ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2018 р. Справа № 909/902/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Желік М.Б.

суддів Костів Т.С.

Марко Р.І.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 особисто та за дорученням ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (вх.№ЛАГС 01-05/535/18 від 07.02.2018)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2017 про часткову відмову у визнанні грошових вимог до боржника (суддя Рочняк О.В., повний текст ухвали складено та підписано 02.01.2018)

у справі № 909/902/15

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі", м.Київ,

до Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118", м. Івано-Франківськ

про банкрутство

За участю представників сторін:

від скаржника ОСОБА_2

від скаржників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11: - ОСОБА_2

від заявника: ОСОБА_12

від боржника: не з'явився;

арбітражний керуючий: не з'явився.

Учасникам процесу роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст.ст. 35,42,46, Господарського процесуального кодексу України. Заяв про відвід складу суду не надходило.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

У судовому засіданні 16.05.2018 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2017 (суддя Рочняк О.В.) у справі № 909/902/15 заяви ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_9 б/н від 05.07.2017 (вх.№7110/17 від 05.07.2017) та ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_9 , ОСОБА_2 б/н від 27.11.17 (вх.№12643/17) задоволено частково:

- визнано грошові вимоги ОСОБА_8 до товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" щодо виплати вартості частини майна, пропорційної їх частці у статутному капіталі товариства, на суму 312,94 грн. та внести їх до шостої черги задоволення вимог кредиторів боржника.

- визнано грошові вимоги ОСОБА_11 до товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" щодо виплати вартості частини майна, пропорційної їх частці у статутному капіталі товариства, на суму 312,94 грн. та внести їх до шостої черги задоволення вимог кредиторів боржника.

- визнано грошові вимоги ОСОБА_3 до товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" щодо виплати вартості частини майна, пропорційної їх частці у статутному капіталі товариства, на суму 312,94 грн. та внести їх до шостої черги задоволення вимог кредиторів боржника.

- визнано грошові вимоги ОСОБА_6 до товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" щодо виплати вартості частини майна, пропорційної їх частці у статутному капіталі товариства, на суму 312,94 грн. та внести їх до шостої черги задоволення вимог кредиторів боржника.

- визнано грошові вимоги ОСОБА_5 до товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" щодо виплати вартості частини майна, пропорційної їх частці у статутному капіталі товариства, на суму 311,78 грн. та внести їх до шостої черги задоволення вимог кредиторів боржника.

- визнано грошові вимоги ОСОБА_4 до товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" щодо виплати вартості частини майна, пропорційної їх частці у статутному капіталі товариства, на суму 140,36 грн. та внести їх до шостої черги задоволення вимог кредиторів боржника.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2017 у справі № 909/902/15, ОСОБА_2 особисто та за дорученням ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 подали апеляційну скаргу, в якій просять суд прийняти апеляційну скаргу до провадження про що винести ухвалу в якій повідомити про час та місце розгляду скарги, скасувати ухвалу господарського суду від 27.12.2017 у даній справи та ухвалити постанову, якою визнати грошові вимоги ОСОБА_8 до боржника щодо виплати вартості частини майна пропорційної їх частці у статутному капіталі боржника на суму 989,50 грн. та заробітної плати на суму 1198,48 грн. ОСОБА_11 щодо виплати вартості частини майна пропорційної їх частці у статутному капіталі боржника на суму 989,50 грн. та заробітної плати на суму 1198,48 грн., ОСОБА_3 ОСОБА_6, ОСОБА_5 щодо виплати вартості частини майна пропорційної їх частці у статутному капіталі боржника на суму 989,50 грн. кожному, ОСОБА_4 щодо виплати вартості частини майна пропорційної їх частці у статутному капіталі боржника на суму 441,79 грн. та ОСОБА_2 щодо виплати нарахованої одноразової вихідної матеріальної допомоги у сумі 2677,00 грн. Вказані вимоги просять внести до першої черги задоволення вимог кредиторів боржника. Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду. Витребувати в господарського суду матеріали справи.

В апеляційній скарзі в підставу для скасування рішення місцевого суду скаржник зазначає, що у безготівковій формі надавалися приватизаційні майнові сертифікати при приватизації кожному громадянинові України, і саме за рахунок таких сертифікатів ними були придбані акції товариства із формуванням реєстру, а не за рахунок матеріальної адресної допомоги, як зазначено в оскаржуваному рішенні. Зазначає і те, що адресна матеріальна допомога на придбання акцій так і не була видана, оскільки відсутні підписи з її надання, що підтверджується відомістю про її нарахування від 29.12.1995.

