РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2018 року м. Чернігів

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Боброва Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Степаненко К.В.

розглянуто у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу 927/95/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкріс-Агро",

вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Світанок-2016",

вул. Базарна, 17, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000

про стягнення 1243815,75 грн.

За участю представників учасників справи:

від позивача: ОСОБА_1- директор; ОСОБА_2, довіреність №172 від 22.03.2018,

від відповідача: не з'явився.

Товариством з обмеженою відповідальністю Інкріс-Агро подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Світанок-2016 про стягнення заборгованості за договором поставки на умовах товарного кредиту № 9-Ш від 06.03.2017 в сумі 1243815,75 грн, в тому числі 950417,13 грн основного боргу, 159145,10 грн штрафу, 77130,98 грн втрат від курсових коливань, 34996,80 грн 28% річних від суми простроченої заборгованості, 9595,18 грн інфляційних втрат та 12530,56 грн відсотків за користування товарним кредитом.

У позовній заяві позивач посилається на те, що між сторонами 06.03.2017 укладено Договір поставки №9-Ш на умовах товарного кредиту.

Позивач вказує на те, що умови цього Договору, відповідачем належним чином виконані не були.

Позивач у позовній заяві, перед тим як викласти зміст та обґрунтування позову, повідомляє, що згідно платіжного доручення № 159 від 08.12.2017 відповідачем було перераховано 404346,40 грн, з яких позивачем зараховано 279159,02 грн на погашення заборгованості за поставлений товар та штрафні санкції по іншому договору поставки, укладеному сторонами у 2016 році. Залишок з проплаченої відповідачем суми дорівнює 125187,38 грн і має піти на погашення основної заборгованості по Договору поставки№ 9-Ш на умовах товарного кредиту від 06.03.2017 і, в першу чергу, заборгованості по штрафним санкціям. Зважаючи на те, що відповідач повинен був здійснити 100% оплату за поставлений товар до 31.10.2017, а факт часткової оплати допускається 08.12.2017, при нарахуванні штрафних санкцій, позивач розділив строк оплати на періоди з моменту виникнення заборгованості 31.10.2017 по 07.12.2017 та з 08.12.2017 по 25.01.2018 дати розрахунку заборгованості за позовом.

У поданій до закінчення підготовчого засідання заяві (а.с.59-61) позивач збільшив позовні вимоги, здійснивши додаткові нарахування за період з 26.01.2018 по 26.03.2018 на загальну суму 80913,33 грн.

Отже, загальна сума заборгованості (включаючи розрахунки у позовній заяві) по 28% річних від суми простроченої заборгованості збільшилася з 34996,80 грн до 78742,20 грн, сума інфляційних витрат збільшилася з 9595,18 грн до 32405,19 грн, а сума відсотків за коригування товарним кредитом (з ПДВ) збільшилася з 12530,56 грн до 26888,48 грн.

Відповідач надав відзив на позовну заяву (а.с.49-52), в якому, з мотивів, викладених у відзиві, позовні вимоги, заявлені у позовній заяві, визнає частково у загальній сумі 772337,22 грн, в тому числі 711070,70 грн боргу за ціною поставленого товару, 6628,45 грн коригування ціни внаслідок курсових коливань, 34996,80 грн процентів відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України (безпідставне користування чужими коштами), 12530,56 грн процентів за користування товарним кредитом, 7110,71 грн втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції.

Позивач надав відповідь на відзив (а.с.87-88).

В судові засідання 10.04.2018 та 23.04.2018 відповідач представника не направив, не повідомивши про причини неявки. Про дату, час та місце судових засідань відповідача було повідомлено належним чином. Заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило.

У судовому засіданні 08.05.2018 по розгляду справи по суті оголошувалася перерва до 16.05.2018.

У призначене після перерви судове засідання представник відповідача не зявився.

Розглянувши справу по суті у порядку загального позовного провадження, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, перевіривши розрахунки ціни позову, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкріс-Агро» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світанок-2016» (Покупець) 06.03.2017 укладено Договір поставки № 9-Ш на умовах товарного кредиту (далі Договір) (а.с.15-17).

Згідно з п.п.1.1 Договору в строки, визначені Договором, Постачальник зобовязується передати у власність Покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (надалі Товар), а Покупець зобовязується прийняти Товар і оплатити його ціну, сплативши з нього визначену Договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом у сумі, визначеній відповідно до умов Договору.

Найменування Товару, його кількість, ціна за одиницю, строк поставки Покупцю та базис поставки, порядок та термін оплати Товару та нарахування відсотків, а також інші умови, визначені в Додатках до Договору, які є невідємною його частиною. Фактична номенклатура, асортимент та кількість по задоволеним Постачальником замовленням визначаються згідно видаткових накладних. Перераховані аванси зараховуються в оплату Товару, який було реалізовано у першу чергу (п.п.1.2 Договору).

