ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 Справа № 917/1799/17

м. Полтава

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестшляхбуд-5", вул. Ярмаркова, 7А, м. Кременчук, Полтавська область, 39630

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхбудмонтаж" (вул. Ярмаркова, буд. 7 Д, м. Кременчук, Полтавська область, 39630

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача фізична особа ОСОБА_1, 39623, АДРЕСА_1

про стягнення 50000,00 грн.

Суддя господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.,

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідачів: ОСОБА_2 (адвокат, ордер АА № 108464 від 17.11.17., довіреність № 2211/1 від 22.11.17; ордер АА № 108467 від 04.01.18., довіреність № 0401/1 від 04.01.18);

ОСОБА_3 (довіреність б/н від 15.01.18;);

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі - позивач/ ПрАТ "СК "АХА Страхування") звернулося з позовною заявою до господарського суду Полтавської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестшляхбуд-5" (далі - відповідач-1/ ТОВ "Інвестшляхбуд-5") 50000,00 грн. страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування позову позивач послався на те, що працівником ТОВ "Інвестшляхбуд-5", який керував автомобілем відповідача-1 у стані алкогольного сп'яніння, внаслідок ДТП було завдано майнову шкоду власнику автомобіля Honda, д.р.н. ВІ1536ВІ, в зв'язку з цим позивачем, як страховиком цивільно-правової відповідальності відповідача-1, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Honda, яке підлягає відшкодуванню в порядку регресу з страхувальника.

Ухвалою від 02.11.2017. суд порушив провадження у справі та прийняв позовну заяву до розгляду на 28.11.2017.

Ухвалою від 28.11.2017. суд відклав розгляд справи на 14.12.2017.

Ухвалою від 14.12.2017. суд за клопотанням позивача залучив до участі у справі іншого відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхбудмонтаж" (далі - відповідач-2/ ТОВ "Шляхбудмонтаж") та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача фізичну особу ОСОБА_1 (далі - третя особа/ ОСОБА_1В.); розгляд справи відкладено на 16.01.2018.

У зв'язку з набранням чинності 15.12.2017. нової редакції Господарського процесуального кодексу України, викладеної у розділі І Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017. N 2147-VIII (далі - ГПК України), суд ухвалою від 16.01.2018. постановив розглядати справу за правилами загального позовного провадження та відклав розгляд підготовчого засідання у справі на 12.02.2018.

12.02.2018. суд за клопотанням відповідача-1 відклав підготовче засідання у справі на 15.03.2018.

Ухвалою від 15.03.2018. суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів для витребування за клопотанням позивача у Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області додаткових доказів по справі та відклав підготовче засідання у справі на 17.04.2018.

Ухвалою від 17.04.2018. суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 15.05.2018.

В судове засідання 15.05.2018. позивач та третя особа не з'явилися.

02.05.2018. від позивача надійшло клопотання вх. № 4367, згідно якого він позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить проводити розгляд справи по суті за відсутності його представника.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В матеріалах справи відсутні докази отримання третьою особою копії ухвали суду від 17.04.2018., вказана копія ухвали до суду в зв'язку з неврученням не повернулася.

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі, якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Копію ухвали суду від 17.04.2018. було направлено на адресу третьої особи, вказану позивачем, при цьому третя особа отримувала деякі ухвали суду направлені на ту ж саму адресу, що підтверджує її правильність (т. 2, а.с. 104). Отже, третя особа належним чином повідомлена про час, дату та місце проведення судового засідання.

Неявка в судове засідання позивача та третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач-1 у відзиві позов заперечує, посилаючись на те, що водій ОСОБА_1 з вини якого сталося ДТП, на той час не був працівником ТОВ "Інвестшляхбуд-5", а автомобіль, яким він керував, був переданий йому в оренду відповідачем-1.

Відповідач-2 у відзиві зазначає, що ОСОБА_1 дійсно перебував у трудових відносинах з відповідачем-2 на момент, коли сталося ДТП, проте, ДТП сталося у вихідний день, коли ОСОБА_1 не виконував свої службові обов'язки і належним відповідачем має бути саме ОСОБА_1

Третя особа ОСОБА_1 у поясненнях по справі зазначає, що оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди він працював в ТОВ "Шляхбудмонтаж", відповідати за шкоду, завдану внаслідок ДТП має останній.

