ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

29.05.2018м. ДніпроСправа № 904/1803/18

Суддя Воронько В.Д. , розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УЛФ-Фінанс", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромхолод", м. Дніпро

про витребування майна (предмету лізингу) з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 27.04.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "УЛФ-Фінанс" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромхолод" (далі - відповідач), у якій заявило вимоги про витребування з незаконного володіння відповідача та передання позивачу предмета лізингу, а саме: автомобіль Fiat Fremont, двигун № НОМЕР_1, реєстраційний № AA 7106 OX.

Розглянувши позовні матеріали за формальними ознаками, не вивчаючи при цьому суті, судом було встановлено, що подана позовна заява підлягає залишенню без руху з підстав неподання до неї доказів повної сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі відповідно до закону та доказів відправлення на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками до неї, про що 02.05.2018 прийнято відповідну ухвалу.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини ухвали про залишення позовної заяви без руху від 02.05.2018 судом надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивач частково усунув недоліки, зазначені в ухвалі суду від 02.05.2018, надавши 22.05.2018 до господарського суду докази відправлення на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками, але доказів доплати судового збору позивач не надав. Натомість, від позивача надійшла заява про зміну предмета позову, при цьому останній зазначив, що 27.04.2018 судом відкрито провадження по цій справі. В обґрунтування поданої заяви позивач вказує на те, що підстави позовних вимог ґрунтувалися на неповерненні предмета лізингу у зв'язку з розірванням договору, що в свою чергу ґрунтувалось на існуючій заборгованості. Через що, посилаючись на ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, просить суд змінити предмет позову, а саме замість витребування з незаконного володіння відповідача та передання позивачу предмета лізингу (автомобіль Fiat Fremont, двигун № НОМЕР_1, реєстраційний № AA 7106 OX) просить суд стягнути з відповідача 25823,87 грн заборгованості зі сплати лізингових платежів (винагорода лізингодавця), 217,00 грн 3% річних, 2398,93 грн пені за весь час прострочення та 725,21 грн 15% штрафу за кожним платежем за прострочення платежів більше ніж на 20 днів.

Розглянувши заяву, суд зауважує, що позивач дійшов хибного висновку про той факт, що 27.04.2018 судом відкрито провадження у справі № 904/1803/18. Так, слід зазначити, що 27.04.2018 позивач звернувся до суду з позовною заявою, однак суд ухвалою від 02.05.2018 залишив останню без руху на підставі виявлених у позовних матеріалах недоліків, про що вказано вище у цій ухвалі та про що свідчить сама ухвала від 02.05.2018, яка і була надіслана позивачу для усунення цих недоліків.

Однак, замість належаного виправлення виявлених недоліків позивач змінив предмет позову, хоча такі дії на стадії залишення позовної заяви без руху нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачені.

Стаття 46 Господарського процесуального кодексу України, на яку посилається позивач, має наслідком прийняття відповідної заяви, зокрема про зміну предмету позову, за умови відкриття провадження у справі, оскільки ч. 3 якою передбачає, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Тож, дослідження змісту вказаної статті показало, що змінити предмет позову можливо лише після відкриття провадження у справі, але до закінчення підготовчого засідання (за правилами загального позовного провадження) та не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання (за правилами спрощеного позовного провадження).

Фактично подана позивачем заява про зміну предмету позову є самостійним позовом, з яким останній не позбавлений права звернутися до суду, та наразі ж суд має вирішувати можливість відкриття позовного провадження за позовною заявою, предметом якої є витребування майна (предмету лізингу) з чужого незаконного володіння, адже саме за її вимогами та матеріалами постановлялася судом ухвала про залишення останньої без руху. До того ж, з поданої заяви про зміну предмету позову вбачаються ознаки одночасної зміни як підстав позову, так і його предмету, що не допускається у судовому процесі, оскільки вимога про повернення транспортного засобу з незаконного володіння виникла внаслідок розірвання договору фінансового лізингу, а вимога про стягнення заборгованості зі сплати лізингових платежів (винагорода лізингодавця) виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов цього договору. А відтак, вимоги заявлені у заяві про зміну предмету позову виникли з інших підстав відносно первісних позовних вимог.

Таким чином, враховуючи викладене, суд не приймає заяву про зміну предмету позову, оскільки наразі провадження по справі за позовною заявою не відкрито, а тому заява про зміну предмету позову є передчасною. Про прийняття та розгляд заяви про зміну предмету позову саме за цією позовною заявою можливо було б говорити у тому разі, якщо б позивач усунув виявлені судом недоліки і останній відкрив провадження у справі, прийнявши позов до розгляду. Але, як свідчать позовні матеріали, позивач не в повній мірі усунув недоліки, що є підставами для повернення позовної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 6 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України).

В позовних матеріалах відсутні належні та в повному обсязі докази виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 02.05.2018.

Таким чином, суд не вбачає підстав для відкриття провадження у справі, в результаті чого вважає за доцільне повернути позивачу позовну заяву з додатками до неї за наслідками не усунення недоліків позовної заяви.

Крім того, слід зазначити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків у відповідності до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

При вирішенні питання про розподіл судового збору суд керується наступним.

Стаття 7 Закону України від 08.07.2011 №3674-VІ "Про судовий збір", зі змінами до нього, містить вичерпний перелік пунктів, за якими повертається сплачена сума судового збору.

Так, відповідно до п. 2 ст. 7 цього Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Звертаючись до суду з цим позовом, за його подання позивач сплатив судовий збір у сумі 1762,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 9913 від 11.04.2018.

За таких обставин, сплачений та зарахований до Державного бюджету України судовий збір у сумі 1762,00 грн підлягає поверненню платнику на підставі Закону України "Про судовий збір" за умови подання ним клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 174, ст.ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "УЛФ-Фінанс" позовну заяву та додані до неї документи.

Додаток (тільки заявнику): позовна заява з додатком на "50" арк., заява про зміну предмету позову з додатком на "16" арк., опис та два конверти.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 29.05.2018.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1