ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.05.2018

Справа № 910/2529/18

Господарський суд міста Києва у складі: судді Васильченко Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/2529/18

за позовом Публічного акціонерного товариства “Центренерго”

до Державного підприємства “Вугілля України”

про стягнення 85593,60 грн.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство “Центренерго” (далі – позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства “Вугілля України” (далі – відповідач) про стягнення 85593,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за Договором поставки вугілля № 111/1-07 від 17.07.2014 позивачу було завдано збитки в загальному розмірі 85 593,60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2018 відкрито провадження у справі та, оскільки справа малозначна і було відсутнє клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами. Сторонам встановлені строки для подання заяв по суті спору.

02.04.2018 відповідач, через відділ діловодства суду, подав клопотання про відкладення розгляду справи до винесення рішення щодо апеляційної скарги державного підприємства "Вугілля України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 про закриття провадження у справі №910/12918/15.

04.05.2018 позивач, через відділ діловодства суду, подав пояснення на клопотання про відкладення розгляду справи, в яких заперечив проти його задоволення, оскільки оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 про закриття провадження у справі №910/12918/15 про банкрутство ДП «Вугілля України», не перешкоджає вирішенню даного спору по суті.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з наступних підстав.

Особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, передбачені у ст.252 ГПК України, відповідно до якої, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд може відкласти розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання

Аналіз вказаної норми свідчить, що суд може відкласти розгляд справи в порядку спрощеного провадження за клопотанням сторони за умови проведення судового засідання, з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання. В даному випадку, судове засідання не проводиться, а відповідач посилається на інші обставини для відкладення, які не відповідають вказаним правовим положенням.

Приписами ч.2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.07.2014 між публічним акціонерним товариством "Центренерго" (покупець) та державним підприємством "Вугілля України" (постачальник) був укладений договір поставки вугілля № 111/1-07 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник поставить (передасть) у власність покупця вугільну продукцію (далі-вугілля) в строки, в кількості, асортименті і з якісними характеристиками, по реквізитах та цінах, погоджених сторонами в цьому договорі.

Згідно з п. 1.2 договору, покупець приймає вугілля, оплачує його вартість відповідно до умов цього договору.

Загальна сума даного договору орієнтовно становить 408 000 000,00 грн. (п. 1.3 договору).

Місце поставки вугілля: залізнична станція вантажоотримувача - ТЕС ПАТ "Центренерго" (п. 2.2 договору).

Пунктом 2.3 договору сторони погодили, що вугілля постачається рівномірно протягом періоду поставки залізничним транспортом у відкритих напіввагонах (далі - вагонах) вантажною швидкістю на умовах DDР (залізнична станція призначення) згідно з міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів "Інкотермс" в редакції 2000р., які застосовуються із врахуванням особливостей, пов'язаних з умовами цього договору та його внутрішньодержавним характером.

Партія вугілля відвантажується після відбору об’єднаної проби (згідно п. 6.4 ДСТУ 4083-2012). За результатами лабораторних випробувань об’єднаної проби оформляється посвідченням про якість вугілля з партії (п. 2.4 договору).

Відвантажене вугілля: якісні показники якого перевищують гранично допустимий рівень, встановлений цим договором; асортимент якого не відповідає вимогам договору; пошарово завантажене в вагони з домішками продукції інших класів чи сортів; яке під час транспортування змерзлося і не вивантажується з вагонів після розморожування в розморожуючих пристроях відповідно до їх технологічної карти, та не прийняте з цього приводу покупцем до поставки за договором не зараховується.

Якість та асортимент вугілля, що поставляється за цим договором, повинні відповідати вимогам, які узгоджені сторонами у п. 4.2 договору.

У випадку відмови покупця від приймання та оплати вугілля, вказаного в п. 2.6 цього договору, постачальник несе відповідальність перед покупцем у вигляді відшкодування його витрат пов’язаних з надходженням та поверненням вагонів з неприйнятим вугіллям, а саме: вартість транспортування до залізничної станції призначення та в зворотному напрямку, оплата за користування вагонами, їх подачу – прибирання, маневрові роботи (п. 7.5 договору).

При цьому, постачальник зобов'язаний завантажувати вугілля рівномірно однорідним шаром по всій глибині в справні, очищені від залишків попереднього вантажу, сміття, тощо, вагони, без перевищення їх вантажопідйомності; завантажувати вугілля у напіввагони з дотриманням технічних умов навантаження і кріплення вантажів, без розладу навантаження (зсуву, перекосу вантажу, нерівномірного завантаження вантажу на візки), без порушення рівномірного розміщення однорідного вантажу у вагоні (п.п. 3.1.2, 3.1.4 договору).

