ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

10 травня 2018 року м.Тернопіль Справа №921/452/17-г/17
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

при секретарі судового засідання Панчук М.В.

розглянув справу

за позовом: Тернопільського обласного клінічного онкологічного диспансеру, м.Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Тернопільської обласної ради, м.Тернопіль

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Єврофарм", м.Тернопіль

про зобов'язання звільнити займані приміщення,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 25.07.2017;

відповідача: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 11.08.2017;

третьої особи: ОСОБА_3, довіреність №07-569 від 28.05.2015.

В порядку ст.ст.8, 222 Господарського процесуального кодексу України судом здійснювалося повне фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу "Документообіг господарського суду". Для оригіналу звукозапису надано CD-R диск за серійним №LH311VC07012772D6.

Позивач - Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер, м.Тернопіль, звернувся 26.07.2017 (згідно відтиску штампу вхідної кореспонденції суду за вх.№483 від 26.07.2017) до Господарського суду Тернопільської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Єврофарм", м.Тернопіль, про зобов'язання звільнити займані приміщення, загальною площею 27кв.м., в тому числі 9кв.м. площі спільного користування, що знаходиться на 1-му поверсі будівлі по вул.Р.Купчинського, 8 у м.Тернополі, посилаючись на припинення дії договору оренди нежитлового приміщення від 09.10.2012 (з урахуванням умов додаткової угоди до договору від 01.07.2014), що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області, котрий укладений на підставі Розпорядження голови Тернопільської обласної ради №153 від 22.07.2011 "Про затвердження протоколу конкурсної комісії з надання в оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ міст Тернопільської області від 13 липня 2011 року №25 та про надання майна в оренду".

Ухвалою суду від 28.07.2017 порушено провадження у справі, в порядку підготовки справи до розгляду (ст.65 ГПК України в редакції до 15.12.2018) витребувано від сторін додаткові документи; судове засідання призначено на 08.08.2017 з подальшим відкладенням на 22.08.2017 та оголошенням перерви в судовому засіданні до 31.08.2017 з підстав, наведених у відповідній ухвалі суду та протоколі судового засідання.

31.08.2017 ухвалою суду провадження у справі №921/452/17-г/17 зупинено до набрання законної сили рішенням суду у повязаній справі №921/491/17-г/17, порушеній 22.08.2017 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Єврофарм" до Комунального закладу "Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер", про визнання поновленим на той самий строк і на тих же умовах договору оренди спірного нежитлового приміщення від 09.10.2012.

Ухвалою суду від 12.02.2018 поновлено провадження у справі та постановлено розгляд її здійснювати за правилами загального позовного провадження із стадії підготовчого провадження з призначенням підготовчого засідання на 27.02.2018, яке переносилося на 15.03.2018 у звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Андрусик Н.О. (ухвала від 06.03.2018).

В подальшому підготовче засідання у даній справі неодноразово відкладалося у звязку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи та з урахуванням клопотань сторін про відкладення підготовчого засідання, востаннє на 24.04.2018.

Між тим, 11.04.2018 ухвалою суду задоволено клопотання Тернопільської обласної ради №07-411 від 06.04.2018 (вх.№9084) про вступ її у справу №921/452/17-г/17 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. З метою надання третій особі можливості подати заяви по суті позову, в порядку ч.3 ст.177 ГПК України, судом з власної ініціативи, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів (ухвала від 11.04.2018).

Ухвалою суду від 24.04.2018 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.05.2018.

Позивач в обґрунтування заявленого позову посилається на припинення договірних відносин з 31.03.2018, котрі виникли на підставі договору оренди від 09.10.2012 (з урахуванням додаткової угоди до нього від 01.07.2014 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі №921/491/17-г/17, пояснення викладені в клопотанні від 11.04.2018) у звязку з закінченням строку договору, відтак, у відповідача виник обовязок звільнити орендоване приміщення.

