ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2018 року Справа № 923/1121/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства «Шато», місцезнаходження: 74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, пр. Дніпровський, 97, ідентифікаційний код: 30593533

до: Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Тім», місцезнаходження: 74800, Херсонська область, м. Каховка, Чаплинське шосе, 7, ідентифікаційний код: 37249019

про визнання Договору оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції №260816ОТ від 26.08.2016 р. та договору оренди приміщення №300117ШОП від 30.01.2017 р. договором зберігання товарного складу сільськогосподарської продукції та визнання цих договорів недійсними.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, адвокат на підставі довіреності від 09.08.2017 року

від відповідача ОСОБА_2 представник на підставі довіреності від 19.04.2018 року

07.12.2017 року Приватне підприємство «Шато» (далі Позивач) звернулося з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін-Тім» (далі Відповідач) в якому просили визнати договір оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 260816 ОТ від 26.08.2016 року та договір оренди приміщення № 30117ШОП від 30.01.2017 року - договором зберігання товарного складу сільськогосподарської продукції та, на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України, через невідповідність вимогам ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України, визнати ці договори недійсними.

В обґрунтування позовних вимог, Позивач, з урахуванням наданих уточнень, посилаючись на положення ст. ст. 235, 638, 759, 760, 762, 766, 773, 901, 902, 903, 904, 905, 906, 936, 937, 941, 942, 943, 944, 945, 946, 947, 948, 949, 950, 956, 957, 958, 959, 960, 961, 962, 965 ЦК України, ст. ст. 179, 180, 189, 207 ГК України, положення ст. ст. 10, 12, 15, 16, 18, 19, 27 Закону України «Про сертифіковані товарні склади та прості і подвійні складські свідоцтва» зазначає про удаваність оспорюваних угод та констатує, що договір оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 260816 ОТ від 26.08.2016 року, враховуючи його зміст та дії сторін при його виконанні, є змішаним договором, що включає умови зберігання (складського зберігання) та надання послуг, та, на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недійсним через невідповідність вимогам ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України. Посилаючись на ці ж підстави, зазначає про недійсність договору оренди приміщення № 30117ШОП від 30.01.2017 року, який фактично є додатковою угодою до договору оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 26082016 ОТ від 26.08.2016 року, яким врегульовано надання послуг з утилізації продукції.

Провадження у справі порушено ухвалою Господарського суду Херсонської області від 08.12.2017 року (суддя Задорожна Н.О.) (т. 1, а.с. 1).

Відповідно до ухвали від 02.01.2018 року (т. 6, а.с. 191) суддею Задорожною Н.О. задоволено відвід (т. 6, а.с. 171-172).

На підставі розпорядження керівника апарату суду № 5 від 05.01.2018 року (т. 8, а.с. 108), відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, проведений повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (т. 8, а.с. 109), справа розподілена судді Остапенко Т.А.

Ухвалою суду від 09.01.2018 року (т. 8, а.с. 112-113), справа № 923/1121/17 прийнята суддею Остапенко Т.А. до свого провадження.

У звязку із тим, що 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції, у відповідності до положень п. 9 Розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України, якою передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, розгляд справи здійснювався у порядку загального позовного провадження.

Підготовче засідання було призначено на 07.02.2018 року.

Одночасно із прийняттям справи до розгляду, судом розглянуто заяву Позивача про забезпечення доказів, яку, у звязку із невідповідністю п. 5 ч. 1 ст. 111 ГПК України, повернуто Позивачу.

В підготовче засідання, призначене на 07.02.2018 року Відповідачем наданий відзив на позовну заяву з документами на підтвердження своїх заперечень (т. 8, а.с. 120-160), та окремо заперечення на клопотання Позивача про прийняття в якості доказів по справі товарно-транспортних накладних та нотаріально завірених показів ОСОБА_3 (т. 8 а.с.179), щодо яких судом було роз'яснено, про відсутність можливості обмежити сторону у праві на подання доказів та роз'яснено, що оцінка належності, допустимості та достовірності доказів, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності здійснюється судом і жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Представником Позивача, у відповідності до ч. 3 ст. 182 ГПК України надано усні уточнення до позовних вимог.

Підготовче засідання, на підставі відповідної ухвали від 07.02.2018 року (т. 8, а.с.185-186), для надання Позивачем відповіді на відзив Відповідача, необхідністю надання представником Позивача, у відповідності до ч. 5 ст. 161 ГПК України письмових уточнень до позову із зазначенням правових підстав, з посиланням на норми законодавства, недійсності оспорюваних договорів та необхідністю надання відомостей про рух справи № 923/559/17 за позовом ТОВ «Грін Тім» до ПП «Шато» про стягнення 390622,47 грн. та за зустрічним позовом ПП «Шато» до ТОВ «Грін Тім» про визнання договору оренди приміщення удаваним та визнання його недійсним, було відкладено на 27.02.2018 року.

В підготовче засідання, призначене на 27.02.2018 року, представником Позивача надано клопотання про витребування у Відповідача доказів (т. 8, а.с. 187-197), необхідних для підтвердження доводів, викладених ним у позовній заяві. У цій заяві Позивачем наведені як обґрунтування заявленого клопотання, так і аргументи, пояснення та міркування щодо предмету спору, характерні для заяви по суті справи, з огляду на що, представнику Позивача розяснено підстави та порядок подання заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань, визначений ст. ст. 161, 169, 170 ГПК України, а вирішення клопотання про витребування доказів відкладено на іншу дату, для надання представником Позивача доказів на підтвердження вжиття ним заходів із звернення до Відповідача для отримання цих доказів.

Представником Відповідача подано клопотання про надання додаткового часу для надання суду постанови Одеського апеляційного господарського суду за результатами перегляду рішення у справі № 923/559/17.

Ухвалою суду від 27.02.2018 року (т. 8, а.с. 203-204) строк проведення підготовчого провадження продовжено на 30 днів, до 11.04.2018 року, а підготовче засідання для надання вищевказаних доказів відкладено до 14.03.2018 року.

У цьому ж засіданні, судом вирішено клопотання представника Відповідача про зупинення провадження до перегляду судового рішення по справі № 923/559/17 та набрання ним законної сили, подане ним 02.02.2018 року, у підготовче засідання, призначене на 07.02.2018 року (т. 8, а.с. 162-163), в задоволенні якого було відмовлено, у звязку із тим, що обставини, якими обґрунтовано необхідність зупинення провадження у справі відпали.

