КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2018 р. Справа№ 910/22288/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання Даниленко Т.О.,

за участю представників:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 у справі №910/22288/17 (суддя Пінчук, м. Київ, повний текст складено - 27.02.2018) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 7 370, 84 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 7 370, 84 грн. збитків, завданих внаслідок пошкодження вантажного вагону.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 у справі №910/22288/17 у задоволенні позову відмовлено повністю з огляду на недоведеність позивачем неправомірних дій відповідача, причинного зв'язку між діями відповідача та завданою шкодою, а також не надання доказів вини відповідача у розукомплектуванні (крадіжці ) авторегулятора з вагону № 53118220.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 у справі №910/22288/17 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що винним у пошкодженні вагону під час його перебування на залізничній колії є саме відповідач, а тому відповідно до ст. ст. 22,1166 Цивільного кодексу України саме на нього покладається обов'язок з відшкодування збитків, завданих позивачу.

Сторони не скористалися правом на участь своїх представників в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Від відповідача будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні до суду не надійшло.

В свою чергу, апелянтом було подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання позивачу часу для отримання висновку експерту у галузі права.

Так, в обґрунтування вказаного клопотання заявник посилається на те, що оскільки в ході розгляду даної справи постало питання щодо наявності або відсутності підстав для притягнення підприємства, що здійснює залізничні перевезення, до відповідальності за пошкодження вагону, переданого залізниці власником (орендарем/оператором) для організації курсування на коліях загального користування, він звернувся до Інституту держави і права ім. В.М. Корецького НАН України із заявою про надання висновку експерта у галузі права.

Колегія суддів, розглянувши подане клопотання, дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Так, заявником клопотання не наведено обґрунтування щодо неможливості подання висновку експерта у галузі права до суду першої інстанції.

При цьому, у клопотанні заявник вказує, що під час розгляду справи постало питання щодо наявності або відсутності підстав для притягнення підприємства, що здійснює залізничні перевезення, до відповідальності за пошкодження вагону.

Разом з тим, обставини щодо наявності підстав для притягнення підприємства, що здійснює залізничні перевезення, до відповідальності за пошкодження вагону повинні були доводитись позивачем ще при розгляді справи у суді першої інстанції.

В свою чергу, перегляд оскаржуваного рішення з урахуванням висновку експерта у галузі права (якого не було станом на дату прийняття рішення судом першої інстанції) може привести до перегляду справи за зовсім інших обставин, яких не існувало на момент ухвалення рішення місцевим господарським судом, що в свою чергу є неприпустимим.

У будь-якому випадку, висновок експерта у галузі права, який апелянт має намір надати, не може вплинути на результат розгляду даного спору.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю " Металургтранс" є орендарем вантажних вагонів, зокрема вагону № 53118220 за договором № 51А від 21.08.2013 р., який був укладений між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "Ост-Вест Логістік Україна".

В свою чергу, між позивачем, як замовником та відповідачем, як виконавцем 09.11.2015 р. було укладено договір ПР/М-15103/НЮі про надання послуг власнику, орендатору або оператору щодо організації курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування.

Відповідно до залізничної накладної № 46744363 від 13.09.2017 р. вагон №53118220 прямував під завантаження на станцію Богуславський.

Вагон №53118220 після вивантаження на під'їзних коліях публічного акціонерного товариства "Дніпропетроський металургійний комбінат" в складі поїзда № 3701 був відправлений на станцію Верхівцеве.

На шляху прямування до пункту призначення на станції Верхівцеве в ході технічного огляду працівниками залізниці був виявлений відсутній авторегулятор.

Щодо вказаної обставини було складено Акт про пошкодження вагону (а.с.82), підписаний, зокрема, представниками позивача та ПТО станції Верхівцеве.

У зв'язку із зазначеним, вагон № 53118220 був відчеплений від поїзда для проведення ремонту на пункті технічного обслуговування вагонів.