Згідно з п. 3.2.3 договору, постачальник має право доручити виконання зобов'язань по поставці вугілля за договором третій особі - вугледобувному підприємству і у випадках доручення постачальником виконання зобов’язань по даному договору третім особам, постачальник несе повну матеріальну відповідальність перед покупцем за всі дії та/або бездіяльність та/або порушення таких третіх осіб (п.7.9 договору).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що на взаємовідносини сторін по прийманню вугілля, якщо інше прямо не передбачене цим договором, розповсюджуються вимоги, зокрема, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 р. № 457 та нормативно-правових актів, виданих відповідно до Статуту залізниць України.

Відповідно до п. 7.6 договору, постачальник повністю відшкодовує всі збитки покупця, пов'язані з оплатою залізниці коштів за нерівномірне завантаження вантажовідправником вагону вугіллям (нерівномірне завантаження візків), завантаження вантажовідправником вагону понад його вантажопідйомність, недовантаження вантажу або іншого порушення технічних умов навантаження і кріплення вантажів, а саме: штрафи, пеню; плату за перевантаження надлишку вугілля в окремий напіввагон; плату перевезення надлишку вугілля в окремому вагоні; плату за користування вагонами; плату за зберігання вантажу; плату за маневрові роботи; плату за зважування; плату за надіслання телеграм; плату за роботу МЧ; та інші.

Підставами для матеріальної відповідальності постачальника також можуть бути складені залізничними станціями акти загальної форми та/або комерційні акти, у тому числі акт загальної форми, складений покупцем, як одержувачем вантажу, за участю представника залізниці, відповідно до п. 13 Правил перевезення вантажів, які змерзаються, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (п. 7.8 договору).

Як встановлено судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів, на виконання умов договору поставки, у травні 2015 року відповідач відправив позивачу на станцію Світлодарськ Донецької залізниці від вантажовідправника ДП «Волиньвугілля» для одержувача Вуглегірська ТЕС ПАТ «Центренерго» вугілля за накладними №№ 36585461, 36593853, 36605590.

З поставленого вугілля представниками Вуглегірської ТЕС ПАТ «Центренерго» спільно з уповноваженим представником ДП «Волиньвугілля» (довіреність видана ДП «Волиньвугілля» 05.01.2015 № 3) були відібрані проби, що підтверджують акти відбору проб з представником постачальника від 15.05.2015 №№ 1657, 1658 та від 17.05.2015 № 1744.

За результатами дослідження проб було встановлено порушення показників по зольності вугілля у бік збільшення. У зв’язку з цим, Вуглегірська ТЕС направила вантажовідправнику ДП «Волиньвугілля» факсограми від 15.05.2015 №11/1019 та від 18.05.2015 № 11/1022 про те, що вугілля, направлене згідно з накладними №№ 365854461, 36593853, 36605590 у вагонах №№ 67583245, 66940347, 67855601, 67888651, 68718089, 68568567, 68608140, 67378570, 60225448, 60243888, 62253521,60243037 затримане, під вивантаження не приймається і підлягає переадресацїї, зазначивши, що за умовами договору залізничний тариф, збір за користування вагонами, а також всі додаткові збори, пов’язані з переадресацією вагонів мають бути сплачені за рахунок постачальника.

Листами від 18.05.2015 №687/13.1/11-2-13 та від 19.05.2015 №0869/07 відповідач надав згоду на переадресацію вказаних вище вагонів на адресу ПАТ «Львівська вугільна компанія» та гарантував сплату залізничного тарифу за перевезення вищезазначених вагонів, які будуть переадресовані по станції Світлодарськ Донецької залізниці на станцію Соснівка Львівської залізниці на адресу ПАТ «Львівська вугільна компанія», яке листом від 19.05.2015 № 10/382 надало згоду на приймання вагонів.

21.05.2015, на підставі листа №11/1044 від 19.05.2015, відповідно до накладних №№51620912, 51620938, 51620920 Вуглегірська ТЕС направила вагони №№67583245, 66940347, 67855601, 67888651, 68718089, 68568567, 68608140, 67378570, 60225448, 60243888, 62253521, 60243037 на адресу ПАТ «Львівська вугільна компанія», у зв’язку з чим з рахунку позивача були списані кошти за користування вагонами та додаткові послуги, пов’язані з поверненням неякісного вугілля в загальному розмірі 40982,28 грн., про що свідчать, долучені до матеріалів справи, відомості плати за користування вагонами, перелік Єдиного технологічного центру по обробці документів та накопичувальна картка.