У підготовче засідання, призначене на 14.03.2018 року, Позивачем надано відповідь на відзив (т. 8, а.с. 205-214) та повторно подано клопотання про витребування доказів, з документами на підтвердження факту вжиття заходів щодо самостійного їх витребування у Відповідача (т. 8, а.с. 215-234). Також, Позивачем подано клопотання про призначення у справі комплексної судової товарознавчої експертизи та судової бухгалтерської експертизи, з метою встановлення фактичних обставин справи, щодо зберігання продукції ПП «Шато» у приміщеннях ТОВ «Грін Тім» та підтвердження або спростування відсутності здійснення оренди тари та приміщення ТОВ «Грін Тім» відповідно до договору № 260816ОТ та договору № 300117ШОП (т. 8, а.с. 235-246).

Відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі (т. 9, а.с. 1-63), на підставі п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України, в обґрунтування якого зазначено про наявність двох судових рішень (у справі № 923/559/17 та № 923/560/17), які набрали законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. За результатами розгляду зазначеного клопотання, суд своєю ухвалою від 14.03.2018 року (т. 9, а.с. 66-67) відмовив у його задоволенні, зазначивши що хоча спірні правовідносини і виникли на підставі тих самих договорів № 260816ОТ від 26.08.2016 року та № 300117ШОП від 30.01.2017 року, проте предмет (матеріально-правова вимога позивача) та підстави позову (підстави визнання договорів недійсними) у справах № 923/559/17, № 923/560/17 та № 923/1121/17 є різними, що виключає закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Підготовче засідання для надання представником Позивача пояснень з приводу відповіді Відповідача на заяву про витребування доказів, та необхідністю підготовки представником Відповідача своїх пояснень щодо клопотання представника Позивача про призначення експертизи було відкладено на 21.03.2018 року.

У підготовче засідання, призначене на 21.03.2018 року представником Позивача надано уточнення підстав позовних вимог (т. 9, а.с. 68-85), а також подано клопотання про долучення до матеріалів справи електронних доказів - карти памяті з відеозаписом та фотодокументами, роздруківки фотодокументів (т. 9, а.с. 91-113), яке судом було задоволено.

Представником Відповідача, з урахуванням наданих Позивачем відповіді на відзив та уточнень підстав позовних вимог надано письмові заперечення (т. 9, а.с. 114-117).

В судовому засіданні розглянуто клопотання представника Позивача про призначення комплексної судової товарознавчої та бухгалтерської експертизи, в задоволенні якого судом було відмовлено, та розяснено представнику Позивача, що частина питань, які поставлені на вирішення експерта мають правовий характер та вирішуються судом при розгляді спору, а інша частина питань не входить до предмета доказування у цій справі.

Клопотання представника Позивача про витребування доказів задоволено частково в частині витребування від Каховського державного бюро технічної інвентаризації інвентарної справи приміщень, які належать Відповідачу, та розташовані за адресою: 74800, Херсонська область, м. Каховка, Чаплинське шосе, 7. В задоволенні іншої частині клопотання судом відмовлено, внаслідок відсутності зазначених документів у Відповідача.

Ухвалою від 04.04.2018 року справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 11.04.2018 року, в якому заслухано вступне слово учасників та розпочато дослідження доказів, після чого оголошено перерву до 20.04.2018 року.

В судових засіданнях, призначених на 20.04.2018 року, 24.04.2018 року, 26.04.2018 року, 27.04.2018 року, 04.05.2018 року судом здійснювалось дослідження доказів по справі, в тому числі електронних, наданих представником Позивача та матеріалів інвентарної справи, що на виконання ухвали суду від 21.03.2018 року, надійшли з Каховського БТІ.

В судовому засіданні, призначеному на 04.05.2018 року, після закінчення зясування обставин справи та перевірки їх доказами, для підготовки сторін до судових дебатів оголошено перерву до 10.05.2018 року.

При розгляді справи по суті та в судових дебатах представник Позивача позовні вимоги, з урахуванням уточнень, в частині правових підстав позову, підтримав та просив позов задовольнити.

Так, обґрунтовуючи недійсність договору оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 260816 ОТ від 26.08.2016 року, представник Позивача зазначив, що з ТОВ «Грін Тім», яке надає послуги зі зберігання овочевої продукції, ПП «Шато» співпрацює з 2012 року. В рамках зазначеної співпраці у 2012 р. ними укладався договір складського зберігання, що містив умови щодо порядку передачі продукції на зберігання, строків зберігання, порядку повернення продукції зі зберігання, відповідальності сторін в разі порушення умов щодо схоронності майна, та які відповідали умовам чинного законодавства щодо зберігання (складського зберігання) та надання послуг.

Проте, в подальшому, Відповідачем запропоновано укладати договори із фактично ідентичними, договору складського зберігання умовами, однак із назвою «оренда тари для зберігання сільськогосподарської продукції», на що Позивач, враховуючи тривалу співпрацю із Відповідачем, та необхідність зберігати вирощену ними продукцію, погодився. 26.08.2016 року між сторонами укладений спірний договір № 260816 ОТ, який, виходячи із умов, викладених у ньому, є не договором оренди, а змішаним договором, який включає умови зберігання (складського зберігання) та надання послуг.

В обґрунтування наведеного, представник Позивача зазначив, що умови договору оренди передбачають вільне користування орендованим майном. В той же час, тара (ящики), які були предметом спірного договору оренди тари, приміщення ТОВ «Грін Тім», в якому, в подальшому, в цих ящиках зберігалася продукція ПП «Шато», не покидало. Доступ до цих ящиків був обмежений, та здійснювався лише з дозволу працівників Відповідача.

Про укладення договору товарного складу (складського зберігання) та надання послуг, за твердженням представника Позивача, свідчить і той факт, що продукція ПП «Шато» завантажувалась у ящики, що були предметом договору, лише після здійснення Відповідачем лабораторного аналізу продукції та контролювалася ним протягом усього часу зберігання продукції. За актами приймання-передачі ящики в оренду та з оренди передавалися, разом із продукцією. При передачі ящиків, у специфікаціях, які є невідємними додатками до договору зазначалося про рекомендовані температурні режими зберігання продукції. Відповідач за цим договором мав докладати зусиль до забезпечення належної роботи охолоджувального обладнання, підтримання оптимальних кліматичних умов, консультування з приводу технології та режимів зберігання продукції. З метою економії електроенергії, у періоди збільшення її вартості, Відповідач визначив за собою право переміщувати продукцію у інші приміщення, що за твердженням представника Позивача, в подальшому призвело до псування продукції.

