ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
18 травня 2018 року м.ТернопільСправа №921/169/18
УХВАЛА

Суддя Андрусик Н.О.

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Карєр Новосілка», с.Новосілка Підволочиського району Тернопільської області, №136 від 14.05.2018 (вх.№11098 від 16.05.2018)

про забезпечення позову

у справі

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Карєр Новосілка», с.Новосілка, Підволочиського району Тернопільської області

до відповідача: Малого комунального підприємства «Комунальник», м.Скалат Підволочиського району Тернопільської області

про визнання неправомірними дій по встановленню обмежувальних дорожніх знаків та зобовязання їх демонтувати,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Карєр Новосілка», с.Новосілка, Підволочиського району Тернопільської області, звернувся 14.05.2018 (згідно відтиску календарного штемпеля першого відділення поштового звязку м.Тернопіль) до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Малого комунального підприємства «Комунальник», м.Скалат Підволочиського району Тернопільської області, про:

- визнання неправомірними дій відповідача в частині виконання п.3 рішення Виконавчого комітету Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області №57 від 25.05.2017 «Про обмеження руху вантажних автомобілів по вул.Л.Українки та вул.Б.Хмельницького с.Новосілка», згідно з яким вирішено встановити заборонні дорожні знаки (3.3 Рух вантажних автомобілів заборонено 10т) після отримання відповідних дозвільних документів;

- зобовязання МКП «Комунальник» демонтувати встановлені обмежувальні дорожні знаки « 3.3 Рух вантажних автомобілів заборонено, 10т» по вул.Л.Українки та вул.Б.Хмельницького в с.Новосілка Підволочиського району Тернопільської області.

Одночасно з поданням позову ТОВ «Карєр Новосілка» звернулося до суду із заявою №136 від 14.05.2018 (вх.№11098 від 16.05.2018) про забезпечення позову шляхом встановлення обовязку малому комунальному підприємству «Комунальник» вчинити дії по демонтажу дорожніх знаків « 3.3 Рух вантажних автомобілів заборонено 10т» по вул.Л.Українки та вул.Б.Хмельницького в с.Новосілка Підволочиського району Тернопільської області до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до заподіяння значної майнової шкоди правам та інтересам ТОВ «Карєр Новосілка», в тому числі працівникам товариства через ускладнення виплати заробітної плати, зважаючи на неможливість вивозити готову продукцію по єдиному шляху через встановлені обмежувальні дорожні знаки, що спричинило зупинення господарської діяльності товариства.

В обґрунтування позову товариство посилається на той факт, що МКП «Комунальник» на виконання рішення Виконавчого комітету Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області №57 від 25.05.2017 встановлено по вул.Л.Українки та вул.Б.Хмельницького в с.Новосілка Підволочиського району Тернопільської області обмежувальні дорожні знаки « 3.3 Рух вантажних автомобілів заборонено, 10т», без жодних погоджень, зокрема зі сторони Відділу забезпечення безпеки руху ГУ НП у Тернопільській області та Підволочиської РДА (лист №01-58/01-10 від 09.01.2018), обовязок отримання яких у рішенні Виконкому Скалатської міської ради покладено на МКП «Комунальник». Вважає, що дії відповідача по встановленню обмежувальних дорожніх знаків є передчасними, з огляду на відсутність погоджень уповноважених на це державних органів, позивач вказуючи, що дорожній шлях по вул.Л.Українки та вул.Б.Хмельницького в с.Новосілка Підволочиського району Тернопільської області є єдиним придатним для пересування транспорту, по якому товариство має змогу перевозити вантажі з метою реалізації власної продукції, звернувся з даним позовом з метою захисту власних прав та інтересів.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд відмовляє в її задоволенні, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.136 ГПК України).

Частиною 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено способи забезпечення позову, зокрема, встановленням обов'язку вчинити певні дії.

При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Таким чином, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що позов у даній справі подано товариством з обмеженою відповідальністю «Карєр Новосілка» до малого комунального підприємства «Комунальник», про визнання неправомірними дій відповідача в частині виконання п.3 рішення Виконавчого комітету Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області №57 від 25.05.2017 «Про обмеження руху вантажних автомобілів по вул.Л.Українки та вул.Б.Хмельницького с.Новосілка» щодо встановлення заборонних дорожніх знаків (3.3 Рух вантажних автомобілів заборонено 10т) без належного отримання погоджувальних документів на їх встановлення та про зобовязання МКП «Комунальник» демонтувати встановлені обмежувальні дорожні знаки по вул.Л.Українки та вул.Б.Хмельницького в с.Новосілка Підволочиського району Тернопільської області.

