номер провадження справи 12/11/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2018 Справа № 908/248/18

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.

За участю секретаря судового засідання Соловйової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/248/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю БАЗІС-ПЛАЦ

до відповідача: Запорізької міської ради

про врегулювання розбіжностей, що виникли під час укладання договору оренди землі № 00001 від 09.01.2018 року та узгодження п. 12 договору, визнання укладеним договору оренди землі без урахування протоколу розбіжностей Запорізької міської ради

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 23.01.2018 року, ОСОБА_2, довіреність № б/н від 09.02.2018 року

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 01/03-20/00150 від 18.01.2018 року, ОСОБА_4, довіреність № 01/02-17/03676 від 28.12.2017 року

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін у судових засіданнях 05.04.2018 року, 12.04.2018 року та 03.05.2018 року згідно вимог ст. 216 ГПК України були оголошені перерви до 12.04.2018 року, до 03.05.2018 року та до 07.05.2018 року без винесення процесуальних документів суду, за наслідком яких були складені протоколи відповідно до вимог ст. 223 ГПК України.

Згідно зі ст. 222 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях здійснювалося повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю БАЗІС-ПЛАЦ звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою, яка підписана 10.02.2018 року, до Запорізької міської ради, в якій просить:

- врегулювати розбіжностей, що виникли під час укладення договору оренди землі № 00001 від 09.01.2018 року (стосовно земельної ділянки загальною площею 1.0355 га, кадастровий номер :07:047:0009, що знаходиться: м. Запоріжжя вул. Базова 1-а) між сторонами Запорізькою міською радою в особі ОСОБА_5, діючого на підставі Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та Товариством з обмеженою відповідальністю БАЗІС-ПЛАЦ в особі директора ОСОБА_6, діючого на підставі статуту, та узгодити п.12 договору оренди в наступній редакції: Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі: 240430грн. 67 коп. (двісті сорок тисяч чотириста тридцять грн. 67 коп.), що складає 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2017 року.

- визнати укладеним договір оренди землі № 00001 від 09.01.2018 року (стосовно земельної ділянки загальною площею 1.0355 га, кадастровий номер :07:047:0009, що знаходиться: м. Запоріжжя вул. Базова 1-а) між сторонами Запорізькою міською радою в особі ОСОБА_5, діючого на підставі Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та Товариством з обмеженою відповідальністю БАЗІС-ПЛАЦ в особі директора ОСОБА_6, діючого на підставі статуту в редакції Товариства з обмеженою відповідальністю БАЗІС-ПЛАЦ без урахування протоколу розбіжностей Запорізької міської ради.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2018 року наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.02.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/248/18, присвоєно справі номер провадження 12/11/18, визначено здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.03.2018 року о 10:00.

Відповідач у справі Запорізька міська рада, в порядку ст. 165 ГПК України подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- рішенням Запорізької міської ради № 68/127 від 30.06.2016 року ТОВ «Базіс Плац» було передано строком на 10 років в оренду земельну ділянку по вул. Базовій 1а у м. Запоріжжі, загальною площею 1,0355 га (землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення; землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) для розташування виробничої бази в межах, раніше затверджених рішенням виконавчого комітету міської ради від 14.12.2000р. №470/19;

- на виконання зазначеного рішення, 09.01.2018р. Запорізькою міською радою було підписано та скріплено печаткою запропонований ТОВ «БАЗІС-ПЛАЦ» проект договору оренди землі №00001 до 30.06.2026р., з відміткою (із застереженням) зі сторони міської ради - з протоколом розбіжностей, а саме в частині п. 12 (ставка та розмір орендної плати згідно рішення №6 від 30.06.2015р., з наступними змінами та доповненнями);

- 30.06.2015 року Запорізькою міською радою було прийнято рішення № 6 «Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю)», яким було затверджено розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у комунальній власності в межах міста Запоріжжя (із наступними змінами та доповненнями №93 від 28.02.2017р. та №58 від 20.12.2017р.);

- пункт 6 Додатку 2 рішення Запорізької міської ради №6 від 30.06.2015 р. (із змінами та доповненнями), визначає орендну плату у відсотках від нормативно грошової оцінки землі у розмірі 8% саме для земельних ділянок, наданих для розташування підприємств з виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів;

- зазначений розмір застосовується для земельних ділянок, на яких розташовано майно або комплекс майна (підприємство), призначене для виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів;

- в зазначеному пункті чітко встановлено розмір орендної плати для земельних ділянок певного функціонального використання, а не для суб'єктів підприємницької діяльності, які провадять відповідну діяльність та мають ліцензію, це є перекручуванням з боку позивача змісту норми та суперечить нормам податкового кодексу щодо встановлення індивідуальних ставок в розрізі суб'єктів підприємницької діяльності - платників податку;

- згідно даних свідоцтва про право власності на нерухоме майно з індексним номером: 49465829 від 09.12.2015р. серед об'єктів нерухомості зазначається наступне: літ. Б-2 інв. №01017 (загальна площа: 495,5 м2 ) спиртосховище, літ. Г інв. №01032 (загальна площа: 18,7 м2) спиртозлив;

- основним та безперечним доказом наявності на даній земельній ділянці об'єктів нерухомості, які пов'язані з виробництвом алкогольних напоїв є правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право власності з індексним номером: 49465829 від 09.12.2015 року;

- згідно даних Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 494466798 від 09.12.2015 року на земельній ділянці з кадастровим номером: :07:047:0009 наявні зареєстровані в результаті правочину купівлі-продажу об'єкти нерухомості (договір купівлі продажу №10125 від 18.09.2015): спиртозлив (літ. Г інв. № 01032) та спиртосховище (літ. Б-2 інв. №01017);

- згідно пояснювальної записки до земельно-технічних матеріалів позивача, що надавалися останнім відповідачу зазначена наступна інформація: земельна ділянка, була обстежена і на ній розташовані прохідна літ. А інв. №01031, спиртосховище літ. Б-2 інв. №01017, склади посуду літ. В інв. №01029, літ. Д-2 інв. №01016, спиртозлив літ. Г інв. №01032, майстерня літ. Е інв. №01030;

- після отримання позивачем від відповідача протоколів розбіжностей, зі ставкою орендної плати, згідно пункту 6 Додатку 2 рішення №6 від 30.06.2015р. із змінами та доповненнями, позивач звернувся до Департаменту реєстраційних послуг щодо внесення змін до назви об'єктів нерухомості на земельній ділянці з спиртозлива літ. Г інв. №01032 на склад та з спиртосховища літ. Б-2 інв. 01017 на склад;

- відповідно до відомостей з Витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 15.02.2018р. та копії ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2016р. по справі №335/13803/16-к, на об'єкт нерухомого майна РНОНМ 01, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, 1а, а саме на складові частини об'єкта нерухомого майна", прохідної літ. А інв. №01031 загальною площею 46 м2, спиртосховище літ. Б-2 інв. 01017 загальною площею 495,5 м2, склади посуду літ. В інв. №01029 загальною площею 274.5 м2, літ. Д-2 інв. №01016 загальною площею 2018м2, спиртозлив літ. Г інв. №01032 загальною площею 18,7 м2, майстерня літ. Е інв. №01030 загальною площею 78м2, яке на праві приватної власності належить згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 18.09.2015р. зареєстрованого під №10125 ТОВ «БАЗІС-ПЛАЦ» - накладено арешт(з 03.01.2017р.);

- ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2017р. по справі №335/9914/17 було відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «БАЗІС-ПЛАЦ» про скасування арешту, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2016р. по справі №335/13803/16-к, а тому станом на дату внесення (29.01.2018) позивачем реєстраційних дій щодо зміни в функціональній назві майна, останній взагалі не мав права вчиняти будь-які дії (в т.ч. перетворення) стосовно вказаного об'єкту нерухомості, в тому числі його складових на інші, із внесенням відомостей до ДРРПНМ в період існування арешту;

- оскільки позивачу, відповідно до наданого проекту договору оренди надається у довгострокову оренду земельна ділянка (кадастровий номер :07:047:0009) - до 30.06.2026 року тому впродовж даного періоду часу, останній має змогу в порядку, передбаченому ліцензійними умовами, отримати відповідну ліцензію та здійснювати діяльність з виробництва підакцизних алкогольних товарів, використовуючи земельну ділянку за заниженою ставкою орендної плати шляхом внесення відповідних змін до ЄДР - до видів діяльності(КВЕД) та отримати відповідну ліцензію;

- позиція позивача з відсутності ліцензії на виробництво підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів, а також не здійснення такої діяльності є необґрунтованою та спростовується положеннями п. 6 Додатку 2 до рішення Запорізької міської ради №6 від 30.06.2015 (із змінами та доповненнями), яке пов'язує розмір ставки оренди землі не з конкретним суб'єктом підприємницької діяльності, а з функціональним призначенням нерухомості, яке розташовано на земельній ділянці;

- зауважує на тому, що позивач в запропонованому ним проекті договору оренди землі самостійно передбачив умови використання земельної ділянки - для розташування виробничої бази, тобто виробництва, що повністю узгоджується з п. 6 Додатку 2 рішення Запорізької міської ради № 6 від 30.06.2015 року (із змінами та доповненнями) та рішення міської ради №68/127 від 30.06.2016 року;

- позивач своїми діями намагається уникнути обов'язкового виконання рішення Запорізької міської ради №6 від 30.06.2015 р.(із змінами та доповненнями), адже відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

05.03.2018 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи в порядку п. 10 ст. 80 ГПК України та ст. 170 ГПК України, які не були додані до позову, оскільки надійшли в розпорядження позивача пізніше.

Ухвалою суду від 13.03.2018 року відкладено підготовче засідання на 22.03.2018 року о 10:00.

16.03.2018 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив згідно ст. 166 ГПК України, в якій останній зазначає, що з доводами відповідача не згоден, мотивуючи свою позицію наступним:

- норма п. 6 додатку 2 рішення Запорізької міської ради №6 від 30.06.2015р. (зі змінами, далі Рішення №6) взагалі не містить слів "майно", або "комплекс майна";

- відповідач припускає досить свавільне визначення того, що ж таке є підприємство - на його думку це "комплекс майна";

- підприємство діє на підставі статуту, яким встановлюються його цілі та напрями діяльності;

- абсурдно стверджувати, що діяльність підприємства залежить та визначається нерухомим майном, яке йому належить, навпаки, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, виконує діяльність та використовує майно відповідно до своїх статутних документів;

- основним видом діяльності позивача є виробництво неметалевих мінеральних виробів, н. в. і. у. (Код КВЕД 23.99), а саме: виготовлення тіглей, втулок, кілець, пластин, лопаток з кераміки технічної, технічного пластику, вуглецевих матеріалів;

- виробництвом алкогольних напоїв позивач ніколи не займався, ліцензію не отримував та не збирається отримувати;

- визначним для можливості застосування ставки орендної плати 8% є те, якому підприємству надана земельна ділянка, та яку діяльність дане підприємство має право здійснювати (а не характер та найменування об'єктів нерухомості, які розташовані на земельній ділянці);

- така позиція не суперечить нормам Податкового кодексу України (далі ПКУ) щодо встановлення індивідуальних ставок в розрізі суб'єктів підприємницької діяльності платників податку, як стверджує відповідач;

- в даному випадку, міська рада Рішенням №6 (додаток №2) фактично встановила підвищені ставки орендної плати для деяких підприємств, а не надала їм пільги;

- підтвердженням того, що на земельній ділянці не проводиться та не проводилось виробництво алкогольних напоїв, свідчить факт того, що призначенням майна у попереднього власника (ДП "Бердянське агроторгове підприємство") було "складським" - відповідно до Технічного паспорта станом на 23.06.2015р. (наявний в матеріалах справи), те саме призначення майна - "складське" визначене і в Технічному паспорті позивача станом на 18.01.2018 року;

- дійсно, серед об'єктів нерухомості, які були передані до статутного капіталу позивача були «спиртозлив» та «спиртосховище», але і на момент придбання і зараз це по суті напівзруйновані складські будівлі в незадовільному стані, які не мають потужностей для зберігання лікеро-горілчаних виробів (ємностей, лічильників, трубопроводів та іншого обладнання), які не використовувались за призначенням, також слід зазначити, що наразі використання будівель не можливо для жодного виду діяльності, тому що на земельній ділянці немає ніяких комунікацій (водопостачання, електроенергії), позивач проводить прокладку та підключення власними коштами;

- згідно з Наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002р. №251, для внесення місць зберігання спирту або алкогольних напоїв або, тютюнових виробів до Єдиного реєстру суб'єкти підприємницької діяльності подають заяву до Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України, до заяви додаються: документ, що підтверджує право користування цим приміщенням, довідка про відповідність місця зберігання спирту установленим вимогам, видана Департаментом або його регіональними управліннями, - у разі реєстрації місця зберігання спирту, копія ліцензії на відповідний вид діяльності з виробництва алкогольних напоїв. Згідно з даним Порядком ведеться: 1) реєстр місць зберігання спирту, 2) місць зберігання оптових партій алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пива, 3) місць зберігання оптових виноматеріалів, Доступ до цих реєстрів відкритий: httр://sfs.gov.ua/dovidniki-rееstгі-реrеlік/ rееstгі/82860.html.

- у вказаний реєстрах адреса ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ", м. Запоріжжя, вул. Базова 1-а відсутня;

- дійсно позивач замовив проведення чергової інвентаризації майна, яке йому належить на земельній ділянці, але це було пов'язане з встановленням електропідстанції (не капітальної споруди), а не з отриманням протоколу розбіжностей як вказує відповідач, ТОВ «Запорізьке обласне бюро технічної інвентаризації» був складений технічний паспорт станом на 18.01.2018р. у відповідності до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001р., результати проведеної інвентаризації були зареєстровані Департаментом реєстраційних послуг без надання зауважень або відмови у вчиненні відповідних записів до реєстру;

- накладення арешту на нерухоме майно не впливає на можливість укладення договору оренди земельної ділянки, або визначення розміру орендної плати у такому договорі;

- предметом розгляду даної справи є узгодження ставки орендної плати за земельну ділянку, але не відносини, пов'язані з нерухомим майном, яке розташоване на ній;

- позивач не здійснював відчуження, перетворення або реконструкцію майна не вчиняв дій стосовно його знищення;

