розгляду касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Озерна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Розтоцьке" на 17 травня 2018 року у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду.

11. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, заслухавши представників учасників справи, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати з залишенням в силі рішення суду першої інстанції виходячи з наступного.

12. Відповідно ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

13. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

14. Щодо доводу касаційної скарги про те, що Позивачем порушено норми процесуального права, а саме змінено підставу та предмет позову, колегія суддів зазначає наступне.

15. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

16. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 22 ГПК України (редакція яка була чинна до 15.12.2017), позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

17. Колегія суддів дослідивши встановлені фактичні обставини справи та мотивування вищевказаного доводу касаційної скарги дійшла до висновку, що довід касаційної скарги про те, що Позивачем порушено норми процесуального права, а саме змінено підставу та предмет позову є таким, що зводиться до додаткової перевірки доказів справи та не спростовує встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи.

18. За таких обставин довід касаційної скарги про те, що Позивачем порушено норми процесуального права, а саме змінено підставу та предмет позову є необґрунтованим.

19. Щодо доводу касаційної скарги про те, що в порушення ст. 101 ГПК України суд апеляційної інстанції подав додатковий доказ у справі без обґрунтування причин його неподання в суді першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

20. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

21. В постанові суду апеляційної інстанції встановлено, що в судовому засіданні представник апелянта просив долучити в порядку ст. 101 ГПК України квитанцію від 01.07.2014, яка підтверджує надання послуг поштового зв'язку, а саме: надіслання з описом вкладення відповідачу відповідних документів, зокрема, копію протоколу №04/01/2014 загальних зборів учасників ПП «Агропромислове підприємство «Агро-Дружба». Неможливість подання такої квитанції в суді першої інстанції скаржник пояснив тим, що бухгалтер підприємства був відсутній в період розгляду справи, що унеможливило знайти таку квитанцію.

22. Приймаючи додатковий доказ у справі суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість подання нового доказу, а тому слід долучити вищевказану квитанцію до матеріалів справи.

23. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 32 ГПК України (редакція яка була чинна до 15.12.2017), доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

24. Колегія суддів не погоджується з вищезазначеним висновком суду апеляційної інстанції, оскільки суд подані додаткові докази у справі без належного обґрунтування з посиланням на обставини, що спричинили неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, котрі не залежали від Позивача, долучив до справи квитанцію від 01.07.2014.

25. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом апеляційної інстанції приписів ст. ст. 32, 101 ГПК України (редакція, що діяла до 15.12.2017), а тому є аргументованим довід касаційної скарги про те, що в порушення ст. 101 ГПК України суд апеляційної інстанції подав додатковий доказ у справі без обґрунтування причин його неподання в суді першої інстанції.

26. Враховуючи наведене, позиція суду апеляційної інстанції про те, що Відповідач був обізнаний з обмеженнями повноважень директора Позивача на укладення господарських договорів із третейським застереженням сума яких перевищує 100 тис. грн., що підтверджується описом вкладення до цінного листа від 01.07.2014 і поштовою квитанцією від 01.07.2014 про надання послуг поштового зв'язку судом касаційної інстанції визнається такою, що не ґрунтується на підставі належних та допустимих доказів.

27. За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про обґрунтованість позиції суду першої інстанції про те, що доводи Позивача про обізнаність ДП "Озерна" ТзОВ "Розтоцьке" на час укладення Договору купівлі-продажу від 09.07.2014, який містить оспорюване третейське застереження, із встановленими згідно Протоколу №04/01/2014 від 04.01.2014 для директора обмеженнями, зокрема, щодо підписання договорів із третейським застереженням є безпідставними.

28. Відповідно до положень ст. 92 ЦК України, орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

29. Колегія суддів зазначає, що припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абз. 2 ч. 3 ст. 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють).

30. За таких обставин, враховуючи недоведення Позивачем факту що Відповідач був обізнаний з обмеженнями повноважень директора Позивача на укладення господарських договорів із третейським застереженням та сума яких перевищує 100 тис. грн., колегія суддів на підставі приписів ст. 92 ЦК України, дійшла до висновку про правильність позиції суду першої інстанції, що позов не підлягає задоволенню.

31. Щодо доводів касаційної скарги про те, що протокол загальних зборів учасників ПП "Агро-Дружба" № 04/01/2014 не є установчим документом і не може без додаткової вказівки про це в Установчих документах обмежувати повноваження керівника підприємства, передбачені статутом, а також про те, що долучені до матеріалів справи докази не можуть свідчити про отримання Відповідачем вказаної в описі вкладення у цінний лист кореспонденції, колегія суддів зазначає, що зазначені доводи спрямовані на додаткову перевірку доказів у справі, що виходить, відповідно до положень ст. 300 ГПК України, за межі перегляду справи судом касаційної інстанції.

32. Враховуючи наведене, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла до висновку про необґрунтованість доводів касаційної скарги про те, що протокол загальних зборів учасників ПП "Агро-Дружба" № 04/01/2014 не є установчим документом і не може без додаткової вказівки про це в Установчих документах обмежувати повноваження керівника підприємства, передбачені статутом, а також про те, що долучені до матеріалів справи докази не можуть свідчити про отримання Відповідачем вказаної в описі вкладення у цінний лист кореспонденції.

33. Відповідно до приписів ст. 312 ГПК України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

34. Оскільки рішення господарського суду Тернопільської області від 21.07.2017 у справі № 921/310/17-г/8 прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів касаційного суду на підставі приписів ст. 312 ГПК України дійшла до висновку про скасування постанови Львівського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 з залишенням в силі рішення господарського суду Тернопільської області від 21.07.2017 у справі № 921/310/17-г/8.

35. За таких обставин касаційна скарга Дочірнього підприємства "Озерна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Розтоцьке" підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 304, 308, 312, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Озерна" товариства з обмеженою відповідальністю "Розтоцьке" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 у справі № 921/310/17-г/8 задовольнити.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 у справі № 921/310/17-г/8 скасувати.

3. Рішення господарського суду Тернопільської області від 21.07.2017 по справі № 921/310/17-г/8 залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко