РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

29 травня 2018 року Справа № 906/1032/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Олексюк Г.Є. , суддя Гудак А.В.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 підприємства Виробничо-комерційна фірма "Геліос"

на рішення господарського суду Житомирської області від 22.03.2018р.

(ухвалене о 16:48 год. у м. Житомирі, повний текст складено 02.04.2018р.)

у справі № 906/1032/17 (суддя Кравець С.Г.)

за позовом ОСОБА_1 підприємства Виробничо-комерційна фірма "Геліос"

до відповідача ОСОБА_2 регіонального управління Державної прикордонної служби України

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області,

2. ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,

3. ОСОБА_3 міського центру зайнятості,

4. ОСОБА_1 підприємства "Авест-А"

за участю прокуратури Житомирської області

про зобов'язання змінити умови правочину

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_4;

від відповідача - ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7;

від органу прокуратури - ОСОБА_8;

від третьої особи ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області - ОСОБА_9;

від третьої особи ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - не з'явився;

від третьої особи ОСОБА_3 міського центру зайнятості - не з'явився;

від третьої особи ОСОБА_1 підприємства "Авест-А" - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 підприємство Виробничо-комерційна фірма "Геліос" звернулось з позовом до ОСОБА_2 регіонального управління Державної прикордонної служби України про зобов'язання змінити умови правочину, а саме зобовязати Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України змінити шляхом підписання окремого правочину (договору) в редакції, запропонованій позивачем, між ОСОБА_2 регіональним управлінням Державної прикордонної служби України та ОСОБА_10 підприємством "Виробничо-комерційна фірма "Геліос", умови про розподіл часток у обєкті будівництва за адресою: м. Житомир, вул. Народицька, 20, замовником будівництва якого є Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України, що визначені у п.3.12 Додатку №1 до мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Житомирської області від 31.12.2013 р. у справі № №7/107 "Б" про банкрутство ПП "ВКФ "Геліос", встановивши наступний розподіл часток між сторонами:

- ПП "ВКФ "Геліос" відступає своє право на частину незавершеного будівництвом житлового будинку загальною площею 460,41кв.м., а Північне регіональне управління Державної прикордонної служби проводить фінансування будівництва частини площі 446, 86кв.м., яка залишається за ПП "ВКФ "Геліос";

частки в обєкті розподіляються таким чином:

- Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України є власником 55 (пятдесяти пяти квартир) та частини цокольного приміщення загальною площею 68,41кв.м.;

- ПП "ВКФ "Геліос" є власником приміщень цокольного поверху загальною площею 300,36кв.м. та 5 (пяти) трикімнатних квартир.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 підприємству Виробничо-комерційна фірма "Геліос" стало відомо, що відповідач є замовником будівництва 60-ти квартирного 12-ти поверхового односекційного житлового будинку загальною площею - 4047,68кв.м.

В той же час, згідно п.3.1 мирової угоди сторонами було погоджено будівництво саме 10-ти поверхового житлового будинку на 44 квартири з цокольним поверхом загальною площею 3640,45кв.м. Розподіл часток, який визначений у п.3.12 додатку №1 до мирової угоди (Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України є власником 42 квартир загальною площею 3193,59кв.м. та частини цокольного приміщення загальною площею 68,41кв.м.; ПП ВКФ "Геліос" є власником приміщень цокольного приміщення загальною площею 300,36кв.м. та 2-х трикімнатних квартир загальною площею 145,50кв.м.), був здійснений сторонами на дату укладення мирової угоди, виходячи саме з проектних даних, які чітко зафіксовані у п.3.1 мирової угоди. Вказує, що з незрозумілих причин, без погодження з позивачем, який у відповідності до п.1.3, п.3.8, п.3.11 мирової угоди, є співвласником обєкту будівництва, Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України, як контрагент вказаних вище договірних відносин, в односторонньому порядку змінило проект будівництва за адресою: м. Житомир, вул. Народицька, 20 збільшивши площу будівництва та кількість квартир, що зумовило невиконання відповідачем строків здійснення будівництва.

Позивач вважає, що відбулась істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Житомирської області від 31.12.2013 р. у справі № №7/107 "Б" про банкрутство ПП "ВКФ "Геліос", а саме суттєво змінена конфігурація та площа обєкту будівництва.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 22.03.2018 р. у справі № 906/1032/17 було відмовлено в позові ОСОБА_1 підприємства Виробничо-комерційна фірма "Геліос" до ОСОБА_2 регіонального управління Державної прикордонної служби України за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, ОСОБА_3 міського центру зайнятості, ОСОБА_1 підприємства "Авест-А" про зобов'язання змінити умови правочину.

При винесені оскаржуваного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що укладена між сторонами мирова угода поєднує в собі відносини не тільки матеріального, але й процесуального права, оскільки така угода була затверджена судом у справі №7/107"Б" про банкрутство ПП "ВКФ "Геліос".

Суд вказав, що норми чинного законодавства, у тому числі Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Господарський процесуальний кодекс України не містять положень щодо можливості внесення змін до затвердженої судом мирової угоди у справі про банкрутство в порядку позовного провадження.

Проаналізувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що вимога про зміну умов правочину, в даному випадку мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Житомирської області від 31.12.2013 р. у справі №7/107"Б" про банкрутство ПП "ВКФ "Геліос", не підлягає задоволенню в порядку позовного провадження, оскільки це призведе як до зміни наслідків самого правочину, так і до порушення норм процесуального права, що буде свідчити про втручання суду в процес укладення мирової угоди, а це є неприпустимим.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач - ОСОБА_10 підприємство Виробничо-комерційна фірма "Геліос" звернулося з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення господарського суду Житомирської області від 22.03.2018р. у справі № 906/1032/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує наступне.

Судом було відхилено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, що стало наслідком позбавлення права позивача на участь у розгляді його справи, безпідставного позбавлення права на вступне слова позивача, участі у дослідженні доказів та виступу у судових дебатах.

Суд першої інстанції не зясував підставу та предмет предявленого позивачем позову та дійшов до хибного і надуманого висновку, що даний позов пред'явлений в межах справи № 7/107"Б" про визнання банкрутом ПП ВКФ "Геліос", в той же час даний позов предявлений ПП ВКФ "Геліос" не як боржником у зазначені вище справі про банкрутство (провадження по якій припинено ухвалою суду у даній справі від 31.12.2013 р.), а предявлений з метою захисту своїх порушений прав та інтересів в порядку позовного провадження, а не в порядку справи про банкрутство № 7/107"Б".

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не вказує про неможливість застосування до мирової угоди загальних умов зміни мирової угоди, визначених нормами цивільного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 651 ЦК України - у звязку з істотним порушення договору другою стороною, та ч. ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України - у звязку з істотною зміною обставин.

З врахуванням положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в контексті зміни до умов Мирової угоди, необхідно виходити із загальних умов змін до правочину, що регулюються нормами цивільного законодавства.

Частини 1, 5 статті 39 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не можливо застосувати до спірних правовідносин, оскільки вимог про визнання недійсною Мирової угоди чи про розірвання Мирової угоди позивач не заявляв, а щодо питань зміни умови про розподіл часток необхідно керуватися цивільним законодавством, що вирішується при вирішенні справи в поряд позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_10 підприємство Виробничо-комерційна фірма "Геліос" вважає, що вищевказане судове рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Від відповідача - ОСОБА_2 регіонального управління Державної прикордонної служби України надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує на таке:

- відповідно до мирової угоди ПП "Геліос" та Північне регіональне управління взяли на себе ряд зобов'язань, які в свою чергу були виконані лише регіональним управлінням, тоді як боржником свої зобовязання виконуються. Згідно розділу 2 Мирової угоди дана угода укладена стосовно погашення заборгованості перед кредиторами;

- основною метою мирової угоди є погашення наявної у боржника заборгованості перед кредиторами;

- ОСОБА_2 регіональним управлінням зобовязання, визначені мировою угодою виконані повністю, будинок добудований, акти розподілу приміщень боржнику надіслані, які останнім з незрозумілих причин не підписуються, відповідно і житло не приймається, не реалізовується, тому відсутні будь-які законні підстави для підписання якихось незрозумілих додаткових угод з ПП "ВКФ "Геліос" щодо виділення їм ще додаткових З три кімнатних квартир;

- факт виконання зобовязань по Мировій угоді з боку ОСОБА_2 регіонального управління та факт невиконання таких зобовязань ПП "ВКФ "Геліос" підтверджується рішенням Рівненського апеляційного господарського суду від 07.03.2018 р. по справі № 906/823/17;

- відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

- позивач не довів, що йому завдана якась шкода і він значною мірою позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору.

За наведеного вище, відповідач вважає, що оскаржене рішення є цілком законним, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Від прокуратури Житомирської області надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Прокуратура Житомирської області вважає апеляційну скаргу позивача безпідставною та необґрунтованою, з огляду на наступне.

ОСОБА_2 регіональним управлінням надаються боржнику 2 трикімнатні квартири як визначено Мировою угодою, частина приміщення цокольного поверху та частина приміщення технічного поверху. У загальній кількості площа квадратних метрів надається боржнику навіть в більших розмірах, що обумовлено тим, що весь цокольний поверх надати неможливо у звязку з перебуванням там необхідних обслуговуючих споруд, комунікацій, необхідних для експлуатації будинку, без яких в свою чергу здати та ввести будівлю в експлуатацію не можливо. У звязку з цим, з метою недопущення порушень прав ПП "ВКФ "Геліос", з метою виконання мирової угоди, введення в експлуатацію будинку, боржнику надається рівнозначна в грошовому еквіваленті частина технічного поверху.

Згідно розділу 2 Мирової угоди, чітко передбачено, що дана угода укладена стосовно погашення заборгованості.

Відмовляючись приймати 2 трикімнатні квартири, які належать ПП "ВКФ "Геліос" та інші приміщення, загальна вартість яких у свою чергу в декілька разів перевищує борги перед кредиторами (тобто, реалізація такого майна повністю забезпечить виконання мирової угоди, зокрема, погашення усієї заборгованості перед кредиторами), боржником повністю ігноруються вимоги мирової угоди.

Водночас, ОСОБА_2 регіональним управлінням зобовязання, визначені мировою угодою виконані повністю, будинок добудований, акти розподілу приміщень боржнику надіслані, які останнім не підписуються, відповідно і житло не приймається, а тому відсутні будь-які підстави для укладення додаткових угод з ПП "ВКФ "Геліос" щодо виділення ще додаткових 3 трикімнатних квартир.

Затвердження мирової угоди відбувалося в судовій процедурі у справі про банкрутство, зокрема ст. 4 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" врегульовано механізм її розірвання або визнання недійсною.

Виходячи з особливостей такої підстави для припинення провадження у справі, як затвердження мирової угоди у справі про банкрутство, винесення відповідної ухвали має свої специфічні правові наслідки.

Твердження позивача, що його приміщення не профінансовані та недобудовані є повністю безпідставним, оскільки всі роботи проведені у відповідності до вимог постанови КМУ від 13.04.2011 р. № 461, доказом чого є введення будинку в експлуатацію.

Вимога про зміну умов правочину, в даному випадку мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Житомирської області від 31.12.2013 р. у справі №7/107 "Б" про банкрутство ПП "ВКФ "Геліос", не підлягає задоволенню в порядку позовного провадження, оскільки це призведе як до зміни наслідків самого правочину, так і до порушення норм процесуального права, що буде свідчити про втручання суду в процес укладення мирової угоди, що є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, прокуратура Житомирської області просить апеляційну скаргу з ПП "ВКФ "Геліос" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 22.03.2018р. у справі № 906/1032/17 без змін.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача.

ОСОБА_3 обєднане Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вважає, що вимога позивача щодо підписання відповідачем окремого правочину (договору) не відповідає умовам мирової угоди.

Третя особа наголошує, що позивачем не доведено факту завдання йому шкоди чи те, що він значною мірою позбавляється того, на що розраховував при укладенні договору.

Також, ОСОБА_3 обєднане Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вказує на те, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено можливості зміни умов Мирової угоди, затвердженої Господарським судом в межах провадження у справі про банкрутство. Разом з тим, передбачає порядок визнання недійсною або розірвання Мирової угоди в межах провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 обєднане Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області просить апеляційну скаргу з ПП "ВКФ "Геліос" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 22.03.2018р. у справі № 906/1032/17 без змін.

Треті особи, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області, ОСОБА_3 міський центр зайнятості та ОСОБА_10 підприємство "Авест-А" не скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу позивача, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

29 травня 2018 року в судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду представник позивача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при винесенні оскарженого рішення було порушено норми матеріального та процесуального права.

Пояснив, що приміщення ПП "ВКФ "Геліос" були профінансовані не в повному обсязі, а також, що ПП "ВКФ "Геліос" мало отримати у власність цокольне приміщення площею 300,36 кв. м., однак отримало цокольне приміщення площею близько 225 кв. м.

Зазначив, що Декларація про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, зареєстрована у Управлінні Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області 11.05.2017 р. за №ЖТ20 оформлена з порушенням вимог законодавства, оскільки замовником будівництва є ПП "ВКФ "Геліос", а не Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України, а також тому, що площі вказані у даній Декларації не відповідають проектній документації, оскільки планувалося будівництво буднику загальною площею 3640,45 кв. м., про те, в Декларації вказано загальну площу 5331,4 кв. м.

Представники відповідача заперечували проти заявленого позову, пояснювали, що рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, за повного зясуванням всіх обставин справи, у звязку із чим просять рішення господарського суду Житомирської області від 22.03.2018р. у справі № 906/1032/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Пояснили, що будинок прийнятий під добудову був в занедбаному стані, після завершення будівництва у ньому проживають люди, приміщення ПП "ВКФ "Геліос" були профінансовані в повному обсязі.

Також представники вказали, що площа цокольного приміщення зменшилася за рахунок розміщення на ньому обслуговуючих споруд, комунікацій, необхідних для експлуатації будинку, про те позивачу було компенсовано площі за рахунок технічних приміщень.

Прокурор в содову засіданні вказала, що апеляційна скарга ПП "ВКФ "Геліос" є безпідставною, а скаржником помилково ототожнено поняття мирової угоди із звичайним правочином, у зв'язку із чим позовні вимоги ПП "ВКФ "Геліос" є необгрунтованими. Просить рішення господарського суду Житомирської області від 22.03.2018р. у справі № 906/1032/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПП "ВКФ "Геліос" - без задоволення.

Представник ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області заперечила проти доводів апеляційної скарги ПП "ВКФ "Геліос" та вказала, що законодавством не передбачено можливості внести зміни в мирову угоду, укладену в процесі провадження у справі № 7/107 "Б" про банкрутство ПП "ВКФ "Геліос" у зв'язку із чим просить оскаржене залишити без змін, а апеляційну скаргу ПП "ВКФ "Геліос" - без задоволення.

29 травня 2018 року в судове засідання Рівненського апеляційного господарського суду представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, ОСОБА_3 міського центру зайнятості, ОСОБА_1 підприємства "Авест-А" не з'явилися.

Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що треті особи були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, направлені третім особам у справі ( т. 3, а. с. 20, 24, 38-40), а також те, що явка представників третіх осіб в судове засідання обов'язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе закінчувати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, ОСОБА_3 міського центру зайнятості та ОСОБА_1 підприємства "Авест-А".

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників учасників справи, прокурора, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що в провадженні господарського суду Житомирської області перебувала справа №7/107"Б" про банкрутство ОСОБА_1 підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Геліос".

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 31.12.2013 р. у справі №7/107"Б" за заявою Державної податкової інспекції у м.Житомирі до боржника ОСОБА_1 підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Геліос" про визнання банкрутом затверджено мирову угоду від 26.12.2013 р. (далі - Мирова угода), укладену між кредиторами та ОСОБА_1 підприємством "Виробничо-комерційна фірма "Геліос" та погоджену Адміністрацією Державної прикордонної служби України 27.12.2013 р. Провадження у справі №7/107 "Б" припинено (т. 1, а. с. 232-274).

Відтак, відповідно до п.1.1 Мирової угоди, боржник ОСОБА_10 підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Геліос", скорочене найменування - ПП "ВКФ "Геліос" в особі арбітражного керуючого-ліквідатора ОСОБА_11, яка діє на підставі ухвали господарського суду Житомирської області від 02.12.2010р. у справі №7/107-б та свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1099 від 12.06.2013 р. та кредитори боржника, вимоги яких визнано судом відповідно до ухвали господарського суду Житомирської області від 10.02.2005 р. у справі №7/107 "Б", в особі голови комітету кредиторів ОСОБА_12, який діє на підставі протоколу комітету кредиторів №2 від 14.02.2005 р. та доручення ОСОБА_3 ОДПІ Головного управління Міндоходів у Житомирській області, третя сторона, Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України, в особі начальника управління ОСОБА_13, який діє на підставі прав за посадою, уклади мирову угоду у справі №7/107 "Б" про банкрутство боржника ОСОБА_1 підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Геліос", порушеній Господарським судом Житомирської області 26.06.2007 р. за заявою Державної податкової інспекції у м. Житомирі, правонаступником якої є ОСОБА_3 об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області та постанови Господарського суду Житомирської області про визнання банкрутом від 18 лютого 2005 року, з метою розрахунків з кредиторами та відновлення платоспроможності боржника на умовах та в порядку, визначених цією мировою угодою.

Згідно із п. 2.1. Мирової угоди мирова угода укладається щодо вимог, включених до реєстру вимог кредиторів боржника та поточних кредиторів боржника на загальну суму 1067242 грн. 13 коп., а саме:

вимог кредиторів другої черги на загальну суму 16730 грн. 41 коп.:

Управління Пенсійного Фонду України у м. Житомирі на суму 16243 грн. 78 коп., ОСОБА_3 міського центру зайнятості на суму 486 грн. 63 коп.;

вимог третьої черги на загальну суму 665441 грн. 22 коп.:

ОСОБА_3 об'єднаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на суму 665441 грн. 22 коп.;

вимог четвертої черги на загальну суму 46741 грн. 72 коп.:

УПФУ у м. Житомирі на суму 73 грн. 08 коп.;

вимог ОСОБА_1 підприємства "Авест-А" (м. Житомир) на суму 46668 грн. 64 коп.;

вимоги п'ятої черги відсутні;

вимог шостої черги (штрафи, пені) на загальну суму 338328 грн. 78 коп.:

ОСОБА_3 ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області на суму 337765 грн. 71 коп., УПФУ в м. Житомирі на суму 563 грн. 07 коп.

Пунктом 2.2 Мирової угоди сторони передбачили, що боржнику надається відстрочка в погашенні кредиторських вимог на 1095 днів (3 роки) з дня затвердження господарським судом Житомирської області мирової угоди; після завершення відстрочки боржник погашає кредиторські вимоги в повному обсязі, відповідно черговості задоволення вимог кредиторів, визначеної Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до п. 2.4. Мирової угоди погашення кредиторських вимог відбувається за рахунок реалізації майна, визначеного п. 3.1. мирової угоди з врахуванням додатку №1, яким забезпечується організація та проведення добудови і введення в експлуатацію частини незавершеного будівництвом житлового будинку по вул. Народицькій, 20 у м. Житомирі, згідно з чинним законодавством.

Погашення кредиторських вимог здійснюється боржником шляхом перерахування коштів на відповідні рахунки у встановленому законом порядку.

Пунктом 3.1. Мирової угоди передбачено, що на момент укладання мирової угоди ліквідаційна маса боржника (частина незавершеного будівництвом житлового будинку по вул. Народицькій, 20 у м. Житомир), складається із частини цокольного приміщення загальною площею 300,36кв.м. та частини незавершеного будівництвом житлового будинку загальною площею 606,91кв.м.

Згідно з проектною документацією планується будівництво 10-ти поверхового житлового будинку на 44 квартири з цокольним поверхом загальною площею 3640,45кв.м.

Відповідно до п.3.2. Мирової угоди, з метою погашення кредиторських вимог боржника третя особа - Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України зобов'язується добудувати та ввести в експлуатацію незавершений будівництвом житловий будинок по вул. Народицькій, 20 у м. Житомирі, оформити право власності на добудоване майно, визначене у п.3.1 мирової угоди, з врахуванням п.3.13 додатку №1, що є невід'ємною частиною даної мирової угоди.

У пункті 3.2.1. Мирової угоди передбачено, що після завершення будівництва та введення в експлуатацію житлового будинку по вул. Народицькій, 20 у м. Житомирі, боржник зобов'язується реалізувати майно, включене в ліквідаційну масу, а кошти, одержані від реалізації спрямувати виключно на погашення кредиторських вимог згідно черговості задоволення вимог кредиторів, визначеною Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та п.2.1 цієї мирової угоди.

Пунктом 3.2.2. Мирової угоди передбачено, що на боржника покладається обов'язок здійснити реалізацію добудованого майна, включеного в ліквідаційну масу, визначеного у п. 3.1 мирової угоди з врахуванням додатку №1, за ринковою вартістю, діючою на час продажу, з спрямуванням отриманих коштів в рахунок погашення кредиторських вимог.

Відповідно до пунктів 3.3, 3.4 Мирової угоди заходи, передбачені пунктом 3.2, в повному обсязі, боржник зобов`язується здійснити не пізніше 1095 днів (3 роки) і 120 днів, з дня затвердження господарським судом Житомирської області цієї мирової угоди. Боржник вправі здійснювати часткові та остаточні розрахунки з кредиторами достроково, за умови, що такі дії не порушуватимуть встановленої черговості погашення заборгованості, прав та інтересів жодної із сторін.

Мирова угода укладена між боржником - ПП "ВКФ "Геліос", кредиторами в особі голови комітету кредиторів ОСОБА_12 - Управління Пенсійного Фонду України у м. Житомирі, ОСОБА_3 об'єднаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, Управління Пенсійного фонду України у м. Житомирі, ОСОБА_1 підприємства "Авест-А" ОСОБА_3 ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області та третьою стороною - ОСОБА_2 регіональним управлінням Державної прикордонної служби України.

Як вбачається із матеріалів справи, сторонами було укладено Додаток №1 до Мирової угоди у справі № 7/107 "Б" про банкрутство боржника ОСОБА_1 підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Геліос" (т. 1, а. с. 18-20).

Згідно п. 1.1. Додатку, Адміністрація Державної прикордонної служби України, якій належить право спільної часткової власності на матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва об'єкта незавершеного будівництвом житлового будинку по вул. Народицькій, 20 у м. Житомирі на суму 3938239 грн. 40 коп. (згідно з рішенням Господарського суду Житомирської області від 14.05.2009 р. у справі №2/214-НМ). Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України, якому належить право спільної часткової власності на матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва об'єкта незавершеного будівництвом житлового будинку по вул. Народицькій, 20 у м. Житомирі на суму 116333 грн. 78 коп. (згідно з постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 07.11.2012 р. у справі №4/5007/35/12), на підставі розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 10.06.2013 р. №125 "Про передачу дебіторської заборгованості та організацію виконання функцій замовника" (додаток 1.3) до моменту укладення цього додатку № 1 передали, а Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України прийняло у власність матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва об'єкта незавершеного будівництвом житлового будинку по вул. Народицькій, 20 в м.Житомирі у сумах, відповідно, 3926526 грн. 40 коп. та 116333 грн. 78 коп., загальною сумою 4042860 грн. 18 коп. (додаток 1.4).

Відповідно до п. 1.2. Додатку, сторонами за цим Додатком є: Боржник ОСОБА_10 підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Геліос", в особі арбітражного керуючого - ліквідатора ОСОБА_11, яка діє на підставі ухвали господарського суду від 02.12.2010 р. у справі №7/107 "Б" та Свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1099 від 12.06.2013 р. (додаток 1.5) та Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України, в особі начальника управління ОСОБА_13, який дії на підставі прав за посадою (додаток 1.6).

У пункті 1.3. Додатку сторони передбачили, що на час укладення даного додатку №1, ПП ВКФ "Геліос" на праві власності належать частина матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва об'єкта незавершеного будівництвом житлового будинку по вул. Народицькій, 20 у м. Житомирі та які увійшли до ліквідаційної маси при розгляді справи №7/107 "Б", а саме з яких складається цокольне приміщення загальною площею 300,36кв.м. та частина незавершеного будівництвом житлового будинку загальною площею 606,91кв.м., а також належать права замовника будівництва згідно із розпорядженням ОСОБА_3 обласної державної адміністрації № 512 від 19.07.2001 р., які відновлюються після затвердження мирової угоди.

Відповідно до п. 1.4. Додатку згідно проектної документації планується будівництво 10-ти поверхового житлового будинку на 44 квартири загальною площею 3271,68кв.м. з цокольним поверхом загальною площею 368,77 кв. м..

Пунктом 2.1. Додатку передбачено, що сторони за цим правочином зобов'язуються, шляхом об'єднання своїх зусиль та/або майна та/або майнових прав чи інтересів, спільно діяти для досягнення мети - завершення будівництва й введення у експлуатацію незавершеного будівництвом житлового будинку по вул. Народицькій, 20 в м. Житомирі (далі по тексту - об'єкт) та розподілу збудованого і введеного в експлуатацію будинку у частках, визначених цим правочином.

Згідно із п. 2.2. Додатку боржник ОСОБА_10 підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Геліос" та Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України зобов'язуються здійснити заходи, спрямовані на завершення будівництва об'єкту по вул. Народицькій, 20 у м. Житомирі та забезпечити введення його в експлуатацію, відповідно до чинного законодавства, у строк, що не має перевищувати 2 (два) роки і десять місяців з дня затвердження господарським судом мирової угоди у справі №7/107"Б".

Відповідно до п. 2.3 Додатку, мета даного правочину вважатиметься досягнутою із моменту підписання сторонами акту розподілу об`єкту (збудованих приміщень у завершеному будівництвом об`єкті) та введення в експлуатацію житлового будинку.

У пункті 3.1. Додатку, сторони домовились про те, що вчинення дій, спрямованих на виконання даного правочину, доручають ОСОБА_2 регіональному управлінню Державної прикордонної служби України, яке має право діяти від імені сторін, але виключно в межах предмету даного правочину.

Відповідно до п. п. 3.2., 3.3., 3.4. Додатку на період дії даного правочину Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України отримує повне право виконання функцій замовника будівництва об'єкту. Ведення обліку результатів та звітів, пов'язаних з виконанням даного правочину покладається на Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України. Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України зобов'язується оформити право на земельну ділянку площею 0,51 га, на якій знаходиться об'єкт будівництва, у встановленому законом порядку та у встановлені чинним законодавством терміни від дня затвердження мирової угоди ухвалою суду.

Пунктом 3.5 Додатку, передбачений обов`язок ОСОБА_2 регіонального управління Державної прикордонної служби України, а саме: - невідкладно на вимогу іншої сторони надавати інформацію про хід виконання даного договору; - забезпечити одержання необхідних дозволів та документації для своєчасного завершення будівництва; - організовувати належним чином здійснення будівництва; - здійснювати контроль за ходом виконання робіт; - власними та залученими силами виконати комплекс дій, пов`язаних із досягненням мети даного правочину - завершення будівництва в повному об`ємі та прийняття об`єкту у експлуатації не пізніше, ніж через 2 роки та 10 місяців; - здійснити повне фінансування процесу завершення будівництва незавершеного будівництвом житлового будинку; - після введення в експлуатацію житлового будинку передати на баланс частину майна, що належить ПП ВКФ "Геліос".

Згідно пункту 3.6. Додатку, боржник зобов'язується: - передати за актом приймання - передавання ОСОБА_2 регіональному управлінню Державної прикордонної служби України об'єкт протягом 1 (одного) календарного місяця після затвердження мирової угоди ухвалою господарського суду; - надати іншій стороні необхідну документацію на об'єкт, яка наявна на час укладення даного правочину та необхідна для виконання обов'язків, передбачених п. 3.6 правочину; - передати права забудовника, які будуть відновлені після укладення мирової угоди; - зобов'язаний сприяти у виконанні даного правочину, при необхідності брати участь спільно в одержанні необхідних документів для здійснення будівництва.

Пунктом 3.8 Додатку сторони погодили, що об'єкт, після завершення будівництва та введення у експлуатацію, є спільною частковою власністю ПП ВКФ "Геліос" та ОСОБА_2 регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Відповідно до п. 3.9. Додатку кожна із сторін не вправі розпоряджатись своєю часткою без згоди іншої сторони до підписання акту розподілу об'єкту.

У пункті 3.10 Додатку сторонами передбачено, що після завершення будівництва ПП ВКФ "Геліос" спільно з ОСОБА_2 регіональним управлінням Державної прикордонної служби України зобов'язані забезпечити прийняття об'єкту у експлуатацію та зобов`язаний відчужити належну йому частку об'єкту, спрямувавши одержані кошти виключно на погашення заборгованості перед кредиторами, визначеними у мировій угоді у справі № 7/107 "Б". При відчуженні свого майна ПП ВКФ "Геліос" зобов'язаний розрахунки за відповідним договором проводити лише шляхом одержання коштів у безготівковому порядку. Перебіг строку погашення заборгованості перед названими кредиторами розпочинається не пізніше ніж через три роки і 90 (дев'яносто) днів після затвердження мирової угоди у справі № 7/107"Б".

Згідно з пункту 3.11. Додатку, після завершення будівництва та введення об'єкту у експлуатацію, сторони зобов'язані підписати Акт розподілу об'єкту у частках, визначених даним правочином. Після підписання даного акту об'єкт належить сторонам на праві спільної часткової власності із визначеними даним правочином, частками. Кожна із сторін вправі володіти та розпоряджатись своєю часткою на власний розсуд, виходячи із режиму спільної часткової власності.

Відповідно до пункту 3.12. Додатку, ПП ВКФ "Геліос" відступає своє право на частину об'єкту загальною площею 460,41кв.м, а Північне регіональне управління Державної прикордонної служби проводить фінансування будівництва частини площі 446,86кв.м., яка залишається за ПП ВКФ "Геліос".

За домовленістю сторін частки у об'єкті після ведення його в експлуатацію розподіляються таким чином: - Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України є власником 42 (сорока двох квартир) загальною площею 3193,59кв.м. та частини цокольного приміщення загальною площею 68,41кв.м.; - ПП ВКФ "Геліос" є власником приміщень цокольного поверху загальною площею 300,36кв.м. та 2 (двох) трикімнатних квартир загальною площею 146,50кв.м.

Протягом одного місяця після завершення будівництва, ПП ВКФ "Геліос" та Північне регіональне управління Державної прикордонної служби зобов'язані оформити право власності на об'єкт відповідно до часток зазначених у п. 3.12 Додатку №1 (п.13.3 додатку).

Відповідно до декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, а саме: 60-квартирний житловий будинок за адресою: Житомирська область, Житомирський район, територія Оліївської сільської ради, за межами населених пунктів, житловий масив "Народицький", об`єкт нерухомого майна №1, дата закінчення будівництва 05.05.2017 р., строк введення об`єкта (черги, пускового комплексу) в експлуатацію - травень 2017 року (т. 1, а. с.73-79).

Вказана декларація зареєстрована у Управлінні Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області 11.05.2017 р. за №ЖТ20.

ПП ВКФ "Геліос" надіслало відповідачу пропозицію за вих.№17-7 від 17.02.2017 р. про укладення правочину (договору) про розподіл часток, в якій відповідачу було запропоновано змінити, шляхом підписання окремого правочину (договору) між регіональним Управлінням Державної прикордонної служби України та ОСОБА_10 підприємством "Виробничо-комерційна фірма "Геліос", положення про розподіл часток у обєкті за адресою: м. Житомир, вул. Народицька, 20, замовником будівництва якого є Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України, що визначені у п. 3.12 Додатку №1 до мирової угоди, виклавши відповідні положення у наступній редакції: ПП "ВКФ "Геліос" відступає своє право на частину незавершеного будівництва житлового будинку загальною площею 460,41кв.м., а Північне регіональне управління Державної прикордонної служби проводить фінансування будівництва частини площі 446,86кв.м., яка залишається за ПП "ВКФ "Геліос" (т. 1 а. с. 36-38).

Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України листом №74-278/0/2-17 від 02.03.2017 р. повідомило позивача про те, що Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України дотримується затвердженої судом умов мирової угоди у справі №7/107"Б" про банкрутство. У здійсненні своєї діяльності служба керується чинним законодавством України та виключає можливість вирішення позасудових та інших неправомірних питань не у правовому полі.

В подальшому, листом № 74-615/0/2-17 від 12.05.2017 р. ОСОБА_2 регіональним управлінням Державної прикордонної служби України у зв`язку з завершенням робіт та введенням в експлуатацію об`єкту: "Будівництво багатоповерхового житлового будинку на території Оліївської сільської ради Житомирського району (по вул. Народицькій, 20 в м. Житомирі)" на виконання умов мирової угоди у справі №7/107 "Б" про банкрутство боржника ПП "ВКФ "Геліос" від 26.12.2013р. направлено на адресу відповідача для розгляду та підписання акт розподілу збудованого і введеного в експлуатацію об`єкту: "Будівництво багатоповерхового житлового будинку на території Оліївської сільської ради Житомирського району (по вул. Народицькій, 20 в м. Житомирі)" (т. 1, а. с. 88-92).

В акті розподілу збудованого і введеного в експлуатацію об`єкту: "Будівництво багатоповерхового житлового будинку на території Оліївської сільської ради Житомирського району (по вул. Народицькій, 20 в м. Житомирі)", зазначене наступне.

Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України, в особі начальника управління ОСОБА_14, який діє на підставі прав за посадою, далі "Третя сторона" та ОСОБА_10 підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Геліос", в особі директора ОСОБА_4, далі "Боржник", в подальшому сторони, у зв'язку з введенням в експлуатацію (декларація про готовність об'єкту до експлуатації №ЖТ 20 від 11.05.2017р.) на виконання умов Мирової угоди у справі №7/107 "Б" про банкрутство боржника ОСОБА_1 підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Геліос" від 27.12.2013р., склали цей акт про розподіл часток у багатоповерховому житловому будинку на території Оліївської сільської ради Житомирського району (по вул. Народицькій, 20 в м. Житомирі) наступним чином:

Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України (інд. код 23311352) є власником 58 (п'ятдесяти восьми) квартир загальною площею 3524,2кв.м., із яких: трикімнатних - 34 (тридцять чотири) квартири №№ 1, 2,3, 6, 7,8,11, 12,13, 16,17, 18, 21,22,23,26,27,28, 31,32, 33, 36, 37, 38, 41, 42, 43, 48, 51, 52, 53, 56, 57, 58 загальною площею 2616,9кв.м., однокімнатних - 24 (двадцять чотири) квартири №№ 4, 5, 9, 10, 14, 15, 19, 20, 24, 25, 29, 30, 34, 35, 39, 40, 44, 45, 49, 50, 54, 55, 59, 60 загальною площею 907,3кв.м., вбудованих приміщень цокольного поверху разом з місцями загального користування загальною площею 170,4кв.м., приміщень індивідуального теплового пункту та насосної загальною площею 32,7кв.м., приміщень технічного поверху разом з місцями загального користування загальною площею 272,6кв.м., приміщень трансформаторної підстанції загальною площею 52,5кв.м.

ОСОБА_10 підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Геліос" є власником: 2 (двох) трикімнатних квартир № 46, № 47 загальною площею 154,5кв.м., приміщень цокольного поверху загальною площею 225,0кв.м. та приміщень технічного поверху загальною площею 73,8кв.м. Внутрішні опоряджувальні роботи виконані у відповідності до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 11.01.2014 р. №2 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.01.2014р. за №160/24937.

Згідно п. 5 акт розподілу часток складений з метою подальшого оформлення права власності на належні їм частки.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що відбулась істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Житомирської області від 31.12.2013 р., а саме суттєво змінена конфігурація та площа обєкту будівництва, позивач звернувся до суду.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних даних справи.

Способи захисту цивільних прав та інтересів встановлені ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 20 Господарського кодексу України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції, позивач звернувся до суду із позовом про зобов'язання змінити умови правочину, а саме мирової угоди у справі №7/107"Б", шляхом підписання окремого правочину.

ПП "Виробничо-комерційна фірма "Геліос" обрало спосіб захисту свого порушеного права шляхом звернення з позовом у позовному провадженні про зобов'язання змінити умови правочину, а саме: внести зміни до мирової угоди від 26.12.2013р, укладеної між боржником і кредиторами та погодженої Адміністрацією Державної прикордонної служби України 27.12.2013 р., затвердженої ухвалою від 31.12.2013 р. господарського суду Житомирської області у справі №7/107"Б" про банкрутство боржника ПП "ВК фірма "Геліос".

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно із ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

За приписами ч. 2 ст. 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні за договором.

Частиною 3 статті 188 ГК України передбачено, що сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 188 ГК України у разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Скаржник в апеляційній скарзі вказує, що як на підставу позову ОСОБА_10 підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Геліос" посилається на ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду погоджується із твердженням місцевого суду відносно того, що за своєю правовою природою укладена між сторонами мирова угода поєднує в собі відносини не тільки матеріального, але й процесуального права, оскільки така угода була затверджена судом у справі №7/107"Б" про банкрутство ПП "ВКФ "Геліос".

Відповідно до частин 1-4 статті 77 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діяла на момент затвердження мирової угоди), під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та/або розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється шляхом укладення угоди між сторонами. Мирова угода може бути укладена на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство. У процедурі розпорядження майном боржника мирову угоду може бути укладено лише після виявлення всіх кредиторів і затвердження господарським судом реєстру вимог кредиторів. Рішення про укладення мирової угоди від імені кредиторів приймається комітетом кредиторів більшістю голосів кредиторів - членів комітету та вважається прийнятим за умови, що всі кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника, висловили письмову згоду на укладення мирової угоди. Рішення про укладення мирової угоди приймається від імені боржника керівником боржника чи арбітражним керуючим (керуючим санацією, ліквідатором), які виконують повноваження органів управління та керівника боржника і підписують її.

Згідно із ч. 2 ст. 79 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діяла на момент затвердження мирової угоди) мирова угода набирає чинності з дня її затвердження господарським судом і є обов'язковою для боржника (банкрута), кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою, кредиторів другої та наступних черг.

Колегія суддів вважає на необхідне відзначити, що Мирова угода від 27.12.2013 р., затверджена ухвалою від 31.12.2013р господарського суду Житомирської області у справі №7/107"Б" про банкрутство боржника ПП "ВК фірма "Геліос", була перевірена судом на предмет відповідності її чинному законодавству з дотриманням всіх необхідних вимог передбачених розділом 5 "Мирова угода" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції на момент затвердження вказаної мирової угоди), а укладенню вказаної мирової угоди передувало її схвалення на засіданні комітетом кредиторів з прийняттям відповідного рішення, оформленого протоколом засідання комітету кредиторів боржника від 26.12.2013р.