В судовому засіданні 15.05.2018. представники відповідачів позов заперечують.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників відповідачів, суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.09.2015. між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом АІ/8721193. Договір було укладено відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) щодо автомобіля GEELY MR (д.р.н. ВІ3134ВМ).

23.07.2016. о 22:30 в м. Кременчуці по вул. Артема сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Honda (д.р.н. ВІ1536ВІ), яким керував водій ОСОБА_4, та автомобіля GEELY MR (д.р.н. ВІ3134ВМ), яким керував водій ОСОБА_1.

Згідно Постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.08.2016. (т. 1, а.с. 11) ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху України (ст. 124,130 КУпАП).

Позивач зазначає, що внаслідок зазначеного вище ДТП було завдано майнової шкоди власнику автомобіля Honda (д.р.н. ВІ1536ВІ) ОСОБА_4. Виконавцем послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу було складено висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 97, зобов'язуюча пропозиція (т. 1, а.с. 21-45), які на думку позивача є належними доказами розрахунку вартості витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля Honda (д.р.н. ВІ1536ВІ).

На підставі Заяви на виплату страхового відшкодування власника автомобіля Honda (д.р.н. ВІ1536ВІ), страхового акту № АХА2158808 від 08.09.2016. та на підставі вимог Закону, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 266803 від 09.09.2016. (т. 1, а.с. 46).

Як вбачається з Постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.08.2016., ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Позивач у позові зазначає, що ОСОБА_1 на час скоєння ним ДТП перебував з відповідачем-1 у трудових відносинах, в зв'язку з цим, позивач вважає, що до нього перейшло право вимоги на отримання від відповідача-1 компенсації 100 % страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн., виплаченого за пошкоджений автомобіль Honda (д.р.н. ВІ1536ВІ) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23.07.2016. о 22:30 в м. Кременчуці по вул. Артема.

З метою досудового врегулювання спору позивачем 22.06.2017. було направлено на адресу відповідача-1 претензію за вих. № СУ/003239/4 (т. 1, а.с. 7), яка була одержана відповідачем 26.07.2017., що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошти щодо поштового відправлення за № 916 (т. 1, а.с. 9).

Позивач стверджує, що відповідачем-1 не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків.

В зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача-1 50000,00 грн. витрат по сплаті страхового відшкодування.

Відповідач-1 у відзиві позов заперечує, посилаючись на те, що водій ОСОБА_1 на час скоєння ним ДТП не був працівником ТОВ "Інвестшляхбуд-5", а автомобіль, яким він керував, був переданий йому в безоплатне користування відповідачем-1.

Відповідач-2 у відзиві зазначає, що ОСОБА_1 на час скоєння ДТП дійсно перебував з ТОВ "Шляхбудмонтаж" у трудових відносинах, проте, оскільки відповідач-2 не є власником транспортного засобу GEELY MR (д.р.н. ВІ3134ВМ), то відповідати за спричинену шкоду має саме ОСОБА_1

Третя особа ОСОБА_1 у поясненнях по справі зазначає, на момент дорожньо-транспортної пригоди він працював в ТОВ "Шляхбудмонтаж", автомобіль був наданий йому відповідачем-2 для того, щоб дістатися до місця роботи в м. Світловодськ. В зв'язку з цим, ОСОБА_1 вважає, що відповідати за шкоду, завдану внаслідок ДТП має відповідач-2.

Із матеріалів справи вбачається, що автомобіль GEELY MR, номерний знак НОМЕР_1 належав на праві власності відповідачу-1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т. 1, а.с. 14).

Згідно наявної в матеріалах справи копії договору оренди легкового автомобіля № 0106/16 від 01.06.2016. відповідач-1, як орендодавець, передає, а ОСОБА_1, як орендар, приймає у строкове безоплатне користування автомобіль GEELY MR, номерний знак НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 109-110).

Автомобіль GEELY MR, номерний знак НОМЕР_1 був переданий ОСОБА_1 у тимчасове користування власником - відповідачем-1, що підтверджується актом приймання-передачі від 03.06.2016. (т. 1, а.с. 111).

Позивач стверджує, що вказаний договір оренди є нікчемним, оскільки він нотаріально не посвідчений.