Відповідно до п.2.1 Договору, загальна вартість Договору складається із загальної вартості Товару, визначеної із врахуванням вимог п.п.2.2 2.5 цього Договору, що передається за цим Договором та сум належних до сплати відсотків за користування товарним кредитом.

У п.п.2.6-2.8 Договору Сторони визнали порядок розрахунків по ньому.

Так, згідно з п.п.2.6 Договору Покупець проводить розрахунки з Постачальником на умовах внесення оплати вартості (ціни) Товару, визначеної із врахуванням вимог п.п.2.2-2.5, у вигляді авансової частини та відстроченого платежу, в розмірах, вказаних у Додатках до Договору, шляхом перерахування коштів у національній валюті на банківський рахунок Постачальника.

За користування товарним кредитом, відповідно до п.п.2.7 Договору, Покупець сплачує на користь Постачальника відсотки, розмір яких передбачений Додатком до Договору. Сума відсотків підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Податок на додану вартість додається до нарахованої суми відсотків та підлягає обовязковій оплаті Покупцем.

Відповідно до п.п.2.8 Договору, строк користування товарним кредитом починається з дня, передбаченого Додатком до Договору, але не раніше дня, наступного за днем отримання Товару Покупцем, та закінчується в день повного розрахунку Покупцем за поставлений Товар.

У п.п.5.1 Договору Сторони погодили, що господарські зобовязання Сторін цього Договору, які виникли на його основі, існують протягом одного року із дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками Сторін, крім зобовязань Покупця по оплаті вартості Товару, процентів за користування товарним кредитом та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням (крім випадку, передбаченого п.9.1 Договору), а у частині проведення розрахунків за Товар, по штрафним санкціям до повного їх виконання.

Сторони визначили у п.п.7.2 Договору, що за порушення умов Договору, Покупець, зокрема, сплачує штраф в розмірі 20% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобовязання (п.п.«б» п.п.7.2 Договору), а також сплачує на користь Постачальника 28 (двадцять вісім) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за час прострочення (ч.2 ст.625 ЦК України).

Сторони погодили (п.п.2.10 Договору), що у випадку недостатності коштів, отриманих від Покупця на виконання в повному обсязі його зобовязань по цьому Договору, Постачальник має право провести зарахування коштів в порядку, визначеному у цьому підпункті Договору.

Договір Сторонами не розривався, недійсним у судовому порядку не визнавався.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно з Додатком № ІА000000126 від 06.03.2017, видаткової накладної № 114 від 24.03.2017 (а.с.19), видаткової накладної № 557 від 10.05.2017 (а.с.20), видаткової накладної № 1063 від 14.06.2017 (а.с.21) позивачем було поставлено Товар на загальну суму 293229,35 грн, з обовязком відповідача здійснити його 100% оплату до 31.10.2017. Відповідачем (Покупцем) було здійснено повернення частини товару на суму 14309,78 грн позивачу (Постачальнику) згідно накладної на повернення від Покупця № 8 від 15.05.2017 (а.с.53). тобто заборгованість відповідача перед позивачем по Додатку № ІА000000126 від 06.03.2017 складає 278919,57 грн (293229,35 грн 14309,78 грн).

Згідно Додатку № ІА000000625 від 25.05.2017 (а.с.22), видаткової накладної № 548 від 05.05.2017 (а.с.23) позивачем було поставлено Товар на суму 501000,00 грн, з обовязком відповідача здійснити його 100% оплату до 31.10.2017. Оскільки оплату відповідачем не здійснено, заборгованість за цим Додатком складає 501000,00 грн.

Згідно Додатку № ІА000001054 від 12.06.2017 (а.с.24), видаткової накладної № 1034 від 12.06.2017 (а.с.25) позивачем було поставлено Товар на суму 26717,04 грн, з обовязком відповідача здійснити його 100% оплату до 31.10.2017. У звязку з неоплатою відповідачем цього Товару, заборгованість за цим Додатком складає 26717,04 грн.

Згідно Додатку № ІА000000163 від 13.06.2017 (а.с.26), видаткової накладної № 1042 від 13.06.2017 (а.с.27) позивачем було поставлено Товар на суму 3332,52 грн, з обовязком відповідача сплатити за цей Товар до 31.10.2017. Оплату відповідачем здійснено не було, заборгованість за цим Додатком складає 3332,52 грн.

Згідно Додатку № ІА000001908 від 03.10.2017 (а.с.28), видаткової накладної № 1886 від 03.10.2017 (а.с.29) позивачем було поставлено Товар на суму 140448,00 грн, з обовязком відповідача здійснити його оплату до 31.10.2017. Оскільки оплату відповідачем не здійснено, заборгованість за цим Додатком складає 140448,00 грн.