Також, на виконання умов договору поставки, у червні 2015 року відповідач направив позивачу на станцію Світлодарськ Донецької залізниці від вантажовідправника ДП «Первомайськвугілля» для одержувача Вуглегірська ТЕС ПАТ «Центренерго» вугілля за накладними №№ 52230422, 52230406. 52230372, 52234028.

З поставленого вугілля представниками Вуглегірської ТЕС ПАТ «Центренерго» спільно з уповноваженим представником ДП «Первомайськвугілля» (довіреність видана ДП «Первомайськвугілля» 01.06.2015 №01/4-6-158) були відібрані проби, що підтверджують акти відбору проб з представником постачальника від 22.06.2015 №№ 2568, 2569.

За результатами дослідження проб було встановлено порушення показників по зольності вугілля у бік збільшення. У зв’язку з цим, Вуглегірська ТЕС направила вантажовідправнику «Первомайськвугілля» факсограму від 23.06.2015 №1509 та телеграму з повідомленням від 23.06.2015 №1509 про те, що вугілля, направлене згідно з накладними №№ 52230422, 52230406, 52230372, 52234028 у вагонах №№ 67919902, 67666826, 67349589, 65139701, 66731209, 60883444, 60915972 затримане, під вивантаження не приймається і підлягає переадресації, зазначивши, що за умовами договору залізничний тариф, збір за користування вагонами, а також всі додаткові збори, пов'язані з переадресацією вагонів мають бути сплачені за рахунок постачальника.

Листами від 24.06.2015 № 1130/07 та від 24.06.2015 №1145/07 вантажовідправник висловив прохання переадресувати вагони на станцію Красноармійськ Донецької залізниці для ПАТ «ЦЗФ Комсомольська» та гарантував сплату залізничного тарифу за перевезення вищезазначених вагонів, які будуть переадресовані по станції Світлодарськ Донецької залізниці на станцію Красноармійськ Донецької залізниці на адресу ПАТ «ЦЗФ Комсомольська» з коду платника залізничного тарифу ДП «УТЛЦ» (ДП «Вугілля України») 9620632.

ПАТ «ЦЗФ Комсомольська» своїм листом від 25.06.2015 №318 надало згоду на приймання вагонів по переадресації із станції Світлодарськ Донецької залізниці.

25.06.2015, на підставі листа №11/1647 від 24.06.2015, відповідно до накладної №52439098 Вуглегірська ТЕС направила вагони №№ 67919902, 67666826, 67349589, 65139701, 66731209, 60883444, 60915972 на адресу ПАТ «ЦЗФ Комсомольська», у зв’язку з чим з рахунку позивача були списані кошти за користування вагонами та додаткові послуги, пов’язані з поверненням неякісного вугілля в загальному розмірі 16648,20 грн., про що свідчать, долучені до матеріалів справи, відомість плати за користування вагонами та перелік Єдиного технологічного центру по обробці документів.

В той час, як умовами договору сторони погодили, що якість та асортимент вугілля, що поставляється за цим договором, повинні відповідати вимогам, які узгоджені сторонами у п. 4.2 договору.

За умовами п. 2.6 договору, відвантажене вугілля, якісні показники якого перевищують гранично допустимий рівень, встановлений цим договором та не прийняте з цього приводу покупцем до поставки за договором не зараховується.

У випадку відмови покупця від приймання та оплати вугілля, вказаного в п. 2.6 цього договору, постачальник несе відповідальність перед покупцем у вигляді відшкодування його витрат пов’язаних з надходженням та поверненням вагонів з неприйнятим вугіллям, а саме вартість транспортування до залізничної станції призначення та в зворотньому напрямку, оплата за користування вагонами, їх подачу – прибирання, маневрові роботи (п. 7.5 договору).

Сторони погодили наступний порядок дій по поверненню вугілля (п.п. 7.5.1-7.5.5 договору):

Покупець протягом 6 годин з моменту встановлення факту невідповідності вугілля умовам договору, направляє вантажовідправнику, вугледобувному підприємству та постачальнику відповідну телеграму про відмову від приймання такого вугілля та вимогу надати згоду вантажовідправника на його повернення.