Головною підставою для затвердження судом мирової угоди є обовязкова необхідність наявності спільної домовленості між кредиторами та боржником щодо розстрочки, відстрочки, списання визнаних судом кредиторських вимог тощо. Така домовленість оформлюється у спільному підписаному сторонами документі мировій угоді.

Як зазначалося вище, Мирова угода укладена між боржником - ПП "ВКФ "Геліос", кредиторами в особі голови комітету кредиторів ОСОБА_12 - Управління Пенсійного Фонду України у м. Житомирі, ОСОБА_3 об'єднаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, Управління Пенсійного фонду України у м. Житомирі, ОСОБА_1 підприємства "Авест-А" ОСОБА_3 ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області та третьою стороною - ОСОБА_2 регіональним управлінням Державної прикордонної служби України, однак ПП "ВКФ "Геліос" заявив позов лише до однієї із сторін Мирової угоди, а саме до ОСОБА_2 регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Враховуючи вищевикладене, Мирова угода від 26.12.2013 р. за своєю правовою природою є багатостороннім правочином, який укладено між боржником і кредиторами на умовах, погоджених сторонами.

Окрім того, нормами чинного законодавства, у тому числі Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Господарський процесуальний кодекс України не передбачено можливості внесення змін до затвердженої судом мирової угоди у справі про банкрутство в порядку позовного провадження.

Оскільки затвердження мирової угоди відбувалося в судовій процедурі у справі про банкрутство, у відповідності до ст. 7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції на момент затвердження вказаної мирової угоди), цим же законом врегульований механізм її розірвання або визнання недійсною.

Виходячи з особливостей такої підстави для припинення провадження у справі як затвердження мирової угоди у справі про банкрутство, винесення відповідної ухвали має свої специфічні правові наслідки.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції щодо того, що вимога про зміну умов правочину, в даному випадку мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Житомирської області від 31.12.2013р у справі №7/107"Б" про банкрутство ПП "ВК фірма "Геліос", не підлягає задоволенню в порядку позовного провадження, оскільки це призведе як до зміни наслідків самого правочину, так і до порушення норм процесуального права, що буде свідчити про втручання суду у волевиявлення сторін у справі №7/107"Б" про банкрутство ПП "ВК фірма "Геліос", які є сторонами Мирової угоди, а це призведе до порушення їх прав та обов'язків.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає за необхідне відзначити, що скаржником помилково ототожнюється мирова угода, порядок укладання і розірвання якої регулюється спеціальним для неї Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з загальним поняттям правочину, адже найважливішим у звязку з затвердженням мирової угоди в межах справи про банкрутство є те, що провадження у справі припиняється, оскільки мирова угода є заходам щодо відновлення платоспроможності боржника, тобто надання можливості підприємству боржнику вийти із скрутного фінансового становища, в тому числі погасити заборгованість перед кредиторами.

Стосовно доводів скаржника, що судом першої інстанції були порушенні норми процесуального права, оскільки господарський суд не відклав розгляд справи, колегія суддів бере до уваги наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, господарським судом Житомирської області було проведено ряд судових засідань у справі № 906/1032/17, зокрема 14.12.2017 р., 16.01.2018 р., 29.01.2018 р., 12.02.2018 р., 23.02.2018 р. та 22.03.2018 р., що підтверджується протоколами судових засідань та ухвалами суду першої інстанції (т. 1, а. с. 137-139, 156-158, т. 2 а. с. 51-52, 56-58, 162-165 , 190-191, 193-194).

В той же час, позивач не забезпечив явку свого уповноваженого представника у перше судове засідання, котре відбулося 14.12.2017 р. та в судове засідання 22.03.2018 р., на інших судових засіданнях були присутні двоє представників позивача.

22.03.2018 р. представником позивача було подано до господарського суду Житомирської області клопотання про відкладення у зв'язку із неможливістю з'явитися в судове засідання (т. 2, а. с. 206).

За приписами ч. ч. 1-2 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Поруч з тим, представник позивача не вказує чому судовий спір не міг бути вирішений в судовому засіданні 22.03.2018 р., не обґрунтовує своєї неявки в судове засідання, а лише вказує, що поважність причин неявки буде підтверджена в подальшому.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи вищевказане, а саме, що представники позивача брали участь в судових засіданнях суду першої інстанції, подане представником клопотання про відкладення не було належним чином обґрунтоване, позивач не був позбавлений можливості вибору іншого представника, колегія суддів приходить до висновку, що господарським судом Житомирської області було вірно відхилено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів також вважає за необхідне відзначити, що посилання представника апелянта в судовому засіданні на неповне фінансування будівельних робіт у приміщеннях ПП "ВКФ "Геліос", зменшення площі цокольного приміщення та невідповідності Декларація про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, зареєстрованої в Управлінні Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області 11.05.2017 р. за №ЖТ20 вимогам законодавства та проектній документації, не беруться судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки позивач не обґрунтовував ними свої позовні вимоги в суді першої інстанції, вони не відносяться до предмету спору, а отже не входять в коло доказування у даній справі.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що рішення господарського суду Житомирської області від 22.03.2018р. у справі № 906/1032/17 прийняте за повного з'ясуванням усіх обставин, його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 підприємства Виробничо-комерційна фірма "Геліос" - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 підприємства Виробничо-комерційна фірма "Геліос" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 22.03.2018р. у справі № 906/1032/17 без змін.

2. Справу № 906/1032/17 повернути в господарський суд Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складений "31" травня 2018 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.