Отже, загальна сума заборгованості ТОВ «Світанок-2016» перед ТОВ «Інкріс-Агро» за Договором складає 950417,13 грн (278919,57 грн + 501000,00 грн + 26717,04 грн + 3332,52 грн + 140448,00 грн), що визнається відповідачем.

Відповідачем, відповідно до платіжного доручення № 159 від 08.12.2017 (а.с.55) були перераховані кошти у сумі 404346,40 грн, згідно видаткової накладної № 247 від 22.04.2016 на суму 165000,00 грн (а.с.54), видаткової накладної № 114 від 24.03.2017 на суму 21970,31 грн (а.с.19), видаткової накладної № 557 від 10.05.2017 на суму 231254,88 грн (а.с.20).

Виходячи з призначення платежу, сплачені 165000,00 грн по видатковій накладній № 247 від 22.04.2016 це сплата в рахунок заборгованості за укладеним між сторонами іншим Договором поставки № 41-с на умовах товарного кредиту від 28.03.2016 (а.с.76-78), заборгованість відповідача за якими, вказує позивач, складає 279159,02 грн.

Тому, виходячи з призначення платежу, позивач мав право зарахування в погашення заборгованості за вказаним Договором поставки № 41-с від 28.03.2016 лише 165000,00 грн, а не 279159,02 грн, як це і було зроблено позивачем.

Тобто позивач неправомірно, без згоди на це відповідача, зарахував платіж на виконання одного зобовязання в рахунок погашення іншого зобовязання. При цьому, позивачем порушено такі засади цивільного права як справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України).

Отже, суд вважає, що платіжним дорученням № 159 від 08.12.2017 відповідач сплатив частину основної заборгованості за Договором у сумі 239346,40 грн (404346,40 грн- 165000,00 грн).

За змістом п.30.1 ст.30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-ІІІ моментом виконання грошового зобовязання є дата зарахування суми коштів на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Таким чином, залишок основної заборгованості відповідача перед позивачем за Договором, станом на 08.12.2017, склав 711070,73 грн, тобто в сумі заборгованості, яку відповідач визнає.

Щодо нарахування відповідачу штрафу (п.п.7.2 Договору), то штраф це один із видів забезпечення виконання зобовязання (ст.546 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Відповідно до приписів ч.4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором, зокрема, у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання.

У п.п.«б» п.п.7.2 Договору Сторони передбачили, що за порушення умов Договору Покупець сплачує штраф у розмірі 20% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобовязання.

На наступний день (01.11.2017) після прострочення виконання відповідачем грошового зобовязання несплачена сума склала 950417,13 грн. Тому нарахування відповідачу 190083,43 грн штрафу суд вважає правомірним.

У п.п.«в» п.п.7.2 Договору Сторони встановили, що за порушення умов Договору Покупець сплачує на користь Постачальника 28 (двадцять вісім) відсотків від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч.2 ст.625 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку (а.с.7-8) 28% річних від простроченої суми, станом на 07.12.2017, становить 26247,60 грн, а сума інфляційних витрат, враховуючи індекс інфляції за листопад 2017 року, складає 8533,76 грн.

Суд вважає, що не заявлення позивачем вимоги про стягнення пені, передбаченої п.п. «а» п.п.7.2 Договору, не протирічить принципу диспозитивності господарського процесу (ст.14 ГПК України).

Відповідно до п.п.2.7 Договору, за користування товарним кредитом Покупець сплачує на користь Постачальника відсотки, розмір яких передбачений Додатком до Договору. Сума відсотків підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Податок на додану вартість додається до нарахованої суми відсотків та підлягає обовязковій оплаті Покупцем.

Строк користування товарним кредитом починається з дня, передбаченого Додатком до Договору, але не раніше дня, наступного за днем отримання Товару Покупцем, та закінчується в день повного розрахунку Покупцем за поставлений Товар (п.п.2.8 Договору).

Відсотки за користування товарним кредитом, згідно з п.п.2.11Договору, нараховуються Постачальником. Сторони підписують відповідний акт надання (приймання-передачі) послуг товарного кредитування. Акт про надання послуг товарного кредитування надсилається Постачальником на адресу Покупця, що вказана в тексті цього Договору, Покупець зобовязується підписати акт та повернути його протягом одного дня з дати отримання. У разі якщо підписаний акт не повертається Постачальнику протягом 5 календарних днів, акт вважається схваленим та підписаним Покупцем. Сплата нарахованих відсотків відбувається протягом 10 календарних днів з дати підписання (або схвалення шляхом ненадання відповіді) ОСОБА_2 про надання послуг товарного кредитування.

Акт про надання послуг товарного кредитування був складений та направлений позивачем на адресу відповідача 08.12.2017, але відповіді на нього, протягом строку, обумовленого Договором, позивачем отримано не було.