- звинувачення відповідача на адресу позивача в умисному перетворенні об'єкту нерухомого майна з метою заниження ставки орендної плати є безпідставними, оскільки позиція позивача саме зводиться до того, що ставка орендної плати за землю не залежить від нерухомості, яка на ній розташована;

- на момент підготовки матеріалів про надання в оренду земельної ділянки відповідачу були надані Відомості з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, де вказані всі види діяльності позивача та на даний момент не було жодних змін;

- позивач взяв на себе відповідальність не проводити будь яких змін у використанні земельної ділянки без узгодження;

- позивач планує на даній земельній ділянці виробничу базу, але не по виробництву алкоголю, а власної продукції;

- вирішальним є те, що на земельній ділянці за адресою вул. Базова, 1-а є майно, яке на праві приватної власності належить позивачу та яке використовується ним у відповідності до цілей та завдань, які визначені у статутних документах, які не пов'язані з виробництвом алкогольних напоїв чи тютюнових виробів;

- з часу створення, основним видом діяльності позивача є виробництво неметалевих мінеральних виробів, н. в. і. у. (Код КВЕД 23.99);

- зазначає, що підприємство відповідача не пов'язує з ліцензійною діяльністю по виробництву спирту лише факт належності нам зруйнованих будівель, які мали або мають назву "спиртосховище" та "спиртозлив";

- мета підприємства, зазначена в статуті визначає напрямки його діяльності, а не найменування об'єктів нерухомості, які йому належать;

- теоретична можливість отримати будь-яку ліцензію є у кожного орендаря землі у м. Запоріжжя, але встановлювати орендну плату виходячи лише з міркувань є незаконним, та як правомірно послався Відповідач у відзиві, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а не на підставі припущень;

- позивач підтверджує, що не збирається змінювати профіль підприємства на виробництво алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, або здійснювати іншу діяльність пов'язану з зберіганням спирту. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

21.03.2018 року на адресу суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову в порядку ст. 46 ГПК України, відповідно до якої останній просить суд:

1. Врегулювати розбіжності, що виникли під час укладення Договору оренди землі №00001 від 09.01.2018р. (стосовно земельної ділянки загальною площею 1.0355га, кадастровий номер :07:047:0009, що знаходиться: м. Запоріжжя вул. Базова 1-а) між сторонами Запорізька міська рада в особі ОСОБА_5, діючого на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БАЗІС-ПЛАЦ» в особі директора ОСОБА_6, діючого на підставі статуту, а саме:

- викласти п. 12 Договору оренди землі в редакції позивача, а саме: «Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі: 240 430грн. 67 коп. (двісті сорок тисяч чотириста тридцять грн. 67 коп.), що складає 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2017 року»;

- викласти розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку в редакції позивача, а саме:

«Розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку,

грошова оцінка якої проведена, на 01.01.2017

Категорія земельПлоща кв.м.Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на 01.01.2017р. гривеньСтавка земельного податку, відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянкиДобуток коефіцієнтів індексації грошової оцінки земельної ділянки за попередні рокиПрийнятий для розрахунку розміру орендної плати, відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянкиРозмір земельного податку, грн.Розмір орендної плати, грн.
Землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення10355,008014355,80--3%-240430,67
У межах м. Запоріжжя».

2. Визнати укладеним Договір оренди землі №00001 від 09.01.2018р. (стосовно земельної ділянки загальною площею 1.0355га, кадастровий номер :07:047:0009, що знаходиться: м. Запоріжжя вул. Базова 1-а) між сторонами Запорізька міська рада в особі ОСОБА_5, діючого на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БАЗІС-ПЛАЦ» в особі директора ОСОБА_6, діючого на підставі статуту в редакції ТОВ «БАЗІС-ПЛАЦ» в редакції позивача, без урахування протоколу розбіжностей Запорізької міської ради.

3. Судові витрати покласти на відповідача.

Дослідивши подану позивачем заяву про зміну предмета позову суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Розглянувши подану позивачем заяву суд дійшов висновку, що позивачем фактично в ній заявлено нову позовну вимогу, яка не була заявлена первісно в позові, а саме вимога про викладення розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку в редакції позивача.

Втім, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Таким чином суд не приймає до розгляду вимогу позивача про викладення розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку в редакції позивача.

Разом з тим зі змісту заяви про зміну предмету позову в іншій частині суд дійшов висновку, що позивачем фактично не змінено позовні вимоги, а більш конкретно викладено позовні вимоги.

Таким чином, суд приймає до розгляду подану позивачем заяву, з урахуванням чого позовними вимогами в даній справі, які розглядаються судом є наступні вимоги:

1) врегулювати розбіжності, що виникли під час укладення Договору оренди землі №00001 від 09.01.2018р. (стосовно земельної ділянки загальною площею 1.0355га, кадастровий номер :07:047:0009, що знаходиться: м. Запоріжжя вул. Базова 1-а) між сторонами Запорізькою міською радою в особі ОСОБА_5, діючого на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БАЗІС-ПЛАЦ» в особі директора ОСОБА_6, діючого на підставі статуту, а саме:

- викласти п. 12 Договору оренди землі в редакції позивача, а саме: «Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі: 240 430грн. 67 коп. (двісті сорок тисяч чотириста тридцять грн. 67 коп.), що складає 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2017 року»;

2) визнати укладеним Договір оренди землі №00001 від 09.01.2018р. (стосовно земельної ділянки загальною площею 1.0355 га, кадастровий номер :07:047:0009, що знаходиться: м. Запоріжжя вул. Базова 1-а) між сторонами Запорізькою міською радою в особі ОСОБА_5, діючого на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БАЗІС-ПЛАЦ» в особі директора ОСОБА_6, діючого на підставі статуту в редакції ТОВ «БАЗІС-ПЛАЦ» в редакції позивача, без урахування протоколу розбіжностей Запорізької міської ради.

Ухвалою суду від 22.03.2018 року в порядку приписів п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України закрито підготовче провадження у справі № 908/248/18 та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.04.2018 року о 10:00.

До суду 30.03.2018 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив в порядку ст. 167 ГПК України, відповідно до яких останній зазначає, що:

- пункт 6 Додатку 2 рішення Запорізької міської ради №6 від 30.06.2015р. (із змінами та доповненнями), визначає орендну плату у відсотках від нормативної грошової оцінки землі у розмірі 8% саме для земельних ділянок, наданих для розташування підприємств з виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів, тобто, зазначений розмір застосовується для земельних ділянок, на яких розташовано майно або комплекс майна, що належить підприємству, призначене для виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів;

- в даному випадку, Запорізька міська рада розрізняє поняття «майно», «комплекс майна» та «земельна ділянка», адже безумовно, предметом договору оренди земельної ділянки є безпосередньо саме земельна ділянка, але істотною умовою договору є умови використання земельної ділянки, та суттєвим є наявність/відсутність нерухомого майна, призначеного для використання згідно його функціонального призначення;

- в нашому випадку земельна ділянка розташована по вул. Базовій, 1-А в м. Запоріжжі, відповідно до проекту договору землі від 09.01.2018р. №00001, який було направлено ТОВ «БАЗІС-ПЛАЦ» до Запорізької міської ради (вхідний № 4441 від 21.12.2017) передається (надається) для розташування виробничої бази із будівлями та спорудами орендаря, певного призначення;

- об'єкти нерухомості позивача складаються у тому числі з «спиртосховища» літ. Б-2 інв. № 01017, та «спиртозлива» літ. Г інв. № 01032, функціональне призначення даних об'єктів нерухомості - для виробництва алкогольних напоїв;

- Запорізька міська рада не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки землі та мінімізувати її нижче 3 відсотків, але вправі установлювали відповідний відсоток орендної плати в межах від 3% до 12%, оскільки міська рада наділена такими повноваженнями відповідно до положень ПКУ (ст. 12 Кодексу), при цьому, це є складовим орендної плати за землю в межах, встановлених податковим законом, а не податковою пільгою, як невірно зазначає позивач;

- у позивача є всі законні підстави до закінчення строку договору оренди землі, який визначений проектом договору оренди землі - до 30.06.2026р., внести зміни до своїх статутних документів, в тому числі і зміни до видів діяльності та цілей, з урахуванням наявності у нього нерухомого майна, придбаного для виробництва алкогольних напоїв.