Стверджуючи про недійсність договору, представник Позивача, посилається, зокрема, на його суперечність вимогам чинного законодавства, зазначаючи, що положеннями цивільного законодавства обовязок по зберіганню та забезпеченню схоронності переданого на зберігання майна покладається на особу, якій майно передано на зберігання. Разом з тим, положеннями спірного договору такий обовязок за Відповідачем не визначений. Відповідно до специфікацій строк зберігання більшості продукції, переданої на зберігання ТОВ «Грін Тім» становив більше 90 днів, що відповідно до положень Закону України «Про сертифіковані товарні склади та прості і подвійні складські свідоцтва» потребує наявності відповідного сертифікату, який у Відповідача відсутній. Складські свідоцтва за фактом передачі продукції на зберігання Відповідачем не надавалися.

З приводу недійсності договору оренди приміщення № 30117ШОП від 30.01.2017 року вказує, що цим договором сторони врегулювали питання щодо утилізації продукції, яке не було врегульовано договором оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 26082016 ОТ від 26.08.2016 року, і він, фактично є додатком до вказаного договору та є договором про надання послуг з утилізації, яка включалася у плату за зберігання за попередніми договорами товарного складу та направлений на збільшення ціни за послуги ТОВ «Грін Тім». Разом з тим, зазначені 200 кв.м приміщення ними не використовувались, і місце розташування 200 кв.м орендованого приміщення у комплексі ТОВ «Грін Тім» не визначене. Крім того, укладений цей договір був на вимогу директора ТОВ «Грін Тім», за відсутністю вільного волевиявлення на його укладення у ПП «Шато».

Представник Відповідача проти позову заперечив, про що ним до матеріалів справи надавалися відзив на позовну заяву та заперечення.

Заперечуючи проти задоволення позову, представник Відповідача наголошував на тому, що вказані вимоги вже були предметом розгляду у суді, у справах № 923/559/17 та 923/560/17, і рішення по цим вимогам, на сьогоднішній день не скасовані та є чинним, що, за його твердженнями унеможливлює розгляд справи. Зазначає, що в межах зазначених справ судами була встановлена дійсність вказаних договорів, та, зокрема, підтверджено укладення сторонами саме договору оренди тари.

Вказує, що вимоги договору відповідають вимогам чинного законодавства, при їх укладенні сторони, своїми підписами підтвердили своє волевиявлення на їх укладення, на визначених в них умовах. Щодо посилань Позивача, як на підставу для визнання недійсними договорів, про відсутність вільного доступу до приміщень, представник Відповідача зазначив про те, що чинне законодавства не забороняє, а в деяких випадках, закріплює можливість обмеження доступу до обєкта оренди, а тому дані обставини, на його думку, не можуть бути підставою для визнання договорів недійсними. За твердженням представника Відповідача, такі заходи повязані із тим, що на території ТОВ «Грін Тім» знаходилася продукція належна не лише Позивачу. Також зазначив, що договір оренди тари умов щодо заборони її переміщення не містив, а розміщення орендованої Позивачем тари, разом із належною йому продукцією на складах і у холодильних камерах ТОВ «Грін Тім» було здійснено за вибором Позивача. Посилання у назві договору оренди тари на зберігання сільськогосподарської продукції вказує лише на мету використання тари, яка передається в оренду, і з правовідносинами зберігання не повязано. Здійснення лабораторних аналізів перед завантаженням у тару здійснювалося для визначення якості продукції, а зазначення у специфікаціях відомостей щодо рекомендованих температурних режимів зберігання обумовлено умовами договору, як консультування.

З приводу відсутності волевиявлення на укладення договору оренди приміщення надав пояснення про те, що саме Позивач, 05.12.2016 року, звернувся до ТОВ «Грін Тім» із листом щодо укладення цього договору. Також, наголосив, що волевиявлення відповідача спрямоване на встановлення правовідносин оренди та відсутність умислу з приховування правовідносин зберігання.

За твердженням представника Відповідача, подання цього позову направлено на уникнення відповідальності по сплаті заборгованості за цими договорами, яка була стягнута на підставі судових рішень.

В судовому засіданні 10.05.2018 р. суд видалився до нарадчої кімнати. В судовому засіданні 11.05.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про дату підготовки повного судового рішення, розяснено процедуру оскарження рішення.

Зясувавши обставини справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд

в с т а н о в и в:

26.08.2016 року між Приватним підприємством «Шато» (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Тім» (орендодавець) був укладений договір оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 260816ОТ від 26.08.2016 року (далі Договір оренди тари) (т.1, а.с. 47-48).

За умовами п. 1.1. Договору оренди тари орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне (тимчасове) користування, деревяні ящики для зберігання плодоовочевої продукції, далі «Тара».

Пунктом 1.2. Договору оренди тари, сторонами визначено, що орендована тара на власний розсуд орендаря може розташовуватися в приміщенні орендодавця при відповідних температурних умовах та умовах вологості за адресою: Херсонська область, м. Каховка, Чаплинське шосе, 7 («Приміщення»), або поза Приміщенням.

Згідно із п.п. 1.3., 1.4. Договору оренди тари, Тара передається в оренду для зберігання плодоовочевої продукції орендаря. Орендар засвідчує, що продукція належить йому на праві власності, не продана чи іншим способом відчужена третім особам, не перебуває під заставою чи арештом, відсутні будь-які права третіх осіб.

Строк оренди, відповідно до п. 1.5. Договору оренди тари, обчислюється пропорційно з дня оренди тари згідно цього договору і до дня повернення тари з оренди, але в будь-якому разі не може продовжуватися менше, ніж 3 місяці.

Заставна вартість однієї одиниці тари (одного деревяного ящика ) 2200,00 грн., у тому числі ПДВ (п. 1.6. Договору оренди тари).

Відповідно до п.2.2. Договору оренди тари, орендна плата за користування тарою нараховується починаючи з дати передачі тари орендарю та закінчується днем повернення тари за актами приймання-передачі. У випадку, якщо сторони не підписували акти приймання-передачі, орендна плата нараховується на загальну кількість тари зазначену в специфікаціях протягом строку дії відповідних специфікацій.

У пункті 2.3. Договору оренди тари сторони обумовили, що вартість оренди тари (ящик) складає 220,00 грн. у тому числі ПДВ за один місяць оренди, якщо інша вартість не зазначена в специфікаціях.

Згідно із п.п. 2.4.1.,2.4.2. Договору оренди тари, орендна плата сплачується наступним чином: 100 % вартості орендної плати за перший місяць оренди Орендар сплачує протягом 3 календарних днів з моменту підписання договору з розрахунку загальної кількості тари, зазначеної в специфікаціях. Наступні платежі здійснюються орендарем до 4 числа поточного місяця за попередній місяць оренди.