Зазначають скаржники і те, що у даній справі аналогічні кредиторські вимоги інших працівників були визнані судом та включені до реєстру вимог кредиторів. Відтак, вимоги щодо виплати ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, заборгованості із заробітної плати на суму 10 237,27 грн., вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_18., ОСОБА_11 щодо повернення частки майна боржника на суму 5389,29 грн. та вимоги ОСОБА_2 щодо виплати вихідної допомоги при звільнені на суму 2677,00 грн. підлягають до задоволення та включення до реєстру вимог кредиторів.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2018 справу №909/902/15 розподілено до розгляду колегії суддів у наступному складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії - судді Костів Т.С., Марко Р.І.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09.02.2018 апеляційну скаргу залишено без руху і надано скаржникам строк для усунення недоліків.

28.02.2018 скаржником ОСОБА_2 подано заяву, в якій, зокрема, просить включити в п.2 прохальної частини апеляційної скарги вимогу щодо визнання кредиторських вимог ОСОБА_7 на суму 1198,48 грн., ОСОБА_10 на суму 3445,63 грн. та ОСОБА_9 на суму 3196,20 грн. щодо виплати заробітної плати, оскільки така описана у апеляційній скарзі та не продубльована у її прохальній частині.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 02.03.2018 скаржникам поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду, відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 28.03.2018.

28.03.2018 та 18.04.2018 ухвалами Львівського апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав зазначених у них.

18.04.2018 скаржником ОСОБА_2 подано до суду заяву про долучення до матеріалів справи завіреної копії протоколу підсумків продажу акцій Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківська ПМК №118" від 27.03.1997, свідоцтва про реєстрацію випуску акцій від 30.07.1998 та виписки з реєстру кодів цінних паперів сформованої станом на 12.01.2004.

Скаржником ОСОБА_2 14.05.2018 подано до суду клопотання з обґрунтуванням розрахунку та розміру заборгованості щодо виплати заробітної плати скаржникам. У поданому клопотання скаржник просить суд із врахуванням наведеного у ньому визнати грошові вимоги кредиторів ОСОБА_8 із заробітної плати на суму 1198,48 грн., виплати частки в майні на суму 312,94 грн. та кошти довірителів(вкладників), які були залученими у створенні товариства у сумі 500,00 грн., ОСОБА_11 на суму 1198,48 грн., 312,94 грн. та 500,00 грн. відповідно, ОСОБА_3 на суму 312,94 грн. (частка майна) та 500,00 грн. (кошти вкладників), ОСОБА_6 на суму 312,94 грн. (частка майна) та 500,00 грн. (кошти вкладників), ОСОБА_5 на суму 311,78 (часткам майна) та 500,00 грн. (кошти вкладників), ОСОБА_4 140,36 грн. (частка майна) та 223,25 грн. (кошти вкладників), ОСОБА_7 на суму 1198,48 грн. (заборгованість із заробітної плати), ОСОБА_10 на суму 3445,63 грн. (заборгованість із заробітної плати), ОСОБА_9 на суму 3196,20 грн (заборгованість із заробітної плати) та вимоги ОСОБА_2 на суму 2677,00 грн. заборгованість із виплати одноразової вихідної допомоги.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 16.05.2018 скаржник та заявник участь уповноважених представників забезпечили, які надали пояснення по суті вимог апеляційної скарги та просили врахувати їх при винесені постанови. Інші учасники провадження у справі про банкрутство участі уповноважених представників не забезпечили, причин неявки не повідомили, хоча були належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Відповідно до п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Відтак, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами та за участю присутніх представників.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають до часткового задоволення, відтак оскаржувану ухвалу слід частково скасувати, прийнявши в цій частині нове рішення.

При розгляді справи судом встановлено, що 05.10.2015 ухвалою господарського суду Івано-Франківської області порушено провадження у справі №909/902/15 про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118".

Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 31.03.2016 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру щодо нього та призначено ліквідатором товариства арбітражного керуючого Стрельникова Валерія Вікторовича.

05.07.2017 до господарського суду від ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_9 надійшла заява б/н від 05.07.2017 (вх.№7110/17), подана згідно довіреностей ОСОБА_2, про визнання їх вимог до боржника та включення їх до реєстру вимог кредиторів боржника із зобов'язанням ліквідатора Стрельнікова В. В. виплатити заборгованість по заробітній платі на суму 10237,27 грн. та частку вартості майна на суму 2970,00 грн.