В ході розгляду справи представником позивача 11.04.2018 надано письмові пояснення без номеру (вх.№9186 від 11.04.2018), та повідомлено суд про додаткові обставини та факти, надавши письмові докази, а саме листи-повідомлення №113/01 від 03.03.2018 та №168/01 від 02.04.2018 (з доказами надіслання) про звільнення нежитлового приміщення. Так, з пояснень вбачається, що у справі №921/491/17-г/17, порушеній за позовом ТОВ «Єврофарм», постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 строк дії договору оренди від 09.10.2012 поновлено в судовому порядку до 31.03.2018. У звязку з цим 03.03.2018 онкодиспансер повідомив ТОВ «Єврофарм» про необхідність звільнення займаних приміщень. Дана вимога відповідачем не була виконана, тому повторно 03.04.2018 онкодиспансер листом повідомив орендаря про необхідність звільнення займаних приміщень у звязку із закінченням строку дії договору, втім ТОВ «Єврофарм» дану вимогу теж не виконало. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням наданих письмових пояснень щодо закінчення строку дії договору 31.03.2018 та, з їх урахуванням, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач згідно поданих відзивів на позов без номеру від 21.08.2017 (вх.№16074 від 22.08.2017), без номеру від 27.03.2018 (вх.№8317 від 27.03.2018) та його уповноважений представник в судовому засіданні, позовні вимоги заперечив, зазначивши, що договір оренди спірного приміщення поновлено в судовому порядку на один рік та девять місяців (з 01.07.2016 по 31.03.2018), а тому ТОВ "Єврофарм" займає спірні приміщення законно. Окрім того, звернув увагу суду, що позивач, незважаючи на доповнення позову новими обставинами, не скористався своїм процесуальним правом на зміну підстав заявленого позову, адже в позовній заяві позивач зазначав про закінчення терміну дії договору оренди 30.06.2016, а не 31.03.2018. Інший строк дії договору встановлено в судовому порядку (до 31.03.2018) відтак, станом на день подання позову такий договір не закінчився, а тому позовні вимоги з підстав закінчення дії договору 30.06.2016 є необґрунтованими.

Представник третьої особи підтримав письмові пояснення на позов №07-477 від 21.04.2018 (вх.№10012 від 23.04.2018), вказавши, що Тернопільська обласна рада є власником і засновником онкодиспансеру, здійснює його управління. Натомість, Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер є балансоутримувачем наявного у його користуванні майна, в тому числі переданого в оренду відповідачу. І оскільки строк дії договору оренди закінчився 31.03.2018, вважає позовні вимоги онкодиспансеру правомірними та просив суд їх задовольнити. Звертав увагу, що обласною радою згідно Розпорядження №153 від 22.07.2011 відповідачу в оренду надані приміщення терміном на 5 років і такий термін не продовжено, тобто власник майна, переданого в оренду відповідачу, не надавав згоди на продовження оренди, що додатково є підставою для звільнення спірного приміщення у звязку з припиненням договору від 09.10.2012.

Розглянувши матеріали справи та додатково представлені докази, заслухавши доводи та заперечення учасників справи, господарський суд встановив таке.

Згідно положень Статуту Тернопільського обласного клінічного онкологічного диспансеру (редакція 2017 року погоджена начальником Управління охорони здоровя Тернопільської обласної державної адміністрації та затверджена рішенням Тернопільської обласної ради №587 від 10.05.2017) Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер (далі - Онкодиспансер) є самостійним лікувально-профілактичним закладом охорони здоров'я і правонаступником комунальної установи Тернопільської обласної ради "Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер" та обєктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області. Власником та засновником диспансеру виступає Тернопільська обласна рада, яка здійснює управління ним. Онкодиспансер підпорядкований, підзвітний та підконтрольний Тернопільській обласній раді, а в галузевому відношенні Управлінню охорони здоровя Тернопільської обласної державної адміністрації (п.п.1.1-1.4 Статуту).

Онкодиспансер володіє, користується, а також вправі, з дозволу Тернопільської обласної ради передавати в оренду майно, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області (п.п.14 п.3.1, п.п.5.2, 5.4 Статуту).