- позивач взагалі не надав ніяких документів в підтвердження своїх доводів, що на земельній ділянці по вул. Базовій, 1-А начебто напівзруйновані складські будівлі в занедбаному стані, які не мають потужностей для зберігання лікеро-горілчаних виробів та має місце відсутність комунікацій;

- виходячи із змісту відповіді на відзив позивача, останній фактично визнає, що серед об'єктів нерухомості, які йому передані до статутного капіталу, були «спиртозлив» та «спиртосховище», але вказує, що вони начебто в занедбаному стані, при цьому, як вже зазначалося, позивач цей факт ні чим не підтверджує;

- зауважує, що станом на теперішній час, відповідно до відкритих відомостей державного реєстру речових прав на нерухоме майно, єдиним правовстановлюючим документом, що є підставою виникнення права власності позивача на об'єкти нерухомого майна на земельній ділянці з кадастровим номером :07:047;0009 є свідоцтво про право власності на нерухоме майно з індексним номером: 49465829 від 09.12.2015р., інформація про зміну відомостей зазначеного свідоцтва чи про його заміну на інше свідоцтво відсутня;

- Порядок, затверджений Наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 № 251 не забороняє позивачу звернутися в зручний для нього час до відповідних органів влади (якщо на справді є така необхідність), та привести у відповідність об'єкти, які розташовані по вул. Базовій, 1-А і отримати довідку про відповідність місця зберігання спирту установленим вимогам, а також відповідної ліцензії;

- до того, як ТОВ «БАЗІС-ПЛАЦ» стало єдиним власником раніше вказаних об'єктів нерухомості, вказаними об'єктами володів на праві власності Запорізький лікеро-горілчаний завод, який здійснював поточне виробництво спиртової продукції.

10.04.2018 року на адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення в порядку ст. 42 ГПК України, в яких зазначає наступне:

- всі заперечення відповідача складаються саме з опису того, що саме майно є головним моментом для визначення розміру орендної ставки, в такому випадку незрозумілою є логіка міської ради під час встановлення орендної плати для земельних ділянок, на яких взагалі відсутнє майно орендаря, або розташовані некапітальні споруди, або чим має керуватись міська рада, якщо земельна ділянка надається підприємству з виробництва алкогольних напоїв, але під майно, яке не повязане з виробництвом алкоголю, наприклад для розташування гаражів;

- твердження відповідача, що обєкти нерухомого майна за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова 1-а раніше належали Запорізькому лікеро-горілчаному заводу не відповідають дійсності, оскільки засновник ТОВ БАЗІС-ПЛАЦ придбав ці обєкти у ДП «Бердянське арготоргове підприємство», яке також використовувало їх у складських цілях;

- стверджує, що на території розташування обєктів нерухомості позивача ніколи не здійснювалось виробництво алкогольних напоїв, відтак твердження відповідача, що функціональне призначення обєктів «спиртозлив» та «спиртосховище» - для виробництва алкогольних напоїв є таким, що не відповідає чинному законодавству;

- в матеріалах справи в наявності витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04.09.2017 р. № 1508/207-17, в якому зазначено, що земельна ділянка не оснащена комунікаціями: відсутнє централізоване водопостачання, водовідведення, теплопостачання, газопостачання, вказаний документ є достовірним джерелом інформації, оскільки оснащеність земельної ділянки інженерно-інфраструктурними комунікаціями є локальним фактором, який впливає на нормативну грошову оцінку земельної ділянки це регламентовано Додатком 7 порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затверджених наказом Мінагрополітики України № 489 від 25.11.2016 року;

- факт того, що інформація про наявність на земельній ділянці позивача ємностей для зберігання спирту відсутня, вказує на те, що їх використання для зберігання спирту неможливе;

- посилання відповідача на Пояснювальну записку до земельно-технічних матеріалів позивача, як на доказ того, що будівлі знаходяться в задовільному стані, є недоречним, оскільки землевпорядна організація під час складання матеріалів з землеустрою обстежує земельну ділянку, а не будівлі, які на ній розташовані;

- посилання відповідача на можливість змінити вид діяльності на виробництво алкогольних напоїв позивач вважає хибним;

- оскільки позивач не є підприємством з виробництва підакцизних алкогольних товарів, та тютюнових виробів, ніколи не отримував відповідної ліцензії та не звертався за її отриманням, не має у статутних документах видів діяльності, повязаних з виробництвом алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, до нього має застосовуватись ставка орендної плати, вказана в п. 14 Додатку 2 рішення Запорізької міської ради № 58 від 20.12.2017 року 3 % від нормативної грошової оцінки, оскільки під жодний інший пункт вказаного рішення міської ради позивач не підпадає;

- звертає увагу на те, що розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають державній або комунальній власності були встановлені у додатку № 3 рішення міської ради № 6 від 30.06.2015 року, в подальшому в дане рішення вносились зміни останній раз рішенням міської ради № 58 від 20.12.2017 року, згідно якого розміри орендної плати за використання земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності були встановлені додатком № 2 до даного рішення.

Безпосередньо в судовому засіданні 07.05.2018 року представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги з урахуванням поданої заяви про зміну предмету позову та наполягали на їх задоволенні.

Представники відповідача в судовому засіданні 07.05.2018 року проти позову заперечили.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача та заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що пунктом 2 рішення Запорізької міської ради № 68/127 від 30.06.2016р. ТОВ «БАЗІС-ПЛАЦ» надано у користування на умовах оренди строком на 10 років земельну ділянку по вул. Базовій, 1а у м. Запоріжжі (кадастровий номер :07:047:0009) загальною площею 1,0355 га (землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення; землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) для розташування виробничої бази в межах, раніше затверджених рішенням виконавчого комітету міської ради від 14.12.2000р. №470/19.

Також підпунктом 3.1. п. 3 вказаного рішення Запорізької міської ради зобовязано ТОВ «БАЗІС-ПЛАЦ» після прийняття даного рішення у чотиримісячний термін отримати витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, укласти з Запорізькою міською радою договір оренди землі та здійснити державну реєстрацію права користування в установленому порядку.

Позивач супровідним листом вих. 4441 від 21.12.2017 року направив на адресу відповідача три примірники проекту Договору оренди землі по вул. Базовій 1а для розташування виробничої бази на підставі рішення сесії міської ради від 30.06.2016 року № 68/127.

