РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.05.2018Справа № 910/3521/18
За позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Національної школи суддів України

про стягнення 264954,28 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - Коваленко І.М. (представник за довіреністю);

від відповідача - Потильчак А.О. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 254248,45 грн. з орендної плати та в розмірі 252,12 грн. з компенсації витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою за договором оренди №2566 від 11.12.2017 у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку своєчасно та в повному обсязі вносити передбачені договором платежі, а також нарахованих 3 % річних у розмірі 722,12 грн., 7655,48 грн. пені та 2076,11 грн. інфляційних втрат.

Відповідач позов не визнав, пославшись на не надання Позивачем всіх необхідних документів для сплати платежів за Договором, а також відсутністю підстав для нарахування компенсаційних виплат на підставі ст. 625 ЦК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного між Позивачем, як балансоутримувачем, Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як орендодавцем, та Відповідачем, як орендарем, Договору від 11.12.2017 (далі - Договір), в оренду Відповідачу за актом приймання-передачі було передано приміщення загальною площею 1242,90 кв.м. за адресою: вул. Жилянська, 120, літ. А, для розміщення бюджетної установи, яка утримується за рахунок державного бюджету (далі - Приміщення).

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» строки внесення орендної плати визначаються у договорі, та у даному випадку були визначені сторонами у розділі № 3 Договору. Також, у п. 3.7., 4.2.3. Договору сторони погодили, що орендар зобов'язаний також сплачувати компенсацію витрат підприємства (балансоутримувача) за користування земельною ділянкою своєчасно та в повному обсязі.

Як зазначив Позивач, за Відповідачем за період з 01.01.2018 по 31.03.2018 обліковувалася заборгованість у розмірі 254248,45 грн. з орендної плати та в розмірі 252,12 грн. з компенсації витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою, погашення якої слугувало підставою для закриття провадження в частині стягнення вказаних сум за відсутністю спору, із винесенням відповідної ухвали суду від 23.05.2018.

Водночас, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема у вигляді нарахування та стягнення пені на підставі п. 6.2. Договору та ст. 546, 549 ЦК України, а також трьох процентів річних та інфляційних втрат за ст. 625 ЦК України.

Розрахунок пені, наданий Позивачем, судом перевірено та визнано обґрунтованими і арифметично правильними; розмір санкції (у тому числі оскільки розмір санкції не перевищують дозволених до стягнення згідно з законом) є доведеним залученими до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування.

Одночасно, заперечення Відповідача щодо наявності правових підстав для звільнення його від відповідальності за несвоєчасну сплату передбачених Договором платежів через те, що положення ст. 625 ЦК України не регулюють орендні правовідносини, то суд дані заперечення відхиляє, оскільки за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання.

Крім того, суд зазначає, що відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність Відповідача і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України».

До того ж, обов'язок зі сплати орендних платежів обумовлений Законом України «Про оренду державного та комунального майна» та укладеним між сторонами Договором, з яких не вбачається пов'язаність виникнення відповідного зобов'язання з наданням Позивачем певних документів Відповідачу, а саме - додаткової угоди до Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 11.12.2017 № 2566 та актів приймання-передавання наданих послуг.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судові витрати, у які Позивачем включено витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Національної школи суддів України (м. Київ, вул. Липська 16-г; ідентифікаційний код 37451388) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (м. Київ, вул. Володимирська, 51-А; ідентифікаційний код 03366500) 722 (сімсот двадцять дві) грн. 12 коп. 3 % річних, 7655 (сім тисяч шістсот п'ятдесят п'ять) грн. 48 коп. пені, 2076 (дві тисячі сімдесят шість) грн. 11 коп. інфляційних втрат, а також 69 (шістдесят дев'ять) грн. 52 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 29.05.2018.

Суддя Р.Б. Сташків