Оскільки адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається, тому оцінка такої відповідності теж здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та, зокрема, майнових наслідків заборони відповідачеві та іншим особам вчиняти певні дії.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні наявності обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову (застосування певного виду забезпечення).

Частиною 1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна документально обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У поданій заяві про забезпечення позову заявник вказує на порушення прав трудового колективу товариства в частині своєчасного отримання заробітної плати та припинення господарської діяльності підприємства в цілому у звязку з неможливістю здійснювати транспортування видобутої продукції (камінь) по вул. Л.Українки та вул.Б. Хмельницького в с. Новосілка Підолочиського району Тернопільської області, котрий, за твердженням заявника, є єдиним придатним для пересування транспорту шляхом, через встановлення заборонних дорожніх знаків.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд вважає подану заяву необґрунтованою щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Зазначені позивачем в заяві обставини не доводять, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тобто, заявником не надано належних та допустимих доказів, на підтвердження яким чином невжиття запропонованого ним заходу може ускладнити чи унеможливити виконання в майбутньому рішення суду як і не надано належного обґрунтування в підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування такого виду забезпечення позову, як встановлення обовязку вчинити дії по демонтажу дорожніх знаків до набрання судовим рішенням законної сили.

У заяві про забезпечення позову позивачем наведено лише припущення, що невжиття заходів для забезпечення позову, у випадку задоволення позовних вимог, може утруднити виконання судового рішення, що не може бути підставою для її задоволення.

Окрім того, в п. 9 постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» вказано, що господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

В позовній заяві позивач просить суд, зокрема, зобовязати МКП «Комунальник» демонтувати встановлені обмежувальні дорожні знаки « 3.3 Рух вантажних автомобілів заборонено, 10т» по вул.Л.Українки та вул.Б.Хмельницького в с.Новосілка Підволочиського району Тернопільської області, а у заяві про забезпечення позовних вимог - встановити обовязок малому комунальному підприємству «Комунальник» вчинити дії по демонтажу дорожніх знаків « 3.3 Рух вантажних автомобілів заборонено 10т» по вул.Л.Українки та вул.Б.Хмельницького в с.Новосілка Підволочиського району Тернопільської області до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Проаналізувавши такі вимоги, суд доходить висновку, що вимоги заяви є тотожними задоволенню позовних вимог, що суперечить вимогам ч.11 ст. 137 ГПК України, відповідно до якої не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Відтак, дана обставина також є підставою для відмови у вжитті заходів забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд також враховує положення міжнародного договору, а саме норми статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що передбачає право на справедливий суд. Під терміном справедливий судовий розгляд розуміється у тому числі забезпечення реального виконання рішення, на що Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу держав - членів Ради Європи. Одним з механізмів забезпечення реального виконання можливого рішення суду є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, законів України "Про Вищу раду юстиції", "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо недопущення зловживань правом на оскарження" від 16 червня 2011 року №5-рп/2011 зазначено, що регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише позивача, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв домірності (пропорційності).

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу, судом враховується принцип забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям такого заходу прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, в тому числі жителів даного населеного пункту (села Новосілка), за зверненням яких, зокрема органом місцевого самоврядування приймалося рішення №57 від 25.05.2017 щодо обмеження руху вантажних автомобілів.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення суд також виходить із законодавчо встановленої заборони незаконного втручання органів державної влади, в тому числі і судів, у господарські відносини (стаття 6 ГК України).

Згідно з п.6 ч.1 ст.139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. В порушення вищевказаних норм, подана заява не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову на даній стадії з покладенням судових витрат на заявника.

Керуючись ст.ст.129, 136-140, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Карєр Новосілка» №136 від 14.05.2018 (вх.№11098 від 16.05.2018) про забезпечення позову у справі №921/169/18- відмовити.

2. Копію ухвали направити: товариству з обмеженою відповідальністю «Карєр Новосілка», с.Новосілка Підволочиського району Тернопільської області, 47874; Малому комунальному підприємству «Комунальник», вул.Грушевського, 2, м.Скалат Підволочиського району Тернопільської області, 47851.

Ухвала набирає законної сили 18.05.2018 відповідно до приписів ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.О. Андрусик