За результатами кожного місяця, до 5-го числа наступного місяця за попередній орендодавець готує та надає/направляє орендарю акти наданих послуг. До 14-го числа кожного місяця орендар повинен надати/направити орендодавцю підписаний акт наданих послуг або мотивовані заперечення до акту або щодо факту неотримання акту. Неотримання орендодавцем до 20-числа наступного місяця за місяцем видання акту підписаного акту або мотивованих заперечень, або листа орендаря щодо факту неотримання акту сторони сприймають як згоду орендаря з даними наведеними в акті наданих послуг орендодавця. У такому випадку орендар не має права посилатися на ненадання/не надсилання акту орендодавцем, а акти односторонньо підписані орендодавцем є належними та допустимими доказами надання послуг у відповідності до всіх умов договору, прийнятими орендарем без зауважень та підлягають оплаті орендарем в повному обсязі в строки, передбачені договором (п. 2.5. Договору оренди тари)

У розділі 3 Договору оренди тари сторони визначили обсяг прав та обовязків.

Так, у пункті 3.2. Договору оренди тари визначено право орендаря користуватися тарою протягом строку оренди в порядку, передбаченому цим договором та за її цільовим призначенням; вільного проходу до тари, що розташована в приміщенні, у порядку, визначеному п. 3.3.3. Договору; в період оренди, на власний розсуд переміщати тару власними силами та за власний рахунок за межі приміщення, за виключенням одноразового переміщення орендодавцем відповідно до п. 3.3.4 Договору.

У звязку із укладенням Договору оренди тари, на орендодавця, відповідно до п. 3.3., серед іншого, покладені наступні зобовязання: протягом строку оренди у робочий час забезпечувати орендарю, уповноваженим представникам разом з відвідувачами та клієнтами доступ до тари, що розташована у приміщенні у супроводі робітника орендодавця з попереднім повідомленням орендодавця за один робочий день (п.п. 3.3.3.); одноразово за весь період дії Договору завантажити продукцію на території орендодавця в тару та перемістити в приміщення, а також вивезти тару орендаря з приміщення орендодавця на рампу власними силами та за власний рахунок, за умови попереднього отримання орендодавцем письмової заявки про завантаження/видачу не менш, ніж за три банківські дні до дня завантаження/видачі тари орендаря. Видача тари орендодавцем здійснюється при умові відсутності заборгованості орендаря перед орендодавцем (п.п. 3.3.4); до моменту завантаження тари, зробити лабораторний аналіз продукції орендаря (п.п. 3.3.5).

За орендодавцем п.п. 3.4.3, 3.4.4. п. 3.4. Договору оренди тари закріплено право переміщати тару у приміщення, з попереднім повідомленням орендаря за 5 календарних днів; у випадку не звільнення тари після закінчення строку дії договору за власний рахунок провести очищення тари (утилізацію продукції) без жодних компенсацій орендарю, у тому числі, але не виключно прямих/непрямих збитків, втраченої вигоди, вартості продукції, тощо, в свою чергу орендар зобовязується компенсувати орендодавцю вартість понесених витрат, що включають в себе: вартість очищення тари, вивезення та утилізація продукції орендаря, вартість оренди, штрафні санкції.

Серед іншого, підпунктами 4.1.1.-4.1.4 п. 4.1. Договору оренди тари також визначено, що орендодавець докладає максимум зусиль для забезпечення виконання наступних умов: забезпечення приміщення електроенергією та електричними зєднаннями для постачання електроенергії до приміщення в якому знаходиться тара; забезпечення належної роботи охолоджувального обладнання в приміщенні; підтримання оптимальних кліматичних умов в приміщенні, які узгоджуються сторонами в специфікаціях; догляд та прибирання зовнішньої території, що безпосередньо знаходиться біля площі приміщення, в якому знаходиться тара, включаючи прибирання побутового сміття; консультування орендаря з приводу технології та режимів зберігання продукції.

У п. 4.2. Договору оренди тари сторони дійшли згоди про те, що на час дії пікових коефіцієнтів диференційованих за періодами часу, встановлених НКРЕКП для тризонних тарифів, постачання електроенергії до приміщення та робота охолоджувального обладнання в приміщення буде зупинятись.

У п. 8.2. Договору оренди тари визначено, що повернення тари (передача від орендаря орендодавцю) має відбуватися не пізніше строку, вказаного в специфікаціях за місцезнаходженням приміщення орендодавця.

Під час передачі в оренду/повернення з оренди тари сторони зобовязуються підписувати акти про прийняття/повернення тари з обовязковим зазначенням кількості тари, номерів тари, ваги кожного окремого ящика. У випадку не підписання вищезазначених актів, орендодавець має право нараховувати орендну плату, виходячи із загальної кількості тари, зазначеної у специфікаціях впродовж строку дії цього договору, а виведення з оренди тари відбувається на підставі підписання сторонами додаткової угоди, або після закінчення строку дії договору та/або специфікації. Право власності на тару не змінюється під час будь-яких операцій орендаря (п. 8.3. Договору оренди тари).

У розділі 6 сторонами визначено умови настання відповідальності за виконання чи неналежне виконання умов даного договору.

При цьому, у п. 6.6. Договору оренди тари сторони погодили, що орендодавець не несе будь-якої відповідальності за цим договором, у тому числі, але не виключно відносно потенційних втрат, псування, якісних показників продукції, що буде розташовуватись в орендованій тарі.

В межах вищевказаного Договору оренди тари сторонами були підписані відповідні специфікації, у яких останні узгодили кількість ящиків, що передаються в оренду для зберігання сільськогосподарської продукції, належної ПП «Шато» для зберігання у приміщеннях, належних ТОВ «Грін Тім». Крім кількості ящиків, що передаються в оренду, у вказаних специфікаціях сторонами узгоджено питання щодо оптимальних та рекомендованих температурних режимів.

Так, згідно специфікації № 1 від 26.08.2016 року (т. 1, а.с. 49) сторони узгодили передачу ПП «Шато» 507 одиниць тари (ящиків) для зберігання належної їм сільськогосподарської продукції у приміщеннях ТОВ «Грін Тім», визначивши у п. 2 оптимальну температуру зберігання в приміщенні при цілодобовому режимі роботи охолоджувального обладнання 4±1С°, рівень вологості - 80±5С°.

Згідно специфікації № 2 від 11.10.2016 року (т. 1, а.с. 50) сторони узгодили передачу ПП «Шато» 2060 одиниць тари (ящиків) із визначенням оптимальної температури в приміщенні для зберігання при цілодобовому режимі роботи охолоджувального обладнання 2±1С°, рівень вологості - 85±5С°.

Згідно специфікації № 3 від 11.10.2016 року (т. 1., а.с. 51) сторони узгодили передачу ПП «Шато» 3300 одиниць тари (ящиків) із визначенням оптимальної температури в приміщенні для зберігання при цілодобовому режимі роботи охолоджувального обладнання 1±1С°, рівень вологості - 90±5С°.