Відповідач, листом № 052/02-03 від 09.01.2018 року направив на адресу позивача підписаний примірник договору з протоколом розбіжностей, у якому не погодився із п. 12 проекту договору позивача та запропонував свою редакцію, зокрема розрахунок орендної плати на рівні 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Позивач листом від 23.01.2018 року вих. № 117 повідомив відповідача, що на підставі додатку № 2 до рішення міської ради № 58 від 20.12.2017 року, а також згідно видів діяльності ТОВ «Базіс-Плац» потрібно віднести до категорії використання земельних ділянок: інші земельні ділянки м. Запоріжжя із розміром орендної плати 3%. Позивач вказує, що відповіді на вказаний лист від відповідача ним не отримано, а тому він звернувся до суду із відповідним позовом, оскільки вказані розбіжності щодо орендної плати залишилися не врегульованими.

Вказаний протокол розбіжностей не підписано з боку позивача, а спір передано на розгляд суду.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. За своєю правовою природою між сторонами склалися правовідносини, які виникли в процесі укладання договору оренди землі

Судом дана належна правова оцінка правовідносинам сторін. Статтею 1 Закону України Про оренду землі № 161-ХІV від 06.10.1998 року визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 вищезазначеного закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 ст. 15 Закону України Про оренду землі визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно зі ст. 21 Закону України Про оренду землі орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Як визначено у п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).

Виходячи з положень п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, орендна плата, поряд із земельним податком, є формою плати за землю, яка в свою чергу є обовязковим платежем у складі податку на майно.

Згідно з п.п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України обєктом оподаткування за земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Базою оподаткування відповідно до п.п. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 Податкового кодексу України є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Згідно з п. 271.2 ст. 271 Податкового кодексу України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно із статтею 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Статтею 288 Податкового кодексу України визначено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюється у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (ч. 288.4), але річна сума платежу: не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території (ч. 288.5.1).

Таким чином, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є формою плати за землю, при цьому мінімальний граничний розмір орендної плати регулюється Податковим кодексом України. Відтак, розмір річної орендної плати не може бути меншим розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території.

Відповідно до ст. 274.1. Податкового кодексу України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки.

При цьому, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України віднесено пунктами 34, 35 частини 1 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні № 280/97-ВР від 21.05.1997 року до виключної компетенції сільської, селищної, міської рад, яка реалізується шляхом прийняття відповідних рішень на пленарних засіданнях ради.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про оцінку земель № 1378-ІV від 11.12.2003 року нормативна грошова оцінка земельних ділянок це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України Про оцінку земель нормативна грошова оцінка використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Пунктом 2 частини 1 статті 13 цього ж Закону встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Статтею 18 Закону України Про оцінку земель передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Частиною 2 ст. 20 Закону України Про оцінку земель визначено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України Про оцінку земель витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Враховуючи вищенаведені положення законодавства, затвердження нормативної грошової оцінки землі, ставок земельного податку та розміру орендної плати відноситься до виключної компетенції відповідної місцевої ради. При цьому, мінімальний граничний розмір орендної плати залежить від розміру земельного податку, який, у свою чергу, обчислюється від нормативної грошової оцінки землі.

Так, Запорізькою міською радою було прийнято рішення № 6 «Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю)» від 30.06.2015 року, яким було затверджено розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності в межах міста Запоріжжя (із наступними змінами та доповненнями № 93 від 28.02.2017р. та №58 від 20.12.2017р.).

Так, пунктом 6 Додатку 2 рішення Запорізької міської ради № 58 від 20.12.2017 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.06.2015 року № 6 «Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю)» визначено розмір орендної плати у відсотках від її нормативно грошової оцінки для земельних ділянок, наданих для розташування підприємств з виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів у розмірі 8%.

Матеріали справи свідчать, що відповідач у справі підписав отриманий від позивача проект договору оренди землі, однак з протоколом розбіжностей від 09.01.2018 року, який разом з примірником вказаного договору супровідним листом № 052/02-03 від 09.01.2018 року направив на адресу позивача, який отримано останнім 22.01.2018 року та що не заперечується сторонами по справі. Так, у вказаному протоколі розбіжностей відповідач запропонував внести зміни до п. 12 договору та викласти його у наступній редакції: « 12. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі: 641148 грн. 46. коп. (шістсот сорок одна тисяча сто сорок вісім грн. 46 коп.), що складає 8% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарних рік в цінах 2017 року (том 1, а. с. 35).

З матеріалів справи вбачається, що позивач листом від 23.01.2018 року вих. № 117 повідомив відповідача, що на підставі додатку № 2 до рішення міської ради № 58 від 20.12.2017 року, а також згідно видів діяльності ТОВ «Базіс-Плац» потрібно віднести до категорії використання земельних ділянок: інші земельні ділянки м. Запоріжжя із розміром орендної плати 3%. При цьому позивач в листі зазначив, що вважає протокол розбіжностей недоречним та просив розглянути вказане звернення та надати відповідь. Вказаний протокол розбіжностей не підписано з боку позивача, протокол узгодження розбіжностей також між сторонами не підписувався, а спір передано на розгляд суду.

Таким чином, в даному випадку, має місце переддоговірний спір, вирішення якого у судовому порядку потребує дотримання сторонами певних умов, визначених главою 20 Господарського кодексу України та главою 53 Цивільного кодексу України.

Статтею 179 глави 20 ГК України передбачено загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобовязання. Зокрема, передбачено, що укладення господарського договору є обовязковим для сторін якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обовязковим для субєкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обовязковості укладення договору для певних категорій субєктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. (частина 3 статті 179 ГК України).

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 179 ГК України Кабінет Міністрів України, уповноважені ним органи виконавчої влади можуть рекомендувати субєктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках затверджувати типові договори.

Частиною 4 ст. 179 ГК України встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі:

- вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству;

- примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст;

- типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови;

- договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Згідно з ч. 2 ст. 181 ГК України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Згідно з ч. 4 цієї норми, у разі наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Відповідно до частин 5, 7 статті 181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Під час укладання договору оренди землі № 00001 від 09.01.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю БАЗІС-ПЛАЦ (далі Орендар, позивач у справі) та Запорізькою міською радою (далі - Орендодавець, відповідач у справі) у останнього виникли заперечення щодо окремих умов договору, зокрема щодо редакції пункту 12 Договору, який стосується визначення розміру орендної плати.

Відповідачем складено протокол розбіжностей від 09.01.2018 року до договору оренди землі № 00001 (кадастровий номер :07:047:0009), про що зроблено застереження у договорі та направлено протокол на розгляд позивачеві листом від 09.01.2018 року № 052/02-03, який позивач отримав 22.01.2018 року (том 1, а.с. 37). Так, у вказаному протоколі розбіжностей відповідач запропонував внести зміни до п. 12 договору та викласти його у наступній редакції: « 12. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі: 641148 грн. 46. коп. (шістсот сорок одна тисяча сто сорок вісім грн. 46 коп.), що складає 8% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарних рік в цінах 2017 року.