Відносини, повязані з орендою майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області додатково врегульовано Положенням про порядок надання в оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області (далі Положення), затвердженим рішенням сорок другої сесії пятого скликання Тернопільської обласної ради №1312 від 05.01.2012 "Про порядок надання в оренду, методику розрахунку і порядок використання орендної плати за майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області". Даним рішенням Тернопільської обласної ради затверджено: Методику розрахунку і порядок використання орендної плати за майно власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області, Порядок проведення конкурсу на право оренди майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області, Типовий договір оренди нежитлового приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області, Склад конкурсної комісії Тернопільської обласної ради (додатки 2, 3, 4, 6,відповідно, до рішення).

Так, згідно п.п.3, 4, 7 Положення передача в оренду нерухомого майна (будівель, споруд, окремих приміщень), що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області, здійснюється на конкурсних засадах за рішенням конкурсної комісії, склад якої затверджується рішенням Тернопільської обласної ради, котра здійснює повноваження Орендодавця такого майна у порядку, визначеному Положенням.

Судом встановлено, що згідно Розпорядження голови Тернопільської обласної ради №153 від 22.07.2011 "Про затвердження протоколу конкурсної комісії з надання в оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області від 13 липня 2011 року №25 та про надання майна в оренду" було затверджено протокол конкурсної комісії Тернопільської обласної ради з надання в оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області №25 від 13.07.2011 та, зокрема, визнано товариство з обмеженою відповідальністю "Єврофарм" переможцем конкурсу на право оренди приміщення, загальною площею 27м2 в будівлі №8 по вул.Р.Купчинського в м.Тернопіль.

09.10.2012 на підставі розпорядження голови Тернопільської обласної ради №153 від 22.07.2011, між комунальною установою Тернопільської обласної ради "Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер" як Орендодавцем та товариством з обмеженою відповідальністю "Єврофарм" як Орендарем, укладено договір оренди (типовий) нежитлового приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області (далі договір), відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв за Актом прийому-передачі у строкове платне користування нежиле приміщення, загальною площею 27м2 за адресою: вул.Р.Купчинського, 8, м.Тернопіль, з метою використання під аптечний кіоск (п.п.1.1, 7.1 договору).

У Розділі "Орендна плата" (п.п.3.1-3.4 договору) сторонами встановлено розмір орендної плати, можливість його перегляду, строки оплати та відповідальність за несвоєчасну сплату орендних платежів.

Зміни і доповнення до умов договору допускаються за взаємною згодою сторін (п.10.3 договору).

Факт передачі у користування Орендарю обєкта оренди нежитлових приміщень, загальною площею 27м2, розташованих по вул.Р.Купчинського, 8 у м.Тернополі, підтверджується складеним сторонами Актом прийому-передачі від 09.10.2012, підписаним повноважними представниками сторін, підписи яких засвідчені печатками юридичних осіб (додаток 1 до договору).

У п.10.1 договору встановлено строк дії договору, а саме з 09.10.2012 до 30.06.2014, включно (21 місяць).

В той же час, згідно п.10.6 договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення терміну його дії, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Припинення дії договору, зокрема внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, тягне за собою обовязок Орендаря повернути приміщення (обєкт оренди) Орендодавцю у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, за Актом прийому-передачі, який складається Орендарем (п.п.2.3, 2.4, 5.7 договору).

Підстави припинення договору визначені у п.10.8 договору, а підстави його розірвання, в тому числі в односторонньому порядку у п.п.10.4 та 10.4.1.

Згодом, 01.07.2014 сторонами підписано додаткову угоду до договору від 09.10.2012, в якій строк дії договору оренди продовжено на 2 роки, а саме з 01.07.2014 по 30.06.2016; а орендну плату встановлено нараховувати за новою грошовою оцінкою обєкта оренди згідно Методики розрахунку і порядку використання орендної плати за майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ та міст Тернопільської області, затвердженої рішенням Тернопільської обласної ради №1312 від 05.01.2012.

Як стверджує позивач, зважаючи на закінчення строку дії договору оренди Орендодавець звернувся до відповідача з листом №193/01 від 19.04.2016, в якому повідомив ТОВ "Єврофарм" про припинення дії договору оренди 30.06.2016 та зазначив, що в подальшому обєкт оренди буде надаватися в оренду на конкурсних умовах згідно Розпорядження голови обласної ради та чинного законодавства України, а листом №272/01 від 29.06.2016 повідомив про необхідність повернення обєкта оренди за Актом приймання-передачі в строк до 01.07.2016.