У специфікації № 4 від 11.10.2016 року (т. 1, а.с. 52) сторони узгодили передачу ПП «Шато» 476 одиниць тари (ящиків) із визначенням оптимальної температури в приміщенні для зберігання при цілодобовому режимі роботи охолоджувального обладнання 3±1С°, рівень вологості 90±5С°.

У пунктах 3 вищевказаних Специфікацій сторони, виходячи із умов, викладених у п. 4.2. Договору оренди тари, погодили, що температура і рівень вологості зазначені у п. 2. встановлені в налаштуваннях охолоджувального обладнання є орієнтовними, та у звязку із тим, що на час дії пікових коефіцієнтів, диференційованих за періодами часу, встановлених НКРЕКП для тризонних тарифів постачання електроенергії до приміщення та робота охолоджувального обладнання в приміщенні буде зупинятися, орендована тара буде ввозитись/вивозитися тощо, фактична температура та рівень вологості можуть відрізнятися, що не може бути порушенням умов Договору.

У п.п. 6, 7 Специфікацій сторонами погоджені рекомендовані температури продукції, що передається при завантаженні та рекомендовані температурно-вологісні режими зберігання. Так, рекомендована температура продукції, що передається для завантаження: для картоплі 12 С°, для буряка не вище 12 С°, для моркви не вище 12 С°, для цибулі не вище 35 С°, для капусти - не вище 12С°. Рекомендовані температурно-вологісні режими зберігання: для моркви та капусти - 1 ±1С°, вологість 90±5С°, для цибулі - 2±1С°, вологість 85±5С°, для буряка - 3±1С°, вологість 90±5С°, для картоплі - 4±1С°, вологість 80±5С°.

Протягом серпня-листопада 2016 року, доставка сільськогосподарської продукції (цибуля, морква, капуста, буряк, картопля) на територію ТОВ «Грін Тім» за адресою Херсонська область, м. Каховка, Чаплинське шосе, 7 здійснювалася транспортом ПП «Шато» з земель Щасливської сільської ради (с. Привільне) за товарно-транспортними накладними (т. 6, а.с. 203-250, т. 7, а.с. 1-250, т. 8, а.с. 1-101).

Перевезення сільськогосподарької продукції на територію ТОВ «Грін Тім» здійснювалось у ящиках, переданих за актами приймання-передавання коробів (т. 1, а.с. 56, 59-66, 95-175) у користування ПП «Шато», на підставі договору оренди № 170816ОР від 17.08.2016 року (т. 1, а.с. 53-55) та додаткових угод до нього, від 25.08.2016 року (т. 1, а.с. 57) та від 15.09.2016 року (т. 1, а.с. 58).

На виконання умов, визначених у п. п. 3.3.5, п. 3.3. Договору оренди тари №260816ОТ від 26.08.2016 року, перед завантаженням тари, представниками ТОВ «Грін Тім», здійснено лабораторний аналіз продукції для підтвердження відповідності нормативним показникам, про що складено відповідні акти лабораторного аналізу продукції (т. 2, а.с. 178-250, т. 3, а.с. 1-128, 207-244, т. 4., а.с. 51-200, 225-250, т. 5, а.с. 1-14, 41-148, 170-238).

Після проведення лабораторного аналізу, відповідно до п. п. 3.3.4, п. 3.3. Договору оренди тари, продукція завантажувалась в тару, передача в оренду якої обумовлена у специфікаціях до договору № 260816ОТ від 26.08.2016 року, та переміщалась до холодильних камер Відповідача, за виключенням картоплі, зберігання якої не потребує спеціальних умов, про що, протягом серпня-листопада 2016 року, складено та підписано акти прийняття-передачі тари в оренду, в яких зазначено вид та вагу продукції (т. 2, а.с. 178-250, т. 3, а.с. 1-128, 207-244, т. 4., а.с. 51-200, 225-250, т. 5, а.с. 1-14, 41-148, 170-238).

Електронним листом від 19.01.2017 р. Відповідач повідомив Позивача про стан продукції (цибулі, капусти) з додатками фотографіями та висновками технолога і фітопатолога (т.1, а.с. 212-213). У період з 09.12.2016 р. по 02.05.2017 р. стан продукції Позивача контролювався Відповідачем, про що складено акти (т.1, а.с. 214-250).

Листом від 05.12.2016 р. Позивач повідомив Відповідача про необхідність сортувати продукцію власними силами в складських приміщеннях ТОВ «Грін Тім» (т.8, а.с. 138).

30.01.2017 року, між Приватним підприємством «Шато» (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Тім» (орендодавець) був укладений договір оренди приміщення № 300117ШОП (далі Договір оренди приміщення) (т. 1, а.с. 40-41) для організації складського приміщення, фасування, сортування продукції Орендаря.

За умовами цього договору ТОВ «Грін Тім» зобовязалося передати ПП «Шато» в оплатне користування частину приміщення складського корпусу площею 200 кв.м, розташоване за адресою: Херсонська область, м. Каховка, Чаплинське шосе, 7, перший поверх, на строк до 31.05.2017 року, а ПП «Шато» зобовязалося сплачувати орендну плату в розмірі 58000,00 грн. на місяць не пізніше 10 числа наступного за звітним місяця (п.п. 1.1., 1.6., 2.1., 4.1., 5.3. Договору оренди приміщення).

Пунктами 6.1.2.-6.1.4. п. 6.1. Договору оренди приміщення визначено обовязок орендаря використовувати приміщення відповідно до умов цього договору та мети оренди; дотримуватися правил використання приміщення, встановлених орендодавцем, техніки безпеки, правил санітарно-епідеміологічної безпеки та правил пожежної безпеки, а також правил користування тепловою та електричною енергією. Не допускати перевантаження електромереж; відповідно до вимог чинного законодавства, проводити інструктажі робітників та відвідувачів, що проходять на/через територію орендодавця до орендованого приміщення, забезпечити дотримання та нести відповідальність за виконання вимог охорони праці та протипожежної безпеки

В свою чергу, орендар зобовязався не перешкоджати орендареві у користуванні приміщення, окрім випадків, коли внаслідок порушення цього договору орендарем орендодавцю завдається шкода, протягом строку оренди забезпечувати орендарю, його посадовим особам, співробітникам, відвідувачам, клієнтам, доступ до приміщення, що закріплено у п.п. 6.4.2., 6.4.3., п. 6.4. Договору оренди приміщення.