Після розгляду позивачем вказаного протоколу розбіжностей позивач листом від 23.01.2018 року вих. № 117 повідомив відповідача, що на підставі додатку № 2 до рішення міської ради № 58 від 20.12.2017 року, а також згідно видів діяльності ТОВ «Базіс-Плац» земельну ділянку, передану в оренду за договором оренди, потрібно віднести до категорії використання земельних ділянок: інші земельні ділянки м. Запоріжжя із розміром орендної плати 3%. При цьому позивач в листі зазначив, що вважає протокол розбіжностей недоречним та просив розглянути вказане звернення та надати відповідь. Вказаний протокол розбіжностей не підписано з боку позивача.

Позивач в позовній заяві зазначив, що відповіді на вказане письмове звернення від відповідача не отримано, що свідчить про небажання укладати договір оренди з урахуванням побажань позивача.

Відповідачем надано до матеріалів справи лист Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради № 242/02-03 від 02.02.2018 року, в якому на лист позивача вих. № 117 від 23.01.2018 року відповідач повідомив наступне: відповідно до поданих разом з проектом договору матеріалів про надання в оренду земельної ділянки, на підставі яких було прийняте рішення Запорізькою міською радою № 68/127 від 30.06.2016 року, земельна ділянка (кадастровий номер :07:047:0009, місцезнаходження: вул. Базова, 1а, м. Запоріжжя), яка є обєктом оренди належить територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, на вказаній земельній ділянці знаходиться обєкт нерухомого майна (РНОНМ 01), який складається з: прохідна, літ. А, інв. № 01031, спиртосховище літ. Б-2 інв. 01017, склади посуду: літ. В інв. № 01029, літ. Д-2 інв. № 01016, спритозлив літ. Г інв. 01032, майстерня літ. Е нів. № 01030. Також зазначено, що вказана земельна ділянка розташована на землях, які раніше перебували у ТОВ «Запорізький лікеро-горілчаний завод» згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 14.12.2000 року № 470/19 та договору оренди землі від 09.02.2001 року. Поряд з цим вказує, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.06.2016 року НВ- 016, категорія земель землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення, вид використання земельної ділянки для розташування заводу. У звязку з викладеним відповідач вважає, що розмір орендної плати на земельну ділянку (кадастровий номер :07:047:0009, місцезнаходження: вул. Базова, 1а, м. Запоріжжя) має бути встановлений на рівні 8 % від її нормативної грошової оцінки, підстави для перегляду розміру орендної плати відсутні, а зазначений в протоколі розбіжностей від 09.01.2018 року розмір орендної плати є вірним. Проте доказів його отримання або направлення вказаного листа на адресу позивача не надано.

В подальшому позивачем разом із клопотанням про приєднання до матеріалів справи письмових доказів (том 1, а.с. 118) був наданий суду лист Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради № 242/02-03 від 02.02.2018 року з посиланням на те, що вказаний доказ не був доданий до позову, оскільки надійшов в розпорядження позивача пізніше. Зокрема зі змісту примірника вказаного листа вбачається, що він був отриманий позивачем за вх. № 2 від 12.02.2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи при врегулюванні розбіжностей, що виникли при укладенні договору оренди землі № 00001 від 09.01.2018 року, що є предметом спору, неврегульованою між сторонами залишилася редакція пункту 12 Договору, яка визначає розмір орендної плати.

Позивач не погоджується із запропонованою відповідачем редакцією п. 12 договору оренди землі № 00001 від 09.01.2018 року, у звязку з тим, що визначальним для можливості застосування ставки орендної плати 8% від нормативної грошової оцінки є те, якому підприємству надана земельна ділянка, та яку діяльність дане підприємство має право здійснювати, а не характер та найменування обєктів нерухомості, які розташовані на земельній ділянці. Вказує, що позивач не є підприємством з виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів, ніколи не займався таким виробництвом та не має наміру займатись, на спірній земельній ділянці, яка надана в оренду, були розташовані складські приміщення, а не виробничі, серед обєктів нерухомості, які придбані позивачем на даній ділянці були «спиртозлив» та спиртосховище», які знаходились в незадовільному стану, не мали потужностей для зберігання лікеро-горілчаних виробів та по суті являлись напівзруйнованими складськими будівлями та не використовувались за призначенням, на земельній ділянці відсутні обєкти нерухомості, які якимось чином повязані з виробничим циклом алкогольних напоїв. Також зазначає, що на даний момент на земельній ділянці відсутні будь-які комунікації, які б дозволяли вести виробничу діяльність.

Предметом розгляду даної справи є вимога (пункт перший позовної заяви) позивача щодо врегулювання розбіжностей, які виникли під час укладення договору оренди землі № 00001 від 09.01.2018 року, зокрема щодо узгодження ставки орендної плати за земельну ділянку. Тобто в даному випадку між сторонами виник переддоговірний спір.

Судам роз'яснено, що у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін щодо ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть бути не взяті судом до уваги лише у разі скасування такого рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку. Згідно зі статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У визначених законом випадках застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Судам слід враховувати, що розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам частини першої статті 15, статті 21 Закону України "Про оренду землі". Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 ГК України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору.

Так, в матеріалах справи міститься Витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки № 1508/207-17 від 04.09.2017 року (том 1, а.с. 66), виданий Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькому районі Запорізької області, щодо земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, 1а площею 10355,00 м2 за кадастровим номером :07:047:0009, відповідно до якого нормативна грошова оцінка вказаної ділянки становить 8014355,80 грн. в цінах 2017 року.

Статтею 288 Податкового кодексу України визначено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюється у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (ч. 288.4), але річна сума платежу: не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території (ч. 288.5.1).

Таким чином, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є формою плати за землю, при цьому мінімальний граничний розмір орендної плати регулюється Податковим кодексом України. Відтак, розмір річної орендної плати не може бути меншим розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території.

Відповідно до ст. 274.1. Податкового кодексу України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки.

При цьому, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України віднесено пунктами 34, 35 частини 1 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні № 280/97-ВР від 21.05.1997 року до виключної компетенції сільської, селищної, міської рад, яка реалізується шляхом прийняття відповідних рішень на пленарних засіданнях ради.

Відповідно до статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка, яка підлягає щорічній індексації.

Статтею 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами.

Згідно з п. 34 ст. 26 вказаного Закону України виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до чинного законодавства.

Статтею 25 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні встановлено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ст. 59 вказаного Закону рада, в межах повноважень, приймає нормативні та інші акти у формі рішень, які згідно до ст. 144 Конституції України є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Так, Запорізькою міською радою було прийнято рішення № 6 «Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю)» від 30.06.2015 року, яким було затверджено розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності в межах міста Запоріжжя (із наступними змінами та доповненнями № 93 від 28.02.2017р. та №58 від 20.12.2017р.).

Виходячи з положень ст. 288 Податкового кодексу України визначення розміру орендної плати залежить від визначення категорії земельної ділянки та її розташування на відповідній території.

Зі змісту Витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки № 1508/207-17 від 04.09.2017 року (том 1, а.с. 66) вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :07:07:047:0009 віднесена до категорії земель: землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення, цільове призначення земельної ділянки: 11.03. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств.

Разом з тим в пункті 2 рішення Запорізької міської ради № 68/127 від 30.06.2016р. зазначено: надати ТОВ «БАЗІС-ПЛАЦ» у користування на умовах оренди строком на 10 років земельну ділянку по вул. Базовій, 1а у м. Запоріжжі (кадастровий номер :07:047:0009) загальною площею 1,0355 га (землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення; землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) для розташування виробничої бази в межах, раніше затверджених рішенням виконавчого комітету міської ради від 14.12.2000р. №470/19.

Розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки) зазначені у Додатку 2 до рішення Запорізької міської ради № 58 від 20.12.2017 року.

При цьому зі змісту вказаного додатку до рішення вбачається, що розмір орендної плати у відсотках від їх нормативної грошової оцінки встановлюється у залежності від колонки таблиці «На які землі розповсюджується».

Зі змісту п. 6 додатка 2 до рішення Запорізької міської ради № 58 від 20.12.2017 року вбачається, що він стосується визначення розміру орендної плати для земельних ділянок, які надані для розташування підприємств, що здійснюють виробництво певного виду товарів: підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів.

Як вказано вище відповідач наполягав на тому, що розмір орендної плати щодо спірної земельної ділянки повинен визначатись згідно п. 6 додатка 2 до рішення Запорізької міської ради № 58 від 20.12.2017 року, а саме: в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки як для земельних ділянок, наданих для розташування підприємств з виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів.

Обґрунтовуючи свою позицію по справі відповідач зазначає, що в зазначеному пункті чітко встановлено розмір орендної плати для земельних ділянок певного функціонального використання, а не для суб'єктів підприємницької діяльності, які провадять відповідну діяльність та мають ліцензію, це є перекручуванням з боку позивача змісту норми та суперечить нормам податкового кодексу щодо встановлення індивідуальних ставок в розрізі суб'єктів підприємницької діяльності - платників податку. Разом з тим, посилається на ті обставини, що оскільки серед об'єктів нерухомості позивача наявні спиртосховище та спирт озлив, тому останній має змогу в порядку, передбаченому ліцензійними умовами, отримати відповідну ліцензію та здійснювати діяльність з виробництва підакцизних алкогольних товарів, використовуючи земельну ділянку за заниженою ставкою орендної плати шляхом внесення відповідних змін до ЄДР - до видів діяльності(КВЕД) та отримати відповідну ліцензію, оскільки договір уклдається до 2026 року.

Так, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № НОМЕР_1 станом на 07.05.2018 року видами діяльності ТОВ БАЗІС-ПЛАЦ є: 27.90. виробництво іншого електричного устаткування, 28.91 виробництво машин і устаткування для металургії, 28.99 виробництво інших машин і устаткування спеціального призначення, н.в.і.у., 23.99. виробництво неметалевих мінеральних виробів, н.в.і.у., 77.39. надання в оренду інших машин, устаткування та товарів н.в.і.у., 46.90 неспеціалізована оптова торгівля, 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідно до статті 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать, зокрема, спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво (крім квасу "живого" бродіння), тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну.

Згідно з преамбулою Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Статтею 1 вказаного закону визначено основні поняття і терміни, а саме спирту етилового, спирту коньячного, спирту плодового, інших видів спиртів, біоетанолу, алкогольних напоів, слабоалкогольних напоїв, пива, в т.ч. безалкогольного, тютюнових виробів. Також визначено, що незаконне виробництво спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів це виробництво спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензії на цей вид підприємницької діяльності.

Єдиний державний реєстр виробників спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів - перелік виробників спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, який ведеться центральним органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України, і містить визначені цим Законом відомості про виробників спирту, лікеро-горілчаних виробів, тютюнових виробів.

Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться органами доходів і зборів і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників;

Єдиний державний реєстр обладнання для промислового виробництва сигарет та цигарок (далі - Єдиний реєстр обладнання) - перелік технологічного обладнання для промислового виробництва сигарет та цигарок, що містить визначені цим Законом відомості про таке обладнання, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Імперативними приписами ст. 2 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено, що виробництво алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється суб'єктами господарювання незалежно від форм власності за умови одержання ліцензії. Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання спирту, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), для фізичних осіб - суб'єктів господарювання - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Виробництво спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового та алкогольних напоїв здійснюється за наявності внесених до Єдиного реєстру місць зберігання спирту. При цьому приміщення, в яких здійснюється виробництво спирту етилового, та місця зберігання спирту, розташовані на державному підприємстві, яке виробляє спирт етиловий, вважаються акцизним складом. Акцизним складом також вважаються виробничі приміщення на території суб'єкта господарювання, де суб'єктом господарювання виробляється, обробляється (переробляється) горілка та лікеро-горілчані вироби, та його складські приміщення, в яких зберігається, одержується чи відправляється горілка та лікеро-горілчані вироби. На акцизних складах постійно діють представники органу доходів і зборів за місцем розташування акцизного складу.

Як вбачається з наданого до матеріалів справи листа № 2441/В/99-99-12-01-01-14 від 09.02.2018 року Державної фіскальної служби України, остання повідомила, що ТОВ БАЗІС-ПЛАЦ () не зверталось до ДФС з заявами на отримання ліцензій на виробництво спирту етилового, спирту коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та йому не видавались ліцензії на зазначені види діяльності.

При цьому, з наданих до матеріалів справи доказів (статут ТОВ БАЗІС-ПЛАЦ, Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № НОМЕР_1 станом на 07.05.2018 року ) вбачається, що серед видів діяльності, якими займається позивач не має виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів.

Разом з тим згідно заяви директора ТОВ БАЗІС-ПЛАЦ ОСОБА_6 (том 1,а.с. 77) останній просив надати земельну ділянку по вул. Базовій, 1а для розташування виробничої бази на підставі права власності на нерухоме майно.

В проекті договору оренди землі № 00001 від 09.01.2018 року також було зазначено, що земельна ділянка надається в строкове та платне користування для розташування виробничої бази.

Матеріали справи свідчать, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 49465829 від 09.12.2015 року ТОВ БАЗІС-ПЛАЦ є власником обєкта нерухомого майна, а саме: інв. № 01031 літ. А прохідна, інв. № 01017 літ. Б-2 спиртосховище, інв. № 01029, літ. В склад посуду, інв. № 01032 літ. Г спиртозлив, інв. № 01026 літ. Д-2 склад посуду, інв. № 01030 літ. Е майстерня, яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 1а.

Поряд з цим в матеріалах справи міститься витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.01.2018 року (том 1, а.с. 40), який свідчить про те, що станом на 29.01.2018 року ТОВ БАЗІС-ПЛАЦ є власником обєкта нерухомого майна, а саме: прохідна літ. А, інв. № 01031, склад літ. Б-2 інв. № 01017, склад літ. В інв. № 01029, склад літ. Д-2 інв. № 01016, склад літ. Г інв. № 01032, майстерня літ. Е інв. № 01030. При цьому, згідно Технічного паспорту, отриманого від ТОВ «Запорізьке обласне бюро технічної інвентаризації» від 18.01.2018 року (том 1, а.с. 41) обєкт нерухомості за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, 1а має призначення: складське.

Відтак, оскільки позивач не є підприємством з виробництва підакцизних алкогольних товарів, та тютюнових виробів, не отримував відповідної ліцензії, у статутних документах відсутні види діяльності, повязані із виробництвом алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, на спірній земельній ділянці, розташованій за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, 1а відсутні обєкти нерухомості, які повязані з циклом виробництва підакцизних алкогольних напоїв, відтак відсутні підстави для застосування до нього ставки орендної плати згідно п. 6 додатка 2 рішення Запорізької міської ради № 58 від 20.12.2017 року.