В матеріалах справи наявні відповіді на адвокатські запити від відповідача-1 про те, що ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ніколи не працював на ТОВ "Інвестшляхбуд-5 та від відповідача-2 про те, що ОСОБА_1 працював в ТОВ "Шляхбудмонтаж" на посаді машиніста екскаватора з 10.03.2016. по 21.02.2017. (т. 1, а.с. 71-72). Вказане підтверджується самим ОСОБА_1, а також копією його трудової книжки (т. 2, а.с. 165-167).

Крім цього, в матеріалах справи наявний лист Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області № 1375/10/16-03-08 від 05.04.2018., згідно якого джерелом отримання доходів ОСОБА_1 за ІІ та ІІІ квартали 2016 року є ТОВ "Шляхбудмонтаж".

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується те, що на момент скоєння ДТП ОСОБА_1 не був працівником ТОВ "Інвестшляхбуд-5", а працював у ТОВ "Шляхбудмонтаж".

Щодо твердження третьої особи ОСОБА_1 про те, що автомобіль був наданий йому відповідачем-2 для того, щоб дістатися до місця роботи в м. Світловодськ, то вказане належними доказами не підтверджено. Третьою особою надано копію шляхового листа від 23.07.2016. (т. 2, а.с. 164), проте, у вказаному шляховому листі вказано автомобіль марки JСВ-220. Окрім того, цей документ оформлений не належним чином, відсутні необхідні реквізити, штамп та підписи, тому, судом до уваги не береться.

Відповідач-2 у листі на адвокатський запит (т. 1, а.с. 108) повідомляє, що графік роботи машиніста екскаватора відповідно до штатного розпису товариства був визначений з понеділка по п'ятницю, наказів та розпоряджень про вихід машиніста екскаватора ОСОБА_1 у вихідні та святкові дні, зокрема, в суботу 23.07.2016., товариство не видавало. Тобто, 23.07.2016. ОСОБА_1 трудові обов'язки не виконував.

В матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували, що під час скоєння ДТП ОСОБА_1 виконував трудові обов'язки по відношенню до відповідача-2.

При вирішенні позову суд виходить з наступного.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У відповідності до ч. ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч.1 ст. 1191 ЦК України).

Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено вище, зі змісту постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.08.2016. вбачається, що 23.07.2016. о 22:30 в м. Кременчуці по вул. Артема сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Honda (д.р.н. ВІ1536ВІ), яким керував водій ОСОБА_4 та автомобіля GEELY MR (д.р.н. ВІ3134ВМ), яким керував водій ОСОБА_1. Судом встановлено, що ДТП сталося з вини ОСОБА_1, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Із матеріалів справи вбачається, що на момент скоєння ДТП автомобіль GEELY MR, номерний знак НОМЕР_1 належав на праві власності відповідачу-1, та був переданий ОСОБА_1 в тимчасове користування згідно акту приймання-передачі від 03.06.2016.

Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013. "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

Проте, як свідчать матеріали справи, особа, винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 станом на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди у трудових відносинах з відповідачем-1 не перебував.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування зазначеного вище.

Враховуючи вищевстановлене, суд вважає, що відсутність у даному випадку трудових відносин між ТОВ "Інвестшляхбуд-5", як страхувальником згідно полісу АІ/8721193 та ОСОБА_1, як особою, яку визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка була з явними ознаками алкогольного сп'яніння, виключає відповідальність відповідача-1 за шкоду, завдану ОСОБА_4, яка була відшкодована позивачем потерпілій особі.

Враховуючи викладене, факт укладення чи неукладення між відповідачем -1 та ОСОБА_1 договору оренди судом не досліджується, оскільки не має значення для вирішення спору.

Таким чином, позов ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" до ТОВ "Інвестшляхбуд-5" про стягнення 50000,00 грн. страхового відшкодування в порядку регресу є безпідставним та необгрунтованим, а отже задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог до ТОВ "Шляхбудмонтаж", то як зазначалося вище, відповідно до п. а) ч. 1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідач-2 не являється страхувальником згідно полісу АІ/8721193, а отже підстави для стягнення з нього позивачем страхового відшкодування в порядку регресу відсутні.

Крім цього, позивачем належними та допустими доказами не доведено, що особа, яку визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1, на момент скоєння ним ДТП (23.07.16., в суботу о 22:30), виконувала свої трудові обов'язки перед відповідачем-2.

Таким чином, позов до ТОВ "Шляхбудмонтаж" теж задоволенню не підлягає.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 22.05.2018.

Суддя О.С. Семчук