Після отримання такої телеграми постачальник зобов'язаний: - забезпечити направлення телеграми з залізничної станції відвантаження на залізничну станцію вантажоотримувача про підтвердження згоди та готовності на отримання неприйнятого покупцем вугілля; забезпечити направлення вантажовідправником вантажоотримувачу факсовим зв'язком листа про згоду на повернення вагонів з неякісним вугіллям.

Покупець протягом 6 годин після отримання залізничною станцією вантажоотримувача наказу відповідного Управління Залізниці про відправлення вагонів, зобов'язаний власними коштами здійснити повернення вагонів з неякісним вугіллям.

На підставі понесених затрат по поверненню неякісного вугілля покупець надає постачальнику: оригінал рахунку про відшкодування затрат по поверненню неякісного вугілля (вартості залізничного тарифу, оплати за користування вагонами, їх подачу - прибирання, маневрові роботи); лист-вимогу про відшкодування затрат згідно рахунку; належним чином: засвідчені копії документів, якими підтверджується факт невідповідності вугілля умовам Договору; належним чином засвідчені копії документів, якими підтверджуються понесені витрати по поверненню вагонів.

Постачальник, в свою чергу, протягом 30 (тридцяти) днів з моменту отримання документів, вказаних в п. 7.5.4 договору, оплачує рахунок покупця.

У відповідності до п. 7.5.4 договору, позивач звернувся до відповідача з вимогами від 16.06.2015 № 25/1492 та від 07.07.2015 № 25/1823 оплатити понесені витрати, пов’язані із поверненням неякісного вугілля, в загальній сумі 57630,48 грн.

Втім, відповідач відповіді не надав, витрати позивача в порушення п. 7.5 договору не відшкодував, у зв’язку з чим позивач просить стягнути їх в судовому порядку.

Окрім цього, на виконання умов договору поставки, в грудні 2014 на адресу Вуглегірської ТЕС ПАТ «Центренерго» вантажовідправником ПАТ «ЦЗФ Комсомольська» постачальника ДП «Вугілля України» зі станції Красноармійськ Донецької залізниці був відправлений вагон № 65289837 з вантажем: навал, концентрат вугільний, що підтверджується залізничною накладною № 48763189.

Під час перевезення на проміжній залізничній станції Синельниково-1 Придніпровської залізниці було здійснено контрольну перевірку маси вантажу у вказаних вагонах шляхом зважування на 150-ти тонних вагонних вагах станції та виявлено недовантаження вагону №65289837 на 3 250 кг, про що складено комерційний акт PA № 007067/60/11 від 29.03.2015 та акт загальної форми № 694 від 29.03.2015.

За порушення норм Статуту залізниць України шляхом недовантаження вугілля у вагон № 65289837 залізницею нарахована позивачу та списана з його рахунку плата у розмірі 1589,76 грн. за зважування вантажу, маневрені роботи та користування вагоном, що підтверджується переліком Єдиного технологічного центру по обробці документів та накопичувальною карткою.

В січні 2015 року на адресу Вуглегірської ТЕС ПАТ «Центренерго» вантажовідправником ТОВ «Збагачувальна фабрика № 105» постачальника ДП «Вугілля України» зі станції Цукуриха Донецької залізниці були відправлені вагони №№66751686, 60415809 з вантажем вугілля, що підтверджується залізничною накладною № 48933360 та вагони №№ 65302424, 65242372, 67671065 з вантажем вугілля, що підтверджується залізничною накладною № 48933394.

Під час перевезення на проміжній залізничній станції Синельниково-1 Придніпровської залізниці було здійснено контрольну перевірку маси вантажу у вказаних вагонах шляхом зважування на 150-ти тонних вагонних вагах станції та виявлено недовантаження вагонів: №66751686 на 10 250 кг, № 60415809 на 9 050 кг, № 65302424 на 4900 кг, № 65242372 на 6600 кг, № 67671065 на 14950 кг, про що складено комерційні акти РА № 005508/3 від 09.01.2015; №005507/2 від 09.01.2015 та акти загальної форми № 85 від 09.01.2015; № 86 від 09.01.2015.

За порушення норм Статуту залізниць України шляхом недовантаження вугілля у вищевказані вагони залізницею нарахована позивачу та списана з його рахунку плата у розмірі 2872,68 грн. за зважування вантажів, маневрені роботи та користування вагонами, що підтверджується переліком Єдиного технологічного центру по обробці документів та накопичувальними картками.