Згідно з нааним позивачем розрахунком (а.с.9) сума відсотків за користування товарним кредитом, станом на 07.12.2017, склала разом з ПДВ 59447,69 грн.

Отже, станом на 07.12.2017, заборгованість відповідача за Договором склала: 950417,13 грн основного боргу, 190083,43 грн штрафу, 26247,60 грн 28% річних, 8553,76 грн інфляційних втрат та 59447,68 грн відсотків по товарному кредиту.

Крім того, відповідно до умов Договору, після коригування курсових різниць, позивачем визначено суму витрат від курсових коливань станом на 25.01.2018 в розмірі 77130,98 грн.

У п.п.2.10 Договору Сторони визначили, що у випадку недостатності коштів, отриманих від Покупця на виконання у повному обсязі його зобовязань по цьому Договору, Постачальник має право провести зарахування коштів в порядку (черговості), передбаченому цим підпунктом.

На підставі цього підпункту Договору, зважаючи на перерахування відповідачем платіжним дорученням № 159 від 08.12.2017 239346,40 грн основного боргу, після зарахування його частини в нарахування за користування товарним кредитом в сумі 59447,69 грн, сума основного боргу зменшується до 179898,71 грн (239346,40 грн 59447,69 грн).

Сума основного боргу, після зарахування 26247,60 грн по сплаті відсотків річних за користування коштами (28%) та інфляційних витрат, зменшується до 145097,35 грн (179898,71 грн (26247,60 грн + 8553,76 грн)).

Сума нарахованого штрафу (20%) в сумі 190083,43 грн зменшується до 44938,33 грн (190083,43 грн 145097,35 грн). Цей залишок суми штрафу має зараховуватися до загальної суми заборгованості.

Відповідачем у позовній заяві здійснено розрахунок заборгованості по Договору за період з 08.12.2017 по 25.01.2018.

Розмір 28% річних за цей період за Додатками № ІА000000126 від 06.03.2017, № ІА000000625 від 25.05.2017, № ІА000001054 від 12.06.2017, № ІА000001063 від 13.06.2017, № ІА000001908 від 03.10.2017 склав, відповідно 10270 грн, 18447,84 грн, 984,00 грн, 122,88 грн та 5171,52 грн, всього 34996,80 грн (а.с.10-11).

Загальний розмір інфляційних витрат за грудень 2017 року склав 9595,18 грн (а.с.11-12).

Сума відсотків за користування товарним кредитом за період з 05.12.2017 по 25.01.2018 склала разом з ПДВ 12530,56 грн.

Отже, сума нарахувань за період з 08.12.2017 по 25.01.2017 склала: 34996,80 грн 28% річних; 9595,18 грн інфляційних витрат;12530,56 грн відсотків за користування товарним кредитом разом з ПДВ.

У заяві про збільшення позовних вимог (а.с.53-61) позивач здійснив розрахунок заборгованості по Договору за період з 26.01.2018 по 26.03.2018.

Загальний розмір 28 % річних за цей період по пяти Додатках по Договору склав 43745,40 грн, а інфляційних витрат за січень-лютий 2018 року 22810,01 грн (а.с.59-60).

Сума відсотків за користування товарним кредитом за період з 26.01.2018 по 26.03.2018 разом з ПДВ склала 14357,92 грн (а.с.60-61).

Враховуючи вищевикладене, сума заборгованості відповідача за Договором складає: 711070,73 грн основного боргу, із заявлених позивачем до стягнення 950417,13 грн; 44938,34 грн штрафу (20%) (190083,43 грн 145097,35 грн), із заявлених 159145,10 грн; 78742,20 грн 28% річних (34996,80 грн + 43745,40 грн), із заявлених 78742,20 грн; 32405,19 грн інфляційних витрат (9595,18 грн + 22810,01 грн), із заявлених 32405,19 грн; 77130,98 грн витрат від курсових коливань, із заявлених 77130,98 грн; 26888,38 грн відсотків за користування товарним кредитом (12530,56 грн + 14357,82 грн), із заявлених 26888,38 грн.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України догвоором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Зміст договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки.

Згідно з ч.1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст. 509 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Згідно з ч. 2,3 ст. 193 ГК України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями ст. 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню .

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 14, 74, 86, 129, 194-196, 232, 233, 236-238, 240, 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок-2016» (вул. Базарна, 17, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 1600, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкріс-Агро» (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) 711070,73 грн основного боргу, 44938,33 грн штрафу, 78742,20 грн 28% річних, 32405,19 грн інфляційних втрат, 77130,98 грн втрат від курсових коливань, 26888,48 грн відсотків за користування товарним кредитом та 14567,64 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору, відмовивши в решті позовних вимог.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Чернігівської області.

В судовому засіданні 16.05.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено та підписано 24.05.2018.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Ю.М. Бобров