Частина приміщення, що є предметом вищевказаного договору, 01.02.2017 року, на підставі акту приймання-передачі, підписаного та скріпленого печатками обох сторін було передано у користування ПП «Шато», на визначених у договорі оренди приміщення, умовах (т. 1, а.с. 42). На виконання умов договору за актом приймання-передавання від 01.02.2017 р. Відповідачем передано частину приміщення на першому поверсі складського корпусу непрацюючої холодильної камери №1 овощесховища Е площею 200 кв.м, яке розташоване за адресою: Херсонська область, м. Каховка, Чаплинське шосе, 7, що підтверджується і показами свідка (т.8 а.с. 104-105).

У період з 25.11.2016 по 19.05.2017 Позивач (орендар) передавав орендовану тару, в якій знаходилась сільськогосподарська продукція Позивача (картопля, морква, цибуля, буряк, капуста) Відповідачу (орендодавцю), про що складено акти приймання-передання тари з оренди із зазначенням виду продукції та її ваги (т.3 а.с. 129-206, 245-250, т.4 а.с. 1-50, 201-224, т.5 а.с. 15-40, 149-169).

При огляді продукції Позивачем складено акти сортування, акти утилізації, акти списання та встановлено, що втрати продукції через псування перевищують природні. Акти сортування не підписані представником Відповідача (т.5 а.с. 239-250, т.6 а.с. 1-160).

Збитки Позивача від псування сільськогосподарської продукції, яка знаходилась в орендованій тарі в приміщеннях Відповідача при визначених температурних та вологісних умовах, які не відповідали вимогам технічних умов ДСТУ та умовам договору оренди тари №260816ОТ від 26.08.2016 року, склали 7480375,24 грн., що підтверджено розрахунком позивача, висновками експертів Херсонської ТПП, технічними умовами ДСТУ (т.2 а.с 1-12).

Вимоги ТОВ «Грін Тім» до ПП «Шато» про стягнення заборгованості за договором оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 260816ОТ від 26.08.2016 в сумі 2152281,23грн. та зустрічним позовом ПП «ШАТО» про визнання договору оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції №260816ОТ від 26.08.2016 удаваним та визнання, що між сторонами фактично відбувся договір зберігання (товарного складу) на умовах, зазначених у тексті зустрічної позовної заяви; зарахування зустрічної однорідної вимоги в сумі 987887,48грн. за первісним позовом; стягнення збитків за неналежне зберігання за удаваним договором №260816ОТ від 26.08.2016. були предметом розгляду у справі №923/560/17. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 р. рішення Господарського суду Херсонської області від 12.09.2017 року у справі №923/560/17 скасоване та прийняти нове рішення, яким первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Тім» про стягнення 2152281,23 грн. задоволено частково, стягнуто з Приватного підприємства «ШАТО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Тім» основний борг в сумі 990000,00 грн., пеню в сумі 170538,90 грн., 3% річних в сумі - 18769,26 грн., штраф в сумі 912973,07 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 32284,23 грн., в частині стягнення основного боргу в сумі 60000,00грн. провадження припинено. В задоволені зустрічного позову Приватного підприємства «ШАТО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Тім» про визнання договору удаваним, стягнення збитків в сумі 6492487,76 грн., зарахування зустрічних однорідних вимог - відмовлено. Ухвалою від 06.04.2018 р. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду відкрив касаційне провадження у справі №923/560/17 за касаційною скаргою Приватного підприємства "Шато" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 та зупинив дію оскаржуваної постанови до закінчення її перегляду у касаційному порядку (т.8 а.с. 126-131, т.9 а.с. 134-135).

Вимоги ТОВ «Грін Тім» до ПП «Шато» про стягнення 390622,47 грн. заборгованості за договором оренди приміщення №300117ШОП від 30.01.2017р. та зустрічним позовом ПП "ШАТО" про визнання вказаного договору оренди приміщення № 300117ШОП від 30.01.2017 удаваним та визнання його недійсним на підставі ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, ст. 1, 10, 27 Закону України «Про сертифіковані товарні склади та прості і подвійні складські свідоцтва» були предметом розгляду у справі №923/559/17. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.02.2018 р. залишено без змін рішення Господарського суду Херсонської області від 05.12.2017 року у справі №923/559/17, яким провадження у справі за первісним позовом в частині стягнення основного боргу в розмірі 209544 грн. припинено, в частині стягнення 181078,47 грн. задоволено та стягнуто з ПП ШАТО на користь ТОВ Грін Тім 6356,21 грн. пені, 722,26 грн. річних, 174000 грн. штрафу та 5859,35 грн. компенсації по сплаті судового збору, в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено. Ухвалою від 12.04.2018 р. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду відкрив касаційне провадження у справі №923/559/17 за касаційною скаргою Приватного підприємства "Шато" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15.02.2018 та зупинив дію оскаржуваної постанови до закінчення її перегляду у касаційному порядку (т.8 а.с. 132-137, 232-234, т.9 а.с. 132-133).

Предметом цього спору є визнання договору оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 260816ОТ від 26.08.2016 року змішаним договором, що містить у собі умови зберігання на товарному складі та сертифікованому товарному складі сільськогосподарської продукції, надання послуг, а договору оренди приміщення № 300117ШОП від 30.01.2017 року - договором, що містить умови про надання послуг із сортування та утилізації сільськогосподарської продукції, та є додатковою угодою до договору оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 260816ОТ від 26.08.2016 року, а також визнання договору оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 260816ОТ від 26.08.2016 року недійсним на підставі ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України, у звязку із невідповідністю вимогам чинного законодавства, відсутністю вільного волевиявлення одного із учасників та спрямування на реальне настання правових наслідків, що обумовлені цим договором. Недійсність договору оренди приміщення № 300117ШОП від 30.01.2017 року досліджується з підстав, які не були предметом розгляду у справі №923/559/17, а саме ч. 3, 5 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положеннями ч. 2 ст. 628 ЦК України визначено право сторін укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

За приписами частини 1 статті 936 вказаного Кодексу за договором зберігання одна сторона, зберігач, зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною, поклажодавцем, і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Зберігання товару на товарному складі врегульовано ст.ст. 956-966 Цивільного кодексу України та передбачає обовязок товарного складу, як спеціального субєкта, за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності.

Відповідно до ст. 959 ЦК України, товарний склад зобов'язаний за свій рахунок оглянути товар при прийнятті його на зберігання для визначення його кількості та зовнішнього стану. Товарний склад зобов'язаний надавати поклажодавцеві можливість оглянути товар або його зразки протягом усього часу зберігання, а якщо предметом зберігання є речі, визначені родовими ознаками, - взяти проби та вжити заходів, необхідних для забезпечення його схоронності. Товарний склад або поклажодавець при поверненні товару має право вимагати його огляду та перевірки якості. Витрати, пов'язані з оглядом речей, несе сторона, яка вимагала огляду та перевірки. Якщо при поверненні товару він не був спільно оглянутий або перевірений товарним складом та поклажодавцем, поклажодавець має заявити про нестачу або пошкодження товару у письмовій формі одночасно з його одержанням, а щодо нестачі та пошкодження, які не могли бути виявлені при звичайному способі прийняття товару, - протягом трьох днів після його одержання. У разі відсутності заяви поклажодавця вважається, що товарний склад повернув товар відповідно до умов договору.