Також в січня 2015 року на адресу Вуглегірської ТЕС ПАТ «Центренерго» вантажовідправником ПАТ «ЦЗФ Росія» постачальника ДП «Вугілля України» із станції Росія Донецької залізниці був відправлений вагон № 65754079 з вантажем вугілля кам’яне, що підтверджується залізничною накладною № 49218514 та вагони №№ 60427069, 67912964 з вантажем вугілля кам’яне, що підтверджується залізничною накладною № 49245350.

Під час перевезення на проміжній залізничній станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці було здійснено контрольну перевірку маси вантажу у вказаних вагонах шляхом зважування на 150-ти тонних вагонних вагах станції та виявлено перевищення вантажопідйомності вагонів: № 60427069 на 700 кг, № 67912964 на 2 200 кг, № 65754079 на 1 500 кг, про що складено комерційні акти РА № 007119/15 від 27.03.2015; №007120/16 від 27.03.2015 та акти загальної форми.

Відповідно до даних актів надлишок вугілля був перевантажений з вагонів №№65754079, 60427069, 67912964 у вагон № 65949687 та відправлено на станцію Попасна Південної залізниці згідно накладної № 47596879.

За порушення норм Статуту залізниць України шляхом перевищення вантажопідйомності вагонів залізницею нарахована позивачу та списана з його рахунку плата у розмірі 15 552,48 грн. за зважування і зберігання вантажу, маневрені роботи, заповнення документів при перевезенні, за бланки при перевезенні, користування вагонами та телеграфного збору, що підтверджується переліком Єдиного технологічного центру по обробці документів та накопичувальними картками.

В березні 2015 року на адресу Вуглегірської ТЕС ПАТ «Центренерго» вантажовідправником ТОВ «Збагачувальна фабрика № 105» постачальника ДП «Вугілля України» зі станції Цукуриха Донецької залізниці був відправлений вагон № 67903211 з вантажем вугілля, що підтверджується залізничною накладною № 50439934.

Під час перевезення на проміжній залізничній станції Синельниково-1 Придніпровської залізниці було здійснено контрольну перевірку маси вантажу у вказаному вагоні шляхом зважування на 150-ти тонних вагонних вагах станції та виявлено перевищення вантажопідйомності вагону на 3 400 кг, про що складено комерційний акт РА № 007070/63 від 03.04.2015 та акти загальної форми № 710 від 06.04.2015 та № 823 від 06.04.2015.

Відповідно до вказаних актів надлишок вугілля у кількості 3400 кг був перевантажений з вагону № 67903211 в автомобільний транспортний засіб ТОВ «Збагачувальна фабрика №105» і вивезено з території станції.

За порушення норм Статуту залізниць України шляхом перевищення вантажопідйомності вагону залізницею нарахована позивачу та списана з його рахунку плата у розмірі 7 948,20 грн. за зважування і зберігання вантажу, маневрені роботи, користування вагонами, телеграфного збору та недобору тарифу по вантажобагажу, що підтверджується переліком Єдиного технологічного центру по обробці документів та накопичувальною карткою.

Згідно зі ст. 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Пунктом 5.1 договору сторони погодили, що на взаємовідносини сторін розповсюджуються вимоги, зокрема, Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 р. № 457 та нормативно-правових актів, виданих відповідно до Статуту залізниць України.

Так, Статут залізниць України (далі – Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457).

Згідно зі ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов’язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтями 30, 32, 37 Статуту залізниць України визначено, що завантаження вантажів у вагони (контейнери), а також вивантаження з них, здійснюється відправниками та одержувачами. Вантажі повинні завантажуватись без перевищення вантажопідйомності вагона (контейнера). Під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником.

При цьому, накладна – це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов’язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення (ст. 6 Статуту).

Пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року передбачено, що загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг указується в накладній. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов'язаний зазначити в накладній.

Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (ст. 24 Статуту).

Згідно із ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до п. п. 2, 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334 акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала. Комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

При цьому, обов'язкова участь вантажовласника у всіх випадках у складанні та підписанні акта загальної форми чи комерційного акту чинним законодавством не передбачена.

Отже, підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми та/або комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту залізниць України.

Подані позивачем на підтвердження своїх вимог комерційні акти, акти загальної форми містять номери вагонів та номери накладних, за якими вони були відправлені; акти зазначені також у накопичувальних картках як підстава додаткових нарахувань, проведених залізницею при доставці вагону.

Згідно п. 1.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року, остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. При цьому до оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення.

