УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Київ

18.05.2018Справа № 910/5961/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., дослідивши без виклику представників учасників справи матеріали позовної заяви Заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк, в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров'я України, м. Київ, як органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах,

позивач: державний заклад «Луганський державний медичний університет», м. Рубіжне,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Академік сервіс», м. Київ,

про стягнення 34 639,26 грн.,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров'я України (далі - Міністерство) як органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, позивач: державний заклад «Луганський державний медичний університет» (далі - Заклад) до товариства з обмеженою відповідальністю «Академік сервіс» (далі - Товариство) про стягнення 34 639,26 грн. заборгованості з надання освітніх послуг у сумі 34 639,26 грн.

Суд повно і всебічно з'ясував обставини, на які послався Прокурор, як на підставу своїх доводів та вимог, дослідив докази з наданням їх оцінки і враховуючи положення статей 53, 174 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви Прокурору відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України, виходячи з такого.

Відповідно до частини третьої статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до імперативної норми частини четвертої цієї статті прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Згідно до положеннями абзацу другого частини п'ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно із частинами шостою - восьмою статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви та направлення справи для продовження розгляду, суд не має права повторно повертати позовну заяву.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Відповідно до частин першої , третьої, четвертої та пункту 1 частини шостої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов'язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об'єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності суб'єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб'єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом, зокрема, та законом, що регулює виконавче провадження звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

Позовна заява від 08.05.2018 № 01/112-1959 вих.-18 подана Прокурором, яким визначено, що позов подано в інтересах держави в особі Міністерства як органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, однак позивачем визначено Заклад.

Відповідно до третьої, четвертої частин та другого абзацу п'ятої частини статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Отже, законодавець чітко визначив, що саме орган визначений прокурором при поданні позову набуває статусу позивача і саме він має бути уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Разом з тим, зі змісту позову вбачається, що Прокурор звертається із позовною вимогою про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг за невиконання господарського зобов'язання, яке ґрунтується на господарському договорі двох суб'єктів господарювання.

Прокурором не визначено, які саме функції у спірних правовідносинах мало виконувати Міністерство і їх не виконало, що по суті мало б своїм наслідком звернення з позовом в інтересах держави.

Як зазначено у позовній заяві, Закладом і Товариством укладено договір від 22.01.2018 №б/н про надання освітніх послуг Державним закладом «Луганський державний медичний університет» іноземним громадянам, відповідно до умов якого Заклад зобов'язався надавати освітні послуги іноземним громадянам за освітніми програмами України для здобуття ними вищої освіти з обраної спеціальності, а Товариство бере на себе фінансові зобов'язання щодо сплати освітніх послуг.

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб'єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Судом досліджено статут Закладу та встановлено, що відповідно до пункту 1.10 статуту університет є юридичною особою, має відокремлене майно, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і мати обов'язки, бути позивачем і відповідачем у суді; університет веде самостійний баланс, для ведення бухгалтерського обліку операцій щодо надходжень із Державного бюджету та місцевих бюджетів України, відкриває рахунки в органах Державного казначейства України, має рахунки в установах банків України, у т.ч. валютні, печатку із зображенням Державного Герба України і своєю повною назвою, логотип, штампи, бланки, тощо; може мати зареєстрований у встановленому порядку товарний знак, прапор, гімн, та інші необхідні реквізити та атрибути юридичної особи.

Таким чином, Заклад є учасником господарських відносин, здійснює господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію, має відокремлене майно і несе відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна в межах визначених статутом і законодавством, є самостійною юридичною особою, здійснює господарську діяльність, в т.ч. з метою отримання доходів від господарської діяльності та має у розпорядженні грошові кошти.

Відповідно до чинного законодавства України звертаючись із позовом прокурор визначає орган, який набуває статусу позивача, водночас, Міністерство не може у даному спорі набути статус позивача, оскільки не є ні стороною господарського договору, ані її правонаступником.

Таким чином, позов про стягнення заборгованості за договором укладеним суб'єктами господарювання пред'явлено не в інтересах держави, а в інтересах суб'єкта господарювання.

Водночас, Заклад не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб'єктом владних повноважень в особі яких може здійснюватись представництво прокурором інтересів держави відповідно до приписів статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 11.10.2017 № 753/16787/15 Верховного Суду України.

Отже, є підстави для повернення позову на підставі пункту 4 частини п'ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, у позові Прокурор просить суд залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 громадянина Індії. Разом з тим, з доданих до позовної заяви документів вбачається, що строк дії посвідки на тимчасове проживання на території України вказаної фізичної особи сплинув ще 06.10.2016.

Отже, відсутнє документальне підтвердження як перебування ОСОБА_2 на території України так і місця його тимчасового проживання, що не надає можливості належним чином викликати вказану особу до суду та повідомляти про судовий розгляд.

Керуючись статтями 162, 163, 164, 174, 234 та 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Повернути Заступнику керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області позовну заяву Заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк, в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров'я України, м. Київ, як органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, позивач: державний заклад «Луганський державний медичний університет», м. Рубіжне, до товариства з обмеженою відповідальністю «Академік сервіс», м. Київ, про стягнення 34 639,26 грн.,

Копію позовної заяви залишити в суді.

Ухвала набрала законної сили 18.05.2018 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Д. Курдельчук