Згідно ст. 960 ЦК України, якщо для забезпечення схоронності товару потрібна негайна зміна умов його зберігання, товарний склад зобов'язаний самостійно вжити відповідних невідкладних заходів та повідомити про них поклажодавця. У разі виявлення пошкоджень товару склад зобов'язаний негайно скласти акт і того ж дня повідомити про це поклажодавця.

Товарний склад на підтвердження прийняття товару видає один із таких складських документів: складську квитанцію; просте складське свідоцтво; подвійне складське свідоцтво (ч. 1 ст. 961 Цивільного кодексу України).

Тобто, договір зберігання укладається в інтересах поклажодавця з метою забезпечення схоронності майна, в тому вигляді у якому його передали на зберігання. Правова природа зберігання полягає у спрямуванні волі та волевиявленні сторін на зберігання речі, при цьому послугу надає зберігач, а оплачує поклажодавець, а у договорі майнового найму послугу оплачує наймач, який користується майном. При цьому, у відносинах зберігання товару на товарному складі зберігачем виступає спеціальний субєкт, який надає послуги зберігання на засадах підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов'язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків.

Удаваний правочин не має іншої мети, ніж приховування іншого правочину. Якщо в результаті вчинення правочину настають й інші правові наслідки, правочин не може бути визнано удаваним.

Оцінюючи зміст оспорюваного правочину, суд визнає, що укладення договору оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 260816ОТ від 26.08.2016 року спрямовано на приховання іншого правочину - договору зберігання на товарному складі, який сторони насправді вчинили, а тому спірний договір є удаваним правочином згідно із частиною першою статті 235 Цивільного кодексу України і до нього слід застосовувати правила глави 66 ЦК України, якими врегульовано зобовязальні відносини із зберігання.

Цей висновок підтверджують, зокрема умови, викладені у п. 1.2. оспорюваного Договору, щодо розташування тари для зберігання продукції Позивача у приміщенні Відповідача при відповідних температурах та вологості; п. 1.4. оспорюваного Договору щодо необхідність підтвердження Позивачем права власності на продукцію, яка мала зберігатися у ящиках, що є предметом даного договору; п.п. 3.1.5, 3.2.1, 3.3.3 оспорюваного Договору щодо обмеження Позивача, як орендаря, у вільному користуванні орендованим майном.

Також, про існування між сторонами правовідносин зберігання свідчать положення п. 3.3.4 Договору оренди тари, який передбачає вивезення орендодавцем тари з продукцією власними силами та за власний кошт за попередньою письмовою заявою орендаря, що відповідає положенням ст. ст. 938 953 ЦК України.

Спрямованість волі сторін на укладення саме договору зберігання на товарному складі підтверджується діями Відповідача щодо проведення перед завантаженням тари лабораторного аналізу продукції, що закріплено у ч. 1 ст. 959 ЦК України.

Також, укладаючи оспорюваний договір Відповідача взяв на себе зобовязання, відповідно до розділу 4, докладати зусиль по забезпеченню належної роботи охолоджувального обладнання та підтримання оптимальних кліматичних умов в приміщенні, в якому розташовувалася тара, які узгоджувалися сторонами в специфікаціях.

Із досліджених в судовому засіданні листів Відповідача, що направлялися ним на електронну пошту Позивача та актів про стан продукції (т. 1., а.с. 212-250) вбачається, що працівниками Відповідача здійснювалися заходи з контролю за станом продукції Позивача, умовами її зберігання. Після встановлення порчі продукції понад природну кількість Відповідач повідомив Позивача про необхідність зміни умов зберігання. Вжиття Відповідачем заходів, необхідних для забезпечення схоронності продукції Позивача, виходить за межі умов щодо консультування орендаря з приводу технології та режимів зберігання продукції (п.4.1.5 Договору) та, за відсутності інших угод про оренду холодильних приміщень Відповідача, підтверджує виконання зобовязань, що виникли із договору зберігання на товарному складі.

Водночас, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, одним із видів діяльності Відповідача - ТОВ «Грін Тім» є складське господарство (система складів, обладнання, технологічних транспортних мереж та засобів, людських та інших ресурсів, які задіяні в процесі переробки та зберігання часто різнорідних запасів). Матеріали інвентарної справи обєкта нерухомості Відповідача комплексу за адресою Херсонська область, м. Каховка, Чаплинське шосе, б.7 містять експлікацію приміщень першого поверху овочесховища Е, які включають складські та холодильні приміщення. (т. 1 а.с. 205-211, т.9 а.с. 152-153).

Відповідачем пропонуються та надаються послуги із складського зберігання, що підтверджується умовами комерційної пропозиції ТОВ «Грін Тім», копіями електронних доказів (т. 1, а.с. 82-84, т. 9, а.с. 93-113).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Згідно зі статтею 16 ЦК України, визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя статті 215 ЦК України).

Судом встановлено удаваність договору оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 260816ОТ від 26.08.2016 року, який спрямовано на приховання іншого правочину - договору зберігання на товарному складі. Оскільки його зміст суперечить положенням глави 66 ЦК України, Закону України «Про сертифіковані товарні склади та прості і подвійні складські свідоцтва», суд зазначає про наявність підстав для визнання недійсним договору оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 260816ОТ від 26.08.2016 року.

Так, термін зберігання сільськогосподарської продукції ПП «Шато» за окремими видами овочів становив понад 90 днів, а тому правовідносини сторін крім параграфа 2 Глави 66 ЦК України, яким врегульовані загальні положення щодо складського зберігання, регулюється Законом України «Про сертифіковані товарні склади та прості і подвійні складські свідоцтва», дія якого поширюється на зберігання товарів, термін придатності яких з дня прийняття на зберігання перевищує 90 днів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про сертифіковані товарні склади та прості і подвійні складські свідоцтва» сертифікованим товарним складом є товарний склад, який отримав сертифікат про відповідність надання послуг із зберігання, що дає право видавати прості і подвійні складські свідоцтва на окремі групи товарів, зазначені в сертифікаті про відповідність надання послуг із зберігання.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про сертифіковані товарні склади та прості і подвійні складські свідоцтва» передбачено право сертифікованого складу видавати складські свідоцтва виключно після одержання сертифіката про відповідність надання послуг із зберігання товарів і тільки на ті групи товарів, які зазначені в сертифікаті.