З огляду на вимоги зазначених правил, позивач здійснив додаткову оплату послуг. пов’язаних з поверненням неякісного вугілля, за користування вагонами, за зважування вантажу, маневрені роботи, зберігання вантажу, заповнення документів при перевезенні, за бланки при перевезенні, телеграфного збору та недобору тарифу по вантажобагажу в загальному розмірі 85593,60 грн.

Отже, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором по поставці вугілля №111/1-07 від 17.02.2014 щодо належного порядку поставки вугілля, позивач поніс додаткові витрати, які є збитками позивача.

Частиною першою статті 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Частиною 2 статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода)

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 ГК України), тобто, настання господарсько-правової відповідальності, передбаченої ст. 224 ГК України, пов’язане з наявністю складу правопорушення, що включає в себе: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки, причинний зв'язок між ними, вину.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України).

Умовами п. п. 7.6, 7.9, 7.10 договору сторони погодили, що постачальник повністю відшкодовує всі збитки покупця, пов'язані з оплатою залізниці коштів за нерівномірне завантаження вантажовідправником вагону вугіллям (нерівномірне завантаження візків), завантаження вантажовідправником вагону понад його вантажопідйомність, недовантаження вантажу або іншого порушення технічних умов навантаження і кріплення вантажів, а саме: штрафи, пеню; плату за перевантаження надлишку вугілля в окремий вагон; плату перевезення надлишку вугілля в окремому вагоні; плату за користування вагонами; плату за зберігання вантажу; плату за маневрові роботи; плату за зважування; плату за перевантаження; плату за надіслання телеграм; плату за роботу МЧ; та інші.

Постачальник несе повну матеріальну відповідальність перед покупцем за всі дії та/або бездіяльність та/або порушення третіми особами у випадках доручення виконання зобов'язань по даному договору цим особам.

У випадку списання залізницею призначення з покупця нарахованої суми за надання останньому додаткових послуг, що виникли під час перевезення вантажу за даним договором постачальник в обов'язковому порядку відшкодовує покупцю розмір такої списаної суми згідно підтверджуючих документів.

Матеріалами справи підтверджується і не спростовано відповідачем, що додаткові витрати ПАТ “Центренерго” у загальному розмірі 85593,60 грн. були здійснені через неналежне виконання відповідачем - ДП “Вугілля України” своїх зобов'язань за договором в частині дотримання належного порядку поставки вантажу, у зв’язку з чим підлягають відшкодуванню позивачеві відповідачем.

При цьому, судом враховано, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 порушено провадження у справі №910/12918/15 про банкрутство ДП “Вугілля України”, введено процедуру розпорядження майном.

ПАТ “Центренерго”, у визначений Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” термін, звернулось з кредиторськими вимогами у справу про банкрутство ДП “Вугілля України”, в тому числі з вимогами щодо стягнення збитків у розмірі 85593,60 грн.

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 08.08.2016 у справі №910/12918/15 вимоги ПАТ “Центренерго” в частині стягнення збитків у розмірі 85593,60 грн. задоволені повністю, включені до реєстру вимог кредиторів до 6 черги задоволення.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 по справі №910/12918/15 ухвалу попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 08.08.2016 в частині черговості задоволення вимог ПАТ “Центренерго” скасовано, включено збитки у розмірі 85593,60 грн. до 4 черги задоволення.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.02.2018 задоволено клопотання ініціюючого кредитора ПАТ “Альфа-Банк” та закрито провадження у справі №910/12918/15 про банкрутство ДП “Вугілля України”, припинено дію мораторію.

Відтак, позовні вимоги у даній справі не підлягають розгляду в межах справи №910/12918/15 про банкрутство ДП “Вугілля України”, оскільки провадження у ній закрито ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2018. При цьому, оскарження вказаної ухвали суду не перешкоджає вирішенню даного спору по суті.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів сплати заявленої до стягнення суми.

Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Центренерго» про стягнення 85593,60 грн. є доведеними належними доказами, дослідженими судом, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства “Центренерго” до Державного підприємства “Вугілля України” про стягнення 85593,60 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства “Вугілля України” (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 16-22, корпус А, офіс 201, ідентифікаційний код 32709929) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (03022, м. Київ, вул. Козацька, буд. 120/4, літера Є; ідентифікаційний код 22927045) збитки в розмірі 85593 (вісімдесят п’ять тисяч п’ятсот дев’яносто три) грн. 60 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ “Перехідні положення” Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 29.05.2018.

Суддя                                                    Т.В.Васильченко