27.11.2017 від ОСОБА_2 надійшла заява (вх.№ 12643/17), подана особисто та від імені ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_11, в якій, окрім попередньо заявлених вимог про виплату заробітної плати, ставиться питання про визнання грошових вимог ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 щодо повернення їх внесків в статутний капітал боржника та виплату частки майна в сумі 8112, 54 грн., а також визнання вимог ОСОБА_2 щодо виплати вихідної допомоги в сумі 2677,00 грн. та внесення визнаних господарським судом вимог до реєстру вимог кредиторів боржника.

Щодо вимог ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_9 щодо виплати заборгованості по заробітній платі на суму 10 237 грн. 27 коп.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Інструкція зі статистики заробітної плати, затверджена Наказом Держкомстату України від 13.01.2004 № 5, розроблена відповідно до Законів України "Про державну статистику" та "Про оплату праці" з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків. Дія Інструкції поширюється на всіх юридичних осіб, їхні філії, відділення, представництва та інші відособлені структурні підрозділи. Для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. Фонд оплати праці складається з фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат (п.1.3).

Так, згідно з пп.2.3.2 п.2.3 Інструкції зі статистики заробітної плати інші заохочувальні та компенсаційні виплати включають винагороди та премії, які мають одноразовий характер, компенсаційні та інші грошові й матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. До них належать винагороди та заохочення, що здійснюються раз на рік або мають одноразовий характер, зокрема, кошти, спрямовані на викуп майна працівниками з моменту їх персоніфікації, а також суми вартості майна, яке розподіляється між членами колективу в разі ліквідації (реорганізації, перепрофілювання) підприємства (крім випадків розподілу майна між засновниками підприємства). Кошти, спрямовані на викуп майна підприємства членами трудового колективу за рахунок коштів підприємства (або коштів, взятих у позику в установах банків, з початку її погашення) з моменту їх персоніфікації як інші заохочувальні та компенсаційні виплати були передбачені також п.2.42 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України від 11.12.1995 № 323.

Скаржник вважає, що за період з грудня 1995 року по грудень 2015 року у боржника наявна заборгованість перед кредиторами у розмірі 10 237,27 грн. (ОСОБА_7 - 1198,48 грн., ОСОБА_10 - 3445,63 грн., ОСОБА_8 - 1198,48 грн., ОСОБА_9 - 3196,20 грн., ОСОБА_11 - 1198,48 грн.) через порушення термінів виплати грошової винагороди (з урахуванням інфляційних).

Згідно з Положенням про персоніфікацію коштів, направлених на викуп майна Івано-Франківської ПМК-118, від 29.09.1995 дане положення у відповідності із законодавчими актами України визначає власність членів трудового колективу, що створена за рахунок чистого прибутку та вклад кожного з них, направленого як матеріальна допомога на придбання акцій для викупу майна ПМК-118. Положенням передбачено встановлення персоніфікованого прибутку, направленого на матеріальну допомогу кожному члену колективу в залежності від стажу роботи з врахуванням переводу та відпрацьованим балансом робочого часу в 1995 році не більше 25,0 млн.крб. (п.1), кошти для викупу майна у відповідності з даним положенням направляються згідно наказу по ПМК-118 на приватизаційний рахунок (п.4).

Керуючись Положенням про персоніфікацію коштів, направлених на викуп майна Івано-Франківської ПМК-118, від 29.09.1995, Положенням про порядок розрахунків за придбані об'єкти приватизації, затвердженого головою Національного банку України від 30.10.1992 року, наказом голови Фонду державного майна України від 02.11.1992 №467, ВАТ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" видала наказ № 93 від 29.12.1995, відповідно до якого із загальної суми коштів направлено 3029 млн.крб. на одноразову матеріальну допомогу для пільгового придбання акцій кожному із членів колективу згідно з положенням (п.1), бухгалтерії ПМК-118 перерахувати вказані кошти на приватизаційний рахунок позабюджетного фонду приватизації №110733 (п.3), кожному із вказаних членів трудового колективу на суму нарахованої одноразової допомоги у відповідності із чинним законодавством по приватизації видати акції (п.4).