Згідно із ст.. 961 ЦК України, товарний склад на підтвердження прийняття товару видає один із таких складських документів: складську квитанцію; просте складське свідоцтво; подвійне складське свідоцтво.

Однак, всупереч вищенаведеним нормам, ТОВ «Грін Тім» при прийнятті сільськогосподарської продукції на зберігання складські документи ПП «Шато» не видав.

Також, ст. 27 Закону України «Про сертифіковані товарні склади та прості і подвійні складські свідоцтва», ст. 950-951 ЦК України передбачено відповідальність зберігача за втрату (нестачу) або пошкодження речі та відшкодування збитків, завданих поклажодавцеві. Збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем.

Умова договору (п.6.6.) щодо звільнення Відповідача від відповідальності за потенційні втрати, псування, якісні показники продукції Позивача, що завантажена у орендовану тару, суперечить наведеним нормам.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Згідно із ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд зазначає, що позивачем доведено наявність підстав, передбачених ч. 1, 3, 5 ст. 203, ч.1 ст.215 ЦК України для визнання недійсним правочину, та порушення його майнових прав внаслідок неналежного виконання Відповідачем зобовязань за оспорюваним правочином, що зумовило втрату та погіршення якості продукції Позивача, переданої на зберігання.

Заперечення Відповідача щодо належності та допустимості доказів - актів сортування, внаслідок відсутності підпису його представника, судом сприймаються критично, оскільки ч. 3 ст. 959 ЦК України передбачено право поклажодавця вимагати огляду та перевірки якості товару при його повернені.

За наведених обставин, оскільки договір оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 260816ОТ від 26.08.2016 року не відповідає положенням ст. ст. 950, 951, 961 ЦК України, Закону України «Про сертифіковані товарні склади та прості і подвійні складські свідоцтва», укладений за відсутністю відповідності волевиявлення сторін внутрішній волі та спрямування на реальне настання правових наслідків, що обумовлені цим договором, що у відповідності до ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним, позовні вимоги ПП «Шато» в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги Позивача про визнання договору оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 260816ОТ від 26.08.2016 року змішаним договором, що містить у собі умови зберігання на товарному складі та сертифікованому товарному складі сільськогосподарської продукції, надання послуг, а договору оренди приміщення № 300117ШОП від 30.01.2017 року - договором, що містить умови про надання послуг із сортування та утилізації сільськогосподарської продукції, та є додатковою угодою до договору оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 260816ОТ від 26.08.2016 року, суд зазначає таке.

Правова позиція щодо удаваності правочину наведена в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.09. №9, де зазначено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст.235 Цивільного кодексу України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Також, п. 3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» № 11 від 11 від 29.05.2013 року, рекомендовано, якщо в ході розгляду справи господарський суд встановить, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), то, на підставі ч. 2 ст. 235 ЦК України, має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей правочин. В разі, якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.

Заявлена позивачем вимога про визнання договору оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 260816ОТ від 26.08.2016 року змішаним договором, що містить у собі умови зберігання на товарному складі та сертифікованому товарному складі сільськогосподарської продукції, надання послуг, а договору оренди приміщення № 300117ШОП від 30.01.2017 року - договором, що містить умови про надання послуг із сортування та утилізації сільськогосподарської продукції, та є додатковою угодою до договору оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 260816ОТ від 26.08.2016 року не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки ця вимога є нічим іншим як встановлення факту, що має юридичне значення. Цей факт може встановлюватися судом лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

Таким чином, удаваність правочину розглядається як кваліфікуюча ознака при встановленні судом дійсного характеру правовідносин сторін і окремого визнання як факту не потребує, оскільки не відновлює порушеного права, за захистом якого звернувся позивач у цьому спорі.

Що ж до вимог про визнання недійсним договору оренди приміщення №300117ШОП від 30.01.2017 року, суд зазначає про відсутність підстав для їх задоволення у цій частині, оскільки наведені Позивачем фактичні обставини в обґрунтування недійсності цього правочину, не знайшли свого підтвердження при дослідженні наданих до матеріалів справи доказів.

Так, Позивачем зазначено, що оспорюваний договір є додатковою угодою до договору оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 260816ОТ від 26.08.2016 року та укладений Позивачем з метою отримання послуг, повязаних із сортуванням та утилізацією продукції повернутої із зберігання.

Відповідно до ст. 793 ЦК України, договір найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором ( ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Тобто, метою укладення договору оренди є передача орендодавцем, належного йому майна, в оплатне користування орендатору. В результаті укладення договору орендатор наділяється правом вільного користування, для досягнення своїх цілей, цим майном, з урахуванням його цільового призначення. Укладення договору найму (оренди) покладає на сторони два зустрічних обов'язки: обов'язок наймодавця передати майно у користування наймачу та обов'язок наймача вносити орендну плату.

Відповідно до ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Доказами, доданими до матеріалів справи та дослідженими в судових засіданнях, спростовуються посилання Позивача як на додатковий характер оспорюваної угоди, так і на її удаваність, оскільки зміст правочину, права, обовязки, дії сторін, спрямовані на його виконання, лист від 05.12.2016 р. (т.8, а.с. 138), покази свідка (т.8 а.с. 104-105), акти сортування (т.5 а.с. 239-250, т.6 а.с. 1-160) підтверджують укладення та використання частини орендованого приміщення з метою, передбаченою у договорі для організації складського приміщення, фасування, сортування продукції. Доказів на підтвердження виконання дій із сортування продукції саме Відповідачем, Позивачем не надано.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 238 ГПК України, зміст п.58 рішення у справі Серявін та ін. проти України щодо тлумачення належного обґрунтування рішення, інші доводи, заперечення. аргументи сторін судом до уваги не беруться, як явно необґрунтовані та такі, що не відносяться до предмету спору.

Таким чином, відсутні підстави, передбачені ч. 3, 5 ст. 203, ст. 215 ЦК України для визнання недійсним договору оренди приміщення № 300117ШОП від 30.01.2017 року та, відповідно, задоволення позову в цій частині.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам. Отже, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства «Шато» - задовольнити частково.

2. Визнати недійсним договір оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції № 260816ОТ від 26.08.2016 року, укладений між Приватним підприємством «Шато» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Тім».

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Тім» (74800, Херсонська область, м. Каховка, Чаплинське шосе, 7, ідентифікаційний код: 37249019) на користь Приватного підприємства «Шато» (74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, пр. Дніпровський, 97, ідентифікаційний код: 30593533) судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

5. Видати наказ після набрання рішенням по справі законної сили.

6. Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 21.05.2018 року.

Суддя Т.А. Остапенко