КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2018 р. Справа№ 910/21055/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Степанці О.В.,

представники сторін у судове засідання не з'явились,

розглянувши апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю «Др.Рьодгер Сервіс Менеджмент»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2018

(повний текст рішення 26.02.2018)

у справі №910/21055/17 (суддя В.І. Мельник)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю

«Др.Рьодгер Сервіс Менеджмент», місто Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Ілта», місто Київ,

про стягнення 100498,87грн., -

встановив:

У листопаді 2017 ТОВ«Др.Рьодгер Сервіс Менеджмент» (далі - позивач) подало до Господарського суду міста Києва позов до ТОВ«Ілта» (далі - відповідач) про стягнення 100498,87грн.

Підставами для звернення до суду стало те, що, на переконання позивача, TOB«Ілта» неналежно виконано свої зобов'язання перед ТОВ«Др.Рьодгер Сервіс Менеджмент», передбачені розділом 4 «Страхування» договору фінансового лізингу №241912 від 16.06.2012.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.02.2018 у справі №910/21055/17 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

При прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов до висновку про те, що відповідачем виконано взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а позивачем не надано належних та допустимих доказів понесення збитків з вини відповідача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ«Др.Рьодгер Сервіс Менеджмент» 16.03.2018 подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2018 у справі №910/21055/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2018 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя АгриковаО.В., судді ЧорногузМ.Г., МальченкоА.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2018 відкрито апеляційне провадження у справі №910/21055/17 за апеляційною скаргою ТОВ«Др.Рьодгер Сервіс Менеджмент» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2018 у справі №910/21055/17; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 13.04.2018.

11.04.2018 відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційну скаргу ТОВ«Др.Рьодгер Сервіс Менеджмент» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2018 у справі №910/21055/17 без змін. Також, до відзиву додано клопотання про розгляд справи без представника відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду 18.04.2018 розгляд справи №910/21055/17 призначений на 17.05.2018.

В судове засідання 17.05.2018 представники сторін не з'явились, сторони про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 16.06.2012 між ТОВ«Ілта» (лізингодавець) та ТОВ«Др.Рьодгер Сервіс Менеджмент» (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №241912 (далі - договір лізингу, а.с. 9-22), відповідно до якого сторони визначили, що цей лізинговий договір регулює правовідносини між лізингодавцем та лізингоодержувачем з фінансового лізингу транспортного засобу (засобів), як цей термін визначено цим договором. Усі доповнення, додатки та будь-які інші документи, які тим чи іншим чином цитуються, та/або на які містяться посилання у цей лізинговий договір, є невід'ємною його частиною. Об'єкт лізингу - транспортний засіб (або транспортні засоби) в тому розумінні, як цей термін визначено договором.

Відповідно до лізингового протоколу від 16.06.2012 до договору лізингу (а.с.23) транспортних засобом є «Пежо Боксер», строк лізингу 36 місяців.

Відповідач передав позивачеві транспортний засіб «Пежо Боксер» згідно з актом від 27.06.2012 (а.с.47).

Згідно з п.4.1 договору лізингодавець за власний кошт страхує транспортний засіб у прийнятій для лізингодавця страховій компанії із доброю репутацією. Страхування забезпечуватиме захист проти встановленої законом відповідальності за загибель, тілесне ушкодження людей та/або пошкодження майна інших осіб, внаслідок або у зв'язку з використанням лізингоодержувачем транспортного засобу.

23.09.2010 між ТОВ«Ілта» (страхувальник) та ТДВ«Страхова компанія «Наста» (страховик) було укладено генеральний договір добровільного комплексного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспорту №401.0008545 (далі - генеральний договір добровільного страхування), відповідно до якого було здійснено страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу «Пежо Боксер» д.н.з.НОМЕР_1 на суму 400000,00грн.

Також, між ТОВ«Ілта» (страхувальник,) та ТДВ«Страхова компанія «Наста» (страховик) було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/0556853 - транспортного засобу «Пежо Боксер» д.н.з.НОМЕР_1 (а.с.27).

Як вбачається з рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29.12.2015 у справі №755/13223/14 провадження №2/753/739/15, 23.10.2013 на вулиці Драгоманова, 17 у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) - зіткнення автомобіля «Пежо Боксер» д.н.з.НОМЕР_1 під керуванням працівника ТОВ«Др.Рьодгер Сервіс Менеджмент» ОСОБА_2. та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3., який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4. та автомобілем НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно постанови Дарницького районного суду міста Києва від 11.02.2014 №753/1563/14 водія ТОВ«Др.Рьодгер Сервіс Менеджмент» - ОСОБА_2., було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України.