Станом на час вирішення спору судом згадані вище рішення Запорізької міської ради в установленому законом порядку не скасовано, не змінено і не визнано недійсними, а відтак, в силу приписів ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні вони є обов'язковими для виконання на відповідній території.

Таким чином, суд дійшов висновку, що враховуючи категорію земельної ділянки :07:047:0009 та її цільове призначення до неї має застосовуватись ставка орендної плати, вказана в п. 14 Додатку 2 рішення Запорізької міської ради № 58 від 20.12.2017 року 3 % від нормативної грошової оцінки, оскільки під жодний інший пункт вказаного рішення міської ради позивач не підпадає.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю БАЗІС-ПЛАЦ до Запорізької міської ради про врегулювання розбіжностей, що виникли під час укладення договору оренди землі № 00001 від 09.01.2018 року (стосовно земельної ділянки загальною площею 1.0355 га, кадастровий номер :07:047:0009, що знаходиться: м. Запоріжжя вул. Базова 1-а) між сторонами Запорізькою міською радою в особі ОСОБА_5, діючого на підставі Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та Товариством з обмеженою відповідальністю БАЗІС-ПЛАЦ в особі директора ОСОБА_6, діючого на підставі статуту, підлягають задоволенню шляхом викладення п. 12 договору оренди в такій редакції: 12. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі: 240430грн. 67 коп. (двісті сорок тисяч чотириста тридцять грн. 67 коп.), що складає 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2017 року.

Щодо позовних вимог позивача визнання укладеним договору оренди землі №00001 від 09.01.2018р. (стосовно земельної ділянки загальною площею 1.0355га, кадастровий номер :07:047:0009, що знаходиться: м. Запоріжжя вул. Базова 1-а) між сторонами в редакції позивача, без урахування протоколу розбіжностей Запорізької міської ради суд вважає зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 180 ГК України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Матеріали справи свідчать, що позивач не погоджується лише з редакцією пункту 12 договору оренди землі № 00001 від 09.01.2018 року, запропонованою відповідачем в протоколі розбіжностей. Тобто між сторонами існує спір лише щодо редакції вказаного пункту договору.

Враховуючи те, що рішенням у вказаній справі задоволено позовну вимогу в частині врегулювання розбіжностей, які стосувалися редакції п. 12 договору оренди землі №00001 від 09.01.2018р., а щодо інших умов вказаного договору між сторонами спору не існує, відтак вказаний договір вважається укладеним в силу Закону, а тому не потребує додаткового визнання укладеним в судовому порядку.

Таким чином, у задоволенні позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю БАЗІС-ПЛАЦ до Запорізької міської ради про визнання укладеним договору оренди землі №00001 від 09.01.2018р. (стосовно земельної ділянки загальною площею 1.0355га, кадастровий номер :07:047:0009, що знаходиться: м. Запоріжжя вул. Базова 1-а) між сторонами в редакції позивача, без урахування протоколу розбіжностей Запорізької міської ради слід відмовити.

Щодо заперечень відповідача проти позову суд вважає зазначити наступне.

Із змісту п. 6 додатка 2 рішення Запорізької міської ради № 58 від 20.12.2017 року бачаться, що визначним для можливості застосування ставки орендної плати 8% від нормативної грошової оцінки є те для якої мети надається земельна ділянка для розташування підприємств з виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів.

Тобто для застосування такої ставки нормативної грошової оцінки слід дослідити питання чи займається підприємство, якому надається земельна ділянка, виробництвом підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів.

В даному випадку згідно рішення Запорізької міської ради № 68/127 від 30.06.2016 року договору оренди землі № 00001 від 09.01.2018 року земельна ділянка надавалась для розташування виробничої бази.

Матеріали справи та наявні докази свідчать, що види діяльності, які здійснює позивач не повязані з виробництвом підакцизних алкогольних товарів та тютюнових виробів, позивач ліцензію на виробництво таких товарів не отримував.

Згідно Технічного паспорту, отриманого від ТОВ «Запорізьке обласне бюро технічної інвентаризації» від 18.01.2018 року (том 1, а.с. 41) обєкт нерухомості за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, 1а, який належить на праві власності позивачу має призначення: складське.

Разом з тим в матеріалах справи в наявності витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04.09.2017 р. № 1508/207-17, в якому зазначено, що земельна ділянка не оснащена комунікаціями: відсутнє централізоване водопостачання, водовідведення, теплопостачання, газопостачання.

Факт того, що раніше на спірній земельній ділянці був розташований ТОВ «Запорізький лікеро-горілчаний завод» не може свідчити про характер діяльності на даній земельній ділянці нового орендаря ТОВ «БАЗІС-ПЛАЦ» та мету використання ним цієї ділянки.

Разом з тим, відповідно до інформаціі щодо внесених місць зберігання спирту до Єдиного реєстру місць зберігання, інформаціі щодо внесених місць зберігання оптових виноматеріалів до Єдиного реєстру місць зберігання, інформаціі щодо внесених місць зберігання оптових партій алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пива до Єдиного реєстру місць зберігання, яка міститься на сайті Державної фіскальної служби (http://sfs.gov.ua/dovidniki--reestri--perelik/reestri/82860.html) у вказаних реєстрах відсутня як адреса:

Матеріали справи та наявні докази свідчать, що види діяльності, які здійснює позивач не повязані з виробництвом підакцизних алкогольних товарів та тютюнових виробів, позивач ліцензію на виробництво таких товарів не отримував. Доказів зворотного до матеріалв справи не надано.

Разом з тим, суд розяснює сторонам, що отримання позивачем відповідної ліцензії та здійснення ним діяльності з виробництва підакцизних алкогольних товарів, є підставою для застосування до нього пункт 6 Додатку 2 рішення Запорізької міської ради №6 від 30.06.2015 р. (із змінами та доповненнями), а саме орендної плати у розмірі 8% від нормативно грошової оцінки землі.

Питання проведення реєстраційних дій в період існування арешту на майно не досліджується судом при розгляді даного спору та може бути поставлене у рамках відповідного провадження.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 07.05.2018 року, згідно частини 1 статті 240 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 74, 86, 129, 233, 236, 238, ч. 1 ст. 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю БАЗІС-ПЛАЦ до Запорізької міської ради задовольнити частково.

2. Врегулювати розбіжності, що виникли під час укладення договору оренди землі № 00001 від 09.01.2018 року (стосовно земельної ділянки загальною площею 1.0355 га, кадастровий номер :07:047:0009, що знаходиться: м. Запоріжжя вул. Базова 1-а) між сторонами Запорізькою міською радою в особі ОСОБА_5, діючого на підставі Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та Товариством з обмеженою відповідальністю БАЗІС-ПЛАЦ в особі директора ОСОБА_6, діючого на підставі статуту, виклавши п. 12 договору оренди землі в такій редакції: 12. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі: 240430грн. 67 коп. (двісті сорок тисяч чотириста тридцять грн. 67 коп.), що складає 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2017 року.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю БАЗІС-ПЛАЦ до Запорізької міської ради відмовити.

4. Стягнути з Запорізької міської ради, 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, , на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю БАЗІС-ПЛАЦ, 69014, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 1-А, , витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп., видавши наказ.

Повне рішення складено 18.05.2018 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.