Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/251/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Голюк Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність від 05.04.2018;

від відповідача: не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач"

до Комунального навчального закладу "Житомирська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат" Житомирської обласної ради

про стягнення 119554,05 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 119554,05 грн. заборгованості за поставлений природний газ за лютий 2018 року на підставі договору постачання природного газу №32-2017г від 06.02.2017.

11.05.2018 до суду подано відзив, відповідно до якого відповідач зазначив, що постачання природного газу в лютому 2018 року відбулося за межами дії договору №32-2017г від 06.02.2017. Також відповідач відзначив, що саме за цих обставин, у нього відсутні підстави для перерахування коштів за поставлений газ.

Також 17.05.2018 від відповідача надійшла заява з проханням прийняти рішення у справі №906/251/18 в порядку ч. 3 ст. 185 ГПК України, оскільки позовні вимоги відповідач визнає в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання уповноваженого представника не направив, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення адресату.

Суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Крім того, беручи до уваги те, що участь в судовому засіданні є правом учасника справи, явка позивача та відповідача судом обов'язковою не визнавалась, суд дійшов висновку, що спір можливо розглянути за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 06.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" (постачальник/позивач) та Комунальним навчальним закладом "Житомирська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат" Житомирської обласної ради (споживач/відповідач) укладено договір постачання природного газу № 32-2017г (договір) на загальну суму 611480,00 грн., за умовами якого позивач зобов'язався поставити відповідачу у 2017 році газ природний, скраплений або в газоподібному стані, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити його вартість до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно пункту 2.8.1 договору приймання-передача газу, поставленого постачальником та прийнятого споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних актів приймання-передачі, які є невід'ємними частинами цього договору, і які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до пункту 3.2 договору ціна за 1000,0 куб. м. становить 6950,00 грн., крім того ПДВ 1390,00 грн., всього з ПДВ 8340,00 грн.

Строки розрахунку зазначені в пункті 4.2.1 договору, відповідно до якого оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим, на підставі актів приймання-передачі природного газу, які надаються постачальником.

Пунктом 4.3 договору визначено, що датою оплати відповідачем природного газу є дата надходження грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

Згідно частини п'ятої статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» між сторонами у справі укладено додаткову угоду №3 від 28.12.2017 у зв'язку з необхідністю проведення споживачем тендерної процедури сторони домовились продовжити строк дії договору №32-2017г від 06.02.2017 на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року (тобто 2018 року) в обсязі, що не перевищує 20 відсотків, визначеної в договорі №32/2017г від 06.02.2017 (з урахуванням змін внесених додатковими угодами до договору) (а.с. 26).

Ціна, за період у якому у відповідача виникла заборгованість, встановлена у додатковій угоді № 4 від 22.01.2018 договору постачання природного газу від 06.02.2017 № 32-2017г, укладеного між сторонами, а саме:

- за 1000,00 куб. м без врахування вартості транспортування природного газу по території України та без ПДВ - 8875,00 грн., крім того ПДВ - 1775,00 грн., що разом становить 10650,00 грн.

В подальшому між сторонами укладено додаткову угоду № 5 від 22.01.2018 до договору постачання природного газу від 06.02.2017 № 32-2017г, згідно якої внесено зміни до додаткової угоди № 3, зазначивши, що загальна вартість цієї додаткової угоди складає 102227,47 грн., що не перевищує 20 відсотків від вартості, визначеної договором постачання природного газу від 06.02.2017 № 32-2017г.

На виконання умов укладеного між сторонами договору постачання природного газу від 06.02.2017 № 32-2017г, позивач поставив відповідачеві природний газ в обсязі 11,851 тис. куб. м. на загальну суму 126213,16 грн., що підтверджується актом прийому-передачі природного газу від 28.02.2018 за лютий 2018 року (а.с. 29).

Граничний термін оплати вартості спожитого відповідачем природного газу за лютий 2018 року є 10.03.2018.

В свою чергу станом на 10.03.2018 у відповідача перед позивачем обліковувалась дебіторська заборгованість в сумі 6659,11 грн.

Отже внаслідок порушення відповідачем терміни розрахунків за отриманий природний газ, передбачені умовами укладеного між сторонами договору, у відповідача станом на день звернення до суду з даним позовом наявна заборгованість перед позивачем за спожитий природний газ в сумі 119554,05 грн.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, а як визначено приписами статті 509 цього ж Кодексу, зобов'язання виникають із підстав встановлених вищевказаною правовою нормою.

Згідно частини першої статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що підставою виникнення господарських зобов'язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено обов'язок суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно вимог статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною першою статті 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Пунктом 1 частини першої статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи наведені обставини, зокрема те, що факт передачі у власність відповідача природного газу на суму 119554,05 грн. повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та визнається відповідачем у поданій ним до суду заяві, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожитий природний газ у сумі 119554,05 грн. визнаються судом правомірними, обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню на підставі статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на все вищевикладене позовні вимоги позивача у даній справі підлягають задоволенню у повному обсязі.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в розмірі 1793,31 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального навчального закладу "Житомирська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат" Житомирської обласної ради (10014, м. Житомир, вул. Дитячої комуни, 12, ід. код 05395948)

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" (01004, м.Київ, вул. Червоноармійська, 9/2 оф. 22, ід. код 36424636) 119554,05 грн. заборгованості за поставлений природний газ, а також 1793,31 грн. сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 25.05.18

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2,3 - сторонам (рек. з повід.)