На момент вчинення ДТП - 23.10.2013, водій ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з ТОВ«Др.Рьодгер Сервіс Менеджмент».

Власник автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_6. звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з ТДВ«Страхова компанія «Наста» та ТОВ«Др.Рьодгер Сервіс Менеджмент» суми страхового відшкодування та збитків.

Відповідно до звіту з визначення вартості матеріального збитку №122/1 від 05.06.2015 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_6., складає 141898,87грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29.12.2015 у справі №755/13223/14 провадження №2/753/739/15 стягнуто з ТОВ«Др.Рьодгер Сервіс Менеджмент» на користь ОСОБА_6. 91898,87грн. збитків та 918,99грн. судових витрат (всього 92817,86грн.); стягнуто з ТДВ«Страхової компанії «Наста» на користь ОСОБА_6. 50000,00грн. страхового відшкодування, 1000,00грн. витрат на експертні послуги, 510,00грн. судових витрат (всього 51510,00грн.).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22.06.2016 у справі №22-ц/796/6116/2016 рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29.12.2015 у справі №755/13223/14 провадження №2/753/739/15 скасовано в частині відшкодування понесених витрат на правову допомогу, в решті вказане рішення залишено без змін.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

ТОВ«Др.Рьодгер Сервіс Менеджмент» сплатило на користь ОСОБА_6. 92817,86грн., що вбачається з постанови державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ШворакБ.О. від 04.10.2016 про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу №753/13223/14 від 03.08.2016 (а.с.67-68).

В подальшому, позивач звернувся до TOB«Ілта» із заявою про компенсацію витрат (а.с.69-72) в сумі 105790,93грн. та зазначав, що ТОВ«Ілта», як власник автомобіля, який став учасником ДТП, та єдина повірена особа перед страховою компанією - ТОВ«Страхова компанія «Наста», повинен був здійснити всі залежні від нього дії щодо стягнення страхової виплати з ТОВ«Страхова компанія «Наста» на користь ОСОБА_6. (потерпілої внаслідок ДТП особи) в повному обсязі, в тому числі і в сумі 91898,87грн.

Вказану бездіяльність ТОВ«Ілта» позивач вважає порушеннями зобов'язань, передбачених розділом 4 «Страхування» договору фінансового лізингу №241912 від 16.06.2012, внаслідок чого йому було завдано збитків в сумі 91898,87грн.

Згідно з ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

При аналізі змісту наведених правових норм можна дійти до висновку про те, що при прийнятті рішення про відшкодування шкоди необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи - неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди - під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду);

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005).

Поряд з цим, частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Частина 1 наведеної статті встановлює загальні правила відповідальності юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є обов'язкова наявність загальних умов деліктної відповідальності: наявність протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв'язку та вини.

Одночасно, згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Так, матеріали справи містять докази про наявність саме в діях працівника відповідача - ОСОБА_2, який перебував в трудових відносинах з ТОВ«Др.Рьодгер Сервіс Менеджмент», вини у вчиненні 23.10.2013 ДТП, що підтверджено рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29.12.2015 у справі №755/13223/14 провадження №2/753/739/15.

Факт володіння ТОВ«Др.Рьодгер Сервіс Менеджмент» транспортним засобом «Пежо Боксер» підтверджено договором лізингу та актом передачі.

Також, вказаним рішенням суду встановлено обов'язок саме ТОВ«Др.Рьодгер Сервіс Менеджмент» відшкодувати на користь ОСОБА_6. 91898,87грн. збитків.

Натомість, позивачем не подано суду доказів понесення збитків в сумі 91898,87грн. з вини ТОВ«Ілта» як власника транспортного засобу «Пежо Боксер».

При цьому, матеріали справи також не містять доказів невиконання ТОВ«Ілта» зобов'язань, передбачених розділом 4 «Страхування» договору фінансового лізингу №241912 від 16.06.2012.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами чинного матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається. Решта доводів скаржника зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, що не впливає на результат розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2018 у справі №910/21055/17.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

постановив:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Др.Рьодгер Сервіс Менеджмент» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2018 у справі №910/21055/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2018 у справі №910/21055/17 залишити без змін.

3. Справу №910/21055/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк, передбачені ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.05.2018.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.О. Мальченко