Крім того, у зв'язку з невиконанням попередніх вимог, товариству з обмеженою відповідальністю "Єврофарм" було направлено повторно листа-вимогу №272/01 від 23.06.2017 про невідкладне (до 28.06.2017) звільнення займаного приміщення та необхідність його передачі Орендодавцю по Акту прийому-передачі.

Оскільки дані звернення №193/01 від 19.04.2016, №272/01 від 23.06.2017 та №272/01 від 29.06.2016 ТОВ "Єврофарм" залишено без задоволення, позивач як балансоутримувач майна та сторона договору оренди від 09.10.2012, звернувся з даним позовом до суду з метою захисту майнових прав на використання спірних приміщень шляхом примусового зобовязання відповідача у справі звільнити займані приміщення у звязку із закінчення дії договору оренди 30.06.2016.

Між тим, спір щодо дії договору оренди від 09.10.2012 на той самий строк на тих же умовах був предметом судового розгляду у справі №921/491/17-г/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Єврофарм", м.Тернопіль до Тернопільського обласного клінічного онкологічного диспансеру, м.Тернопіль, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тернопільської обласної ради, м.Тернопіль, про визнання договору оренди нежитлового приміщення від 09.10.2012 поновленим на три роки і дев'ять місяців і на тих самих умовах, що були передбачені договором.

Місцевим господарським судом в задоволенні позову відмовлено (рішення від 19.09.2017).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 скасовано рішення Господарського суду Тернопільської області від 19.09.2017 та прийнято нове рішення про часткове задоволення позову товариства, а саме: визнано поновленим договір оренди (типовий) нежитлового приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області від 09.10.2012, укладений між комунальною установою Тернопільської обласної ради "Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер" та товариством з обмеженою відповідальністю "Єврофарм" на тих самих умовах та на строк 1 рік і 9 місяців, з 01.07.2016 по 31.03.2018.

За висновком суду апеляційної інстанції, викладеним з урахуванням позиції Верховного Суду України, вказаній у постанові від 28.02.2006 у справі №1/135-20/51 після закінчення строку договору оренди, він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець; такі заперечення мають бути висловлені ним протягом не пізніше одного місяця після закінчення строку договору; відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Суд апеляційної інстації, встановивши факт надіслання листа №193/01 від 19.04.2016 на іншу адресу орендаря, а не на юридичну, дійшов висновку про неналежне повідомлення позивачем орендаря про закінчення строку дії договору оренди; лист №272/01 від 29.06.2016 не містив доказів його надіслання; лист №272/01 від 23.06.2017 надіслано з пропуском місячного строку, встановленого законом для направлення повідомлення про припинення дії договору оренди, тому визнав, що договір оренди є продовженим з 01.07.2016 по 31.03.2018.

Дані обставини не підлягають доказуванню знову в силу вимог ч.4 ст.75 ГПК України.

Таким чином судом встановлено, і це підтверджено матеріалами справи, що після звернення позивача до суду з позовом до ТОВ «Єврофарм» про звільнення спірних приміщень у справі №921/452/17-г/17 з підстав закінчення 30.06.2016 строку дії договору оренди від 09.10.2012, договір не закінчився та термін його дії визнано продовженим в судовому порядку до 31.03.2018 включно.

В процесі розгляду даної справи позивач, враховуючи факт припинення 31.03.2018 дії договору оренди від 09.10.2012, звертався 02.03.2018 та 03.04.2018 (згідно опису вкладення до цінного листа та фіскального чеку) до ТОВ «Єврофарм» з листами-вимогами №113/01 від 02.03.2018 та №168/01 від 02.04.2018 про необхідність звільнення орендованого приміщення у звязку з закінченням строку дії договору оренди від 09.10.2012. За твердженнями позивача, дані звернення товариством проігноровано. Тому, онкодиспансер доповнив даними обставинами підставу позову (пояснення без номеру від 11.04.2018 за вх.№9186 від 11.04.2018) і просив захистити його майнові права шляхом примусового виконання обовязку в натурі зобовязання ТОВ «Єврофарм» звільнити займані спірні приміщення з підстав закінчення 31.03.2018 строку дії договору оренди від 09.10.2012 та відсутністю згоди орендодавця на його продовження.

