донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

16.05.2018 справа №905/2699/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого (судді-доповідача) суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю представників сторін від позивача від відповідача не зявився; не зявився;
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м. Добропілля, Донецька область
на рішення господарського суду Донецької області
від 25.01.2018 (повний текст складено та підписано 25.01.2018)
у справі № 905/2699/17 (суддя Лейба М.О.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська Енерго-Металургійна компанія", м. Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м. Добропілля, Донецька область
простягнення 403 216, 20 грн.
В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровська енерго-металургійна компанія", м. Дніпро (Позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м. Білицьке, м. Добропілля, Донецька область про стягнення заборгованості в розмірі 403 216,20 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.01.2018 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України, а висновки господарського суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на ненастання строку оплати через недодержання позивачем вимог п. 4.3 Договору та ненадання Відповідачу повного пакету документів, передбаченого умовами Договору, а саме рахунку на оплату продукції, що робить неможливим початок перебігу терміну для оплати поставленої продукції.

Під час підготовки справи до розгляду на адресу Донецького апеляційного господарського суду від Позивача надійшов відзив, яким останній проти доводів апеляційної скарги заперечив, посилаючись, зокрема, на те, що ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в світлі приписів ст. 613 ЦК України, тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє Відповідача від обовязку з оплати поставленого товару.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, у звязку з чим судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності учасників справи, що не скористались своїм правом на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи, встановлені наступні обставини:

- укладення 28.04.2016 між сторонами договору №2543-ДУ-УМТС (далі Договір), за умовами п.п. 1.1, 1.2 якого Позивач зобовязався в порядку та на умовах, визначених даним договором поставити і передати у власність Відповідачу продукцію, та/або обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, в строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами у цьому договорі та специфікаціях, які є невідємними частинами цього договору, а Відповідач прийняти та оплатити продукцію у відповідності до цього договору;

- підписання сторонами на виконання умов Договору специфікацій від 19.05.2016, 01.12.2016, 06.12.2016, 27.12.2016, 29.12.2016, 16.01.2017 та від 16.02.2017, якими сторони визначили строки, умови оплати та поставки товару;

- факт поставки Позивачем товару Відповідачу на загальну суму 403 216,20 грн., що підтверджується видатковими накладними: №1470 від 20.12.2016, №1467 від 20.12.2016, №1483 від 20.12.2016, №6 від 03.01.2017, №45 від 20.01.2017, №46 від 20.01.2017, №88 від 30.01.2017, №107 від 09.02.2017, №94 від 09.02.2017, №180 від 20.02.2017, №189 від 16.02.2017, №223 від 01.03.2017, №248 від 09.03.2017, №292 від 17.03.2017 та товарно-транспортними накладними: №ДМ0000042 від 20.12.2016, №ДМ0000002 від 03.01.2017, №ДМ0000024 від 20.01.2017, №ДМ0000037 від 30.01.2017, №ДМ0000028 від 09.02.2017, №ДМ0000043 від 20.02.2017, №ДМ0000002 від 01.03.2017, №ДМ0000018 від 09.03.2017, №ДМ0000033 від 17.03.2017, а також експрес накладною №6224 від 16.02.2017.

- факт підписання вказаних накладних представником Позивача та уповноваженими представниками Відповідача за нарядами на отримання ТМЦ за договором №2543-ДУ-УМТС від 28.04.2016, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 73-82), без жодних зауважень, містять всі необхідні відомості про продукцію, а також містять відомості про фактичне отримання продукції;

- обставини порушення Відповідачем грошового зобовязання в частині оплати за отриману продукцію в сумі 403 216,20 грн. та невиконання цього зобовязання на момент винесення судового рішення.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Проте Відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, посилається на ненастання строку оплати через недодержання Позивачем вимог п. 4.3 Договору та ненадання Відповідачу повного пакету документів, передбаченого умовами Договору, а саме рахунку на оплату продукції, що робить неможливим початок перебігу терміну для оплати поставленої продукції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції, з чим погоджується судова колегія, встановлено, що правовідносини сторін виникли на підставі Договору та регулюються нормами ст.ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 526, 530, ч. 1 ст. 612, ст.ст.692, 712 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 74, 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судова колегія не приймає до уваги доводи Відповідача про ненастання строку оплати за товар, за наступних підстав.

Пунктом 4.3 Договору передбачений перелік товаросупровідних документів, у випадку відсутності яких Відповідач має право відмовитись від приймання поставленої продукції (п. 4.4 Договору).

У відповідності до норм ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ч. 1 ст. 666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві (ч. 2 ст. 666 ЦК України).

Оскільки при прийманні продукції відповідачем згідно до "Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю від 15.06.1965 № П-6" (із змінами та доповненнями) жодних актів про некомплектність продукції та відсутність супровідних документів не складалося, в подальшому Відповідач із відповідними претензіями на адресу Позивача не звертався і іншого Відповідачем не доведено, судова колегія вважає, що це свідчить про передання Відповідачу останніх у повному обсязі.

Щодо відсутності рахунку-фактури, то за умови наявності належно оформлених видаткових та товарно-транспортних накладних, що містять тотожні відомості, які б значились у рахунку-фактурі, факт отримання Відповідачем спірної продукції є підтвердженим.

За таких підстав посилання Відповідача в апеляційній скарзі на ненадання Позивачем рахунку на оплату за поставлену продукцію відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки п. 4.3 Договору не містить умов, які б встановлювали зв'язок між виникненням обов'язку із здійснення оплати поставленого Позивачем товару з виставленням останнім рахунків на оплату Відповідачу.

Будь-яких інших належних доказів на підтвердження своїх заперечень Відповідачем не надано.

Законних підстав щодо звільнення Відповідача від виконання обовязку оплатити поставлену за Договором продукцію судовою колегією не встановлено та їх наявність Відповідачем не доведено.

Отже судова колегія вважає право Позивача на отримання оплати за поставлений на підставі вищезазначеного Договору товару таким, що порушене, а отже вважає, що суд першої інстанції законно та обґрунтовано стягнув з Відповідача на користь Позивача заборгованість за поставлений товар в сумі 403 216,20 грн.

Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судова колегія не вбачає.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 25.01.2018 у справі № 905/2699/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м. Добропілля, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 25.01.2018 у справі № 905/2699/17 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м. Добропілля, Донецька область.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 18.05.2018.

Головуючий (суддя-доповідач) О.В. Стойка

Судді О.О. Радіонова

ОСОБА_3