Кошти, що є власністю трудового колективу, нагромаджуються за рахунок відрахувань від чистого прибутку, якщо це передбачено статутом підприємства відповідно до чинного законодавства. Кошти акумулюються на субрахунку N 5 "Власні кошти трудового колективу" рахунку № 88 "Фонди спеціального призначення". Використання коштів, що є власністю трудового колективу, здійснюється після їх персоніфікації, тобто після визначення частки кожного члена трудового колективу. Персоніфікація здійснюється згідно з Положенням, яке затверджується рішенням загальних зборів трудового колективу. Після визначення особистої частки в сумі коштів трудового колективу кожному працівникові на підприємстві відкривається особовий приватизаційний рахунок на субрахунку № 5 рахунку № 88 з використанням табельного номера працівника.

Кошти з цього субрахунку перераховуються за заявою їх власника на рахунок відповідного позабюджетного фонду приватизації, товариства покупців або фінансового посередника і можуть бути використані тільки з метою приватизації (п.2.4-2.7 Положення про порядок розрахунків за придбані об'єкти приватизації, затвердженого головою Національного банку України від 30.10.1992, чинного станом на дату здійснення розподілу персоніфікованого прибутку).

У матеріалах справи наявна відомість з розподілу персоніфікованого прибутку, направленого як одноразову матеріальну допомогу для пільгового придбання акцій за 1995 рік згідно з наказом № 93 від 29.12.1995, відповідно до якої сума акцій (млн.) ОСОБА_7 - 8, ОСОБА_10 - 23, ОСОБА_8 - 1, ОСОБА_9 - 20, ОСОБА_11 - 8.

Тобто, з вказаних документів вбачається систематичність дій, спрямованих на викуп майна, та проведення персоніфікації коштів. Також у матеріалах справи наявні зави вказаних кредиторів з проханням виплатити їм матеріальну допомогу, нараховану згідно з відомістю від 29.12.1995. Доказів здійснення таких виплат у матеріалах справи немає. Так, згідно з бухгалтерською довідкою ТзДВ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" від 15.01.2016 заборгованість по заробітній платі відсутня, однак, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування мають право протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. До заяви в обов'язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі. Відповідне правило не поширюється на вимоги кредиторів щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування (ч.4 ст.23 Закону).

З огляду на зазначене колегія суддів вважає обґрунтованими суми заборгованості по невиплаті матеріальної допомоги (коштів, спрямованих на викуп майна працівниками з моменту їх персоніфікації) у розмірі 10 237,27 грн., а саме ОСОБА_7 на суму 1198,48 грн., ОСОБА_8 на суму 1198,48 грн., ОСОБА_11 на суму 1198,48 грн., ОСОБА_10 на суму 3445,63, ОСОБА_9 на суму 3196,20 грн.

Спростовуючи висновки суду першої інстанції щодо придбання акцій товариства на виділену цільову матеріальну допомогу зазначеними кредиторами, що в свою чергу виключає можливість її віднесення до заробітної плати та визнання вказаних грошових вимог, колегія суддів зазначає наступне.

27.03.1997 комісією з приватизації Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківська ПМК №118" винесено протокол підсумків продажу акцій товариства, що затверджений першим заступником начальника регіонального відділення Фонду Державного майна України від 28.03.1997, з якого вбачається, що вартість майна, що становить статутний фонд акціонерного товариства визнано оплаченою, а процес продажу акцій товариства завершеним. Підсумки продажу зведено в таблицю №1, з якої вбачається, що пільговий продаж акцій товариства у кількості 522000 штук (в гривневому еквіваленті - 130500 грн.) здійснений за рахунок сертифікатів, а не за рахунок готівкових коштів.

Відтак, висновки суду першої інстанції в цій частині є помилковими, а кошти у розмірі 10237,27 грн. підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів до першої черги.

Щодо вимог ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виплату частини майна, пропорційної їх часткам у статутному капіталі боржника.

Як вірно встановлено господарським судом та вбачається із матеріалів справи, 12.09.2013 винесено рішення загальних зборів акціонерів ПАТ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118", що оформлено протоколом № 01/09/2013 та вирішено почати перетворення публічного акціонерного товариства "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" у товариство з додатковою відповідальністю; утворено комісію з перетворення, яку уповноважено на складання передавального акту у строк до проведення наступних загальних зборів учасників товариства.

Рішенням установчих зборів засновників (учасників) ТДВ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" від 13.12.2013, оформленим протоколом № 01/12/13, створено товариство з додатковою відповідальністю "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" шляхом його перетворення з публічного акціонерного товариства "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" з передачею йому всього майна, прав та обов'язків останнього; затверджено статутний капітал товариства в розмірі 1840000 грн. та затверджено розподіл часток між його учасниками; затверджено проект Статуту ТДВ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118".

Згідно норми ст.20 Закону України "Про акціонерні товариства" корпоративні права акціонера щодо цього акціонерного товариства посвідчуються акціями.

Відповідно до ч.1 ст.79 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонерне товариство припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим підприємницьким товариствам - правонаступникам (шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Акції товариства, що перетворюється, конвертуються в частки (паї) підприємницького товариства-правонаступника та розподіляються серед його учасників (абз.3 ч.2 ст.80 ЗУ "Про акціонерні товариства"). Pозподіл часток (паїв) підприємницького товариства - правонаступника відбувається із збереженням співвідношення кількості акцій, що було між акціонерами у статутному капіталі акціонерного товариства, що перетворилося (ч.4 ст.87 Закону України "Про акціонерні товариства").

Судом встанвоелно, що на час перетворення ПАТ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" у ТДВ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" акціонерами ПАТ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" були, зокрема, такі особи: ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5

ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 акціонерами ПАТ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" не були.

Із долучених матеріалів реєстраційної справи ТДВ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" вбачається, що громадяни ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали частки у ТДВ із збереженням співвідношення належної їм кількості акцій у ПАТ.

15.08.14 загальними зборами учасників ТДВ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" прийнято рішення, оформлене протоколом № 02/08/2014 про виключення зі складу товариства учасників, які не належним чином виконують свої статутні обов'язки та перешкоджають досягненню цілей товариства, серед них, зокрема: ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Доказів визнання зазначеного рішення недійсним чи оскарження в судовому порядку господарському суду не надано.

Частиною 2 статті 64 Закону України "Про господарські товариства" визначено, що виключення учасника з товариства призводить до наслідків, передбачених статтями 54 і 55 цього Закону.

Відповідно до ст.54 Закону України "Про господарські товариства" при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі.

При визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з ТОВ (ТДВ), а також порядку і строків їх виплати господарські суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства. У випадку неврегульованості в установчих документах вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства (п.30 постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.10.08 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів").

Згідно п.12 Статуту ТДВ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" в редакції, затвердженій рішенням установчих зборів засновників (учасників) від 13.12.2013, при виключенні учасника з товариства настають наслідки, передбачені розділом 11 цього Статуту.

В розділі 11 Статуту ТДВ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" зазначено, що учаснику, який виходить з товариства, сплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі, а також належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу (виключення). Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, встановлюється рішенням загальних зборів учасників.

Рішенням загальних зборів учасників ТДВ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118", яким ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виключено зі складу учасників ТДВ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118, вирішено виплатити їм вартість частини майна товариства, пропорційну їх часткам у статутному капіталі у відповідності до вимог чинного законодавства. Однак, виплати частки майна ТДВ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" виключеним з нього учасникам не відбулося.

Cтаном на 30.09.2014 вартість чистих активів ТДВ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" складала 1150500 грн. (за даними Головного управління статистики в Івано-Франківській області).

Відтак, колегія суддів вважає доведеними вимоги ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо виплати виключеним зі складу учасників товариства вартості частини майна товариства, пропорційної їх частці у статутному капіталі.

Перевіривши здійснений господарським судом розрахунок щодо часток ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у статутному капіталі боржника колегія суддів вважає обґрунтованим визнання грошових вимог кредиторів у таких розмірах: ОСОБА_8 - 312 грн 94 коп, ОСОБА_11 - 312 грн 94 коп, ОСОБА_3 - 312 грн 94 коп, ОСОБА_6 - 312 грн 94 коп, ОСОБА_5 - 311 грн 78 коп, ОСОБА_4 - 140 грн 36 коп. та включення їх до шостої черги задоволення вимог кредиторів боржника із врахуванням положень ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Щодо вимог ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про повернення їм внесків в статутний капітал боржника колегія суддів зазначає наступне.

Повернення майна, внесеного в статутний капітал товариства, може мати місце при його ліквідації після здійснення усіх розрахунків з кредиторами. Однак, враховуючи, що громадяни ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на даний час не є учасниками ТДВ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118", підстави для повернення їм внесків в статутний капітал боржника в будь-якому випадку відсутні.

Щодо вимог ОСОБА_2 про визнання вимог щодо виплати вихідної допомоги в сумі 2677 грн. та внесення їх до реєстру вимог кредиторів боржника слід зазначити таке.

З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2008 ОСОБА_2 було звільнено з роботи у відповідності до ст.38 Кодексу законів України про працю за власним бажанням.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.11.2012 у справі № 0907/1176/2012 про зобов'язання ВАТ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" виплатити ОСОБА_2 винагороду в сумі 19588,50 грн