Таким чином, позивач просить задовольнити позовні вимоги з підстав закінчення дії договору оренди 31.03.2018, а не 30.06.2016 як зазначено в позові.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог із зазначених позивачем підстав. При цьому суд виходив з такого.

В силу вимог ст.11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків між сторонами зобовязання.

Майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна регулюються спеціальним Законом України «Про оренду державного та комунального майна», який передбачає істотні умови договору (згідно з ст.10 Закону про оренду) термін, на який укладається договір оренди, орендну плату, порядок її сплати, виконання зобовязань сторонами, відповідальність сторін, страхування орендованого майна, а також інші умови, передбачені договором за згодою сторін.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі в силу умов договору оренди від 09.10.2012, вимог статті 759 ЦК України, статті 2 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» виникло зобовязання, у відповідності до якого орендодавець (позивач у справі) передав орендарю (відповідачу у справі) майно у користування за плату на певний строк та на умовах, визначених договором оренди.

Частиною 1 ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено правові наслідки припинення або розірвання договору оренди: у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

У відповідності до п.4 ст.291 Господарського кодексу України правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

За приписами ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Передане в орендне користування відповідачу за договором від 09.10.2012 приміщення по вул.Купчинського, 8 в м.Тернополі знаходиться у комунальній власності територіальної громади області та перебуває на балансі Тернопільського обласного клінічного онкодиспансеру.

Договором сторони визначили порядок передачі та повернення орендованого приміщення, а саме, п.п.2.3, 5.7 договору встановлено, що по закінченні терміну дії договору оренди, орендоване приміщення підлягає поверненню Орендодавцю в порядку, встановленому при передачі приміщення орендарю по акту приймання-передачі.

В силу вимог ст.ст.2, 10, 17 Закону про оренду та ст.763 ЦК України договір укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до умов пункту 10.1 договору оренди строк його дії визначено сторонами на 21 місяць, з 01.10.2012 по 30.06.2014. Однак враховуючи, що п.10.6 договору сторонами було передбачено, що у разі відсутності заяви однієї з сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору оренди, він вважається продовжений на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, тому договір оренди згідно укладеної та підписаної сторонами додаткової угоди від 01.07.2014, був продовжений до 30.06.2016.

Згідно п.2 ст.26 Закону про оренду договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Зазначена норма визначена також в п.10.8 договору оренди.

Таким чином, позивач вважав, що договір оренди припинив свою дію 30.06.2016, тому звернувся до суду у липні 2017 року з даним позовом про звільнення приміщення. Втім, відповідач вважав такий договір продовженим, тобто між сторонами з приводу терміну закінчення договору оренди виник спір, який був розглянутий судом у справі № 921/491/17-г-17.

Так, згідно постанови Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі №921/491/17-г/17 (є чинною на день прийняття рішення) договір оренди приміщень від 09.10.2012 визнано продовженим на 1 рік та 9 місяців, а саме з 01.07.2016 по 31.03.2018 по причині не надіслання Орендодавцем в установленому законом порядку та строк повідомлень про припинення орендних правовідносин, тобто з пропуском місячного строку після закінчення строку дії договору, встановленого законом для направлення повідомлення про припинення дії договору оренди.

Положеннями статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено такі правові інститути пролонгації договору оренди державного чи комунального майна (продовження договору на той же строк та на тих самих умовах) як продовження права оренди майна, у разі відсутності заперечень жодної із сторін договору оренди щодо його припинення, який реалізується внаслідок мовчазної згоди сторін договору (ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна") та укладення договору оренди на новий строк внаслідок переважного права добросовісного орендаря (ч.3 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"), реалізація якого здійснюється шляхом укладення договору на новий термін, і в разі незгоди орендодавця може бути предметом спору в господарському суді.

Таким чином, наявні у справі матеріали переконливо свідчать про реалізацію ТОВ «Єврофарм» механізму продовження договору оренди приміщень на строк 1 рік та 9 місяців, по 31.03.2018 у звязку з відсутністю заперечень жодної із сторін договору оренди щодо його припинення, визначеного ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» і це підтверджено судовим рішенням від 13.12.2017 у справі №921/491/17-г/17, а обставини, що встановлені судом, мають преюдиціальне значення при розгляді даного спору.

Отже, в силу наведених вище норм закону, встановлених судом апеляційної інстанції обставин та умов договору оренди, такий припинив свою дію лише 31.03.2018.

Позивачем при поданні даного позову не було враховано факт неналежного повідомлення ним відповідача про припинення дії договору оренди , та, заявлено вимоги про звільнення приміщення з підстав закінчення строку дії договору оренди 30.06.2016 з посиланням на докази - листи №193/01 від 19.04.2016, №272/01 від 29.06.2016. Втім, такі вимоги не відповідають дійсним обставинам справи, спростовуються відповідними доказами, а тому не можуть бути задоволені судом.

Разом з тим, посилання позивача та третьої особи на факт виникнення у відповідача обовязку з повернення обєкта оренди, в тому числі із підстав закінчення строку дії договору оренди 31 березня 2018 року, теж не можуть бути взяті до уваги судом як правомірні та належні, оскільки з цих підстав позов не було заявлено до господарського суду.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача (п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Таким чином, суд констатує, що в даному випадку під час розгляду спору відбулася зміна обставин (не доповнення як зазначає позивач у поясненнях від 11.04.2018), на яких ґрунтується вимога позивача, викладена у позовній заяві, а тому позивач міг скористатися своїм процесуальним правом, визначеним ч.3 ст.46 ГПК України, на подання заяви про зміну підстави позову, однак таким не скористався.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом.

Що стосується письмових пояснень позивача без номеру від 11.04.2018 (вх.№9186 від 11.04.2018) та долучених на їх підтвердження доказів, а саме листів-повідомлень №113/01 від 02.03.2018 та №168/01 від 03.04.2018 про заперечення щодо продовження дії договору оренди з 31.03.2018 та вимоги негайно повернути обєкт оренди з доказами їх надіслання ТОВ «Єврофарм», то суд в межах даного позовного провадження таким доказам не здійснює оцінки, зважаючи на визначену позивачем підставу позову.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Здійснивши системний аналіз норм матеріального права, які регулюють орендні правовідносини, зокрема оренди комунального майна, у розрізі із встановленими обставинами справи та діями сторін, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову, з огляду на спростування факту закінчення 30.06.2016 строку дії договору оренди від 09.10.2012, який позивачем визначено як підставу позову, а іншими наявними у справі доказами правомірність вимог онкодиспанцеру не підтверджено.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в разі наявності достатньо підтвердженої обставини закінчення строку дії договору оренди від 09.10.2012 у звязку з відсутністю згоди орендодавця на його продовження на той самий строк та на тих же умовах в місячний строк після 31.03.2018, у ТОВ «Єврофарм» в силу закону та умов договору оренди від 09.10.2012 існує обовязок з повернення обєкту оренди.

За своїм загальноправовим змістом, позовна вимога щодо зобовязання звільнити приміщення фактично є засобом захисту цивільного права у вигляді примусового виконання обовязку в натурі, визначеним статтею 16 Цивільного кодексу України.

Тому, у разі ігнорування такого обовязку у орендодавця виникне право на судовий захист порушених майнових прав у спосіб, визначений ст. 16 ЦК України, зокрема, шляхом зобовязання товариства звільнити займані приміщення, тобто аналогічним способом, що й даному випадку, однак з підстави закінчення строку дії договору оренди 31.03.2018.

Судові витрати, в силу ст.129 ГПК України, покладаються судом на позивача у справі.

У судовому засіданні 10.05.2018 оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду відповідно до ст.240 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.4, 5, 20, 42, 46, 50, 73-79, 91, 123, 129, 219, 220, 222, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.05.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.241 ГПК України.

Суддя Н.О. Андрусик