На підставі листа-звернення ТОВ "Металугтранс" від 19.09.2017 р. № 27293 було виконане технічне обслуговування розукомплектованого вагону № 53118220, що підтверджується повідомленням ф. ВУ-36 від 18.09.2017 р. № 5074, дефектною відомістю ф. ВУ-22 від 18.08.2017 р. та підписаним представниками ТОВ "Металугтранс" та залізниці актом виконаних робіт №34/120 від 29.09.2017 р.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що у зв'язку з крадіжкою авторегулятора він поніс збитки у розмірі 7370,84 грн., а саме: за експертне дослідження вантажного вагону, за придбання авторегулятора, за послуги з подачі та забирання вагону, а також за поточний ремонт вагону.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача відповідальності за пошкодження вагону, відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Згідно ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує її інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Обов'язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов'язань - причиною.

Пунктами 105 та 114 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених статутом залізниць та окремими договорами.

Відповідно до п. 126 Статуту залізниць України за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність в розмірі фактично заподіяної шкоди.

Згідно з вимогами ст.129 Статуту залізниць України та п.20 Правил складання актів обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

При перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми (додаток 6 до Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Мінтрансу №113 від 25.02.1994 року).

Крім того, у необхідних випадках можуть складатися акти про технічний стан вагона або контейнера (додаток 2), акти розкриття вагона або контейнера для митного, прикордонного та інших видів контролю (додаток 3), акти про пошкодження вагона або контейнера (додатки 4 і 5) та інші акти у випадках, передбачених правилами перевезення, що застосовуються до даного виду вантажу.

У матеріалах даної справи наявний Акт про пошкодження вагону від 22.09.2017 (а.с.82), підписаний, зокрема, представником позивача та представником ПТО станції Верхівцеве, а також Акт технічного стану пошкодженого об'єкта (а.с.137), в яких було зафіксовано відсутність авторегулятора у вагоні № 53118220.

При цьому, працівниками відповідача було повідомлено правоохоронні органи щодо факту несанкціонованого втручання у діяльність залізничного транспорту - крадіжку невстановленими особами авторегулятора (звернення залізниці до Верхньодніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 15.09.2017 №1414).

В свою чергу, відповідач звертався до Верхньодніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області із запитом щодо надання інформації стосовно внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На запит відповідача органом досудового розслідування було повідомлено, що за фактом разобладнання вагону №53118220 слідчим відділенням Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області було внесено відомості про дане правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000921 за ч. 1 ст. 185 КК України.

Враховуючи те, що відповідь органу досудових розслідувань на свій запит відповідач отримав вже після прийняття судом першої інстанції оскаржуваного у даній справі рішення, вказаний доказ (лист Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 13.03.2018 №47.1-2100), який було надано відповідачем вже на стадії апеляційного провадження, приймається колегією суддів.

В свою чергу, позивач всупереч наведених вимог законодавства доказів того, що саме неправомірні дії відповідача призвели до пошкодження вагону №53118220 не надав.

Так, договором, який був укладений між сторонами (№ ПР/М-15103/НЮі від 09.11.2015 р.) не передбачена відповідальність відповідача за збереження обладнання власних вантажних вагонів.

Слід також зазначити, що з метою дотримання вимог "Правил експлуатації власних вантажних вагонів" працівниками відповідача був проведений технічний огляд вагону №53118220 та виявлено відсутнім авторегулятор, про що повідомлено правоохоронні органи, позивача та за його погодженням виконано ремонт даного вагону (акт виконаних робіт, а.с.97).

Отже, на переконання колегії суддів відповідачем було вжито всіх заходів щодо забезпечення безпеки руху поїздів та недопущення випуску вагону №53118220 на колії загального користування у технічно несправному стані.

Враховуючи наведене, колегією суддів відхиляються доводи апелянта про те, що винним у пошкодженні вагону під час його перебування на залізничній колії є саме відповідач.

З огляду на викладене, враховуючи недоведеність позивачем неправомірності дій відповідача, причинного зв'язку між діями відповідача та завданою шкодою, а також не наданням доказів вини відповідача у розукомплектуванні (крадіжці) авторегулятора з вагону № 53118220, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, місцевий господарський суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, встановивши відсутність елементів складу цивільного правопорушення, дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позову.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 у справі №910/22288/17 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 21.05.2018 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

Л.В. Кропивна