ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"31" травня 2018 р. Справа № 914/1551/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Кордюк Г.Т.

суддів Давид Л.Л.

Кравчук Н.М.

Розглядає апеляційну скаргу б/н від 27.04.18 ОСОБА_2, м.Київ

на рішення Господарського суду Львівської області від 02.11.17

у справі № 914/1551/17

за позовом Учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс-Капітал" Компанія "Глобкон Лімітед", м.Лондон, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії

до відповідача-1: ОСОБА_2, м.Київ

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс-Капітал", м.Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Рачинська Ірина Ярославівна, м.Львів

про: визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс-Капітал" та визнання недійсними Статуту Товариства (нової редакції).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.11.17 у справі №914/1551/17 (головуючий суддя Кітаєва С.Б., судді Гоменюк З.П., Мороз Н.В.) позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс-Капітал" від 21 червня 2017 року, що укладений між Компанією "Ґлобкон Лімітед", адреса: Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії (Англія та Уельс) місто Лондон, Прінсиз Гарденс, 112, Сполучене Королівство, від імені якого на підставі Довіреностей №№03487, 03488 від 19.06.2017 року, апостилі №30032 від 19.06.2017 року, проставлені губернаторством району Бешікташ, Турецька Республіка, діяв громадянин України - ОСОБА_4 та громадянином України ОСОБА_2 (Покупець). Визнано недійсними зміни до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс-Капітал" у вигляді нової редакції від 21.06.2017 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс-Капітал" Компанія "Глобкон Лімітед" Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії 3200,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач 1 подав апеляційну скаргу.

Зважаючи на пропуск строку на подання апеляційної скарги, відповідачем 1 подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Наведені скаржником обставини в обґрунтування поважності причин пропуску строку на подання апеляційної скарги визнані судом апеляційної інстанції неповажними з огляду на що, апеляційну скаргу ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.05.18 залишено без руху, для надання скаржнику можливості навести інші обставини для поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Крім того, судом апеляційної інстанції зазначено про неподання скаржником опису вкладення в цінний лист на підтвердження надіслання апеляційної скарги на адресу позивача, що також стало підставою для залишення апеляційної скарги без руху.

29 травня 2018 року від скаржника до суду апеляційної інстанції надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, зокрема подано опис вкладення у цінний лист на підтвердження факту надіслання апеляційної скарги на адресу позивача та подано заяву про поновлення строку на подання апеляційної скарги в якій зазначено інші обставини в обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поданої заяви, апелянт покликається на те, що починаючи з 06.11.17 по 10.12.17 відповідач 1 проходив тривалий курс лікування в медичному закладі ТОВ «Клініка імені Гальченко В.В.». з поставленим діагнозом позагоспітальна двобічна бронхопневмонія, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 від 10.12.17.

А тому, як зазначає апелянт , у зв'язку із погіршенням стану здоров'я та проходженням лікування, відповідач 1 був позбавлений можливості отримати у відділенні зв'язку копію оскарженого рішення та реалізувати свої процесуальні права та обов'язки щодо оскарження рішення суду.

У зв'язку з необхідністю вирішення питання про відкриття апеляційного провадження чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2, та перебуванням у відпустці судді - члена колегії Гриців В.М. до 25.06.18 (включно), що може мати наслідком порушення процесуальних строків, здійснено автоматичну заміну судді - члена колегії Гриців В.М. для винесення відповідної ухвали суду апеляційної інстанції.

Замість судді Гриців В.М. до складу судової колегії введено суддю Кравчук Н.М., що підтверджується протоколом автоматизованої заміни судової справи між суддями від 30.05.18.

Оцінивши наведені апелянтом підстави для поновлення строку на подання апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Згідно пункту 13 частини 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі «Устименко проти України» суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення (пункт 52 рішення).

За цих підстав Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (пункт 53 цього ж рішення).

Аналогічні висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» та у справі «Пономарьов проти України».

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача 1 був присутній під час розгляду справи в місцевому господарському суді, що свідчить про належне повідомлення відповідача 1 про розгляд справи, отже колегія суддів вважає, що апелянт був обізнаний про розгляд Господарським судом Львівської області справи №914/1551/17.

Наведені скаржником у заяві про поновлення строку обставини поважності пропуску строку на подання апеляційної скарги у зв'язку з перебуванням на лікуванні з 06.11.17 по 10.12.17, суд не вважає тією виключною обставиною з якою безпосередньо пов'язано необхідність поновлення пропущеного процесуального строку, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту вчинення скаржником з 10.12.17 до травня 2018 року будь яких дій на реалізацію своїх прав щодо оскарження рішення суду.

Доказів про те, що скаржник в розумні терміни вживав заходів щоб дізнатися про стан відомого йому судового провадження, суду апеляційної інстанції не подано, та скаржником не обгрунтовано обставин, які не залежали від нього, що він не міг дізнатися про судове провадження.

А тому суд апеляційної інстанції вважає, що поновлення строку зі спливом значного періоду часу та з врахуванням тієї обставини, що скаржник в розумний строк не вживав ніяких заходів, щоб дізнатися про судове провадження, може порушити принцип правової визначеності, а відхід від цього принципу можлививй лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

При цьому, неотримання рішення суду у відділенні поштового зв'язку, зважаючи на обізнаність відповідача 1 про розгляд справи в суді, також не може вважатися непереборною обставиною, яка перешкоджала скаржнику подати апеляційну скаргу в межах процесуального строку, оскільки , відповідно до приписів Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Будь-які обмеження права вільного користування офіційним веб-порталом судової влади України не допускаються, крім випадків, визначених цим законом.

Отже, апелянт мав можливість ознайомитися з процесуальним документам, прийнятим за результатами судового засідання господарського суду Львівіської області від 02.11.2017 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим для загального доступу.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які в даному випадку не вбачаються за відсутності обставин, які об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання апеляційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну, заявником не наведено жодних обставин, які б були для нього об'єктивно непереборними та пов'язаними з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій, а також подання апеляційної скарги через шість місяців з дня винесення оскаржуваного рішення та через п'ять місяців після закінчення лікування на денному стаціонарі, а тому у даному випадку правових підстав для відновлення пропущеного скаржником процесуального строку подання апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо, зокрема, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на наведене, вище, суд дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2, зважаючи на визнання судом апеляційної інстанції неповажними підстав поновлення строку на подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 234, 258, 261 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Львівської області від 02.11.17 у справі № 914/1551/17.

Головуючий-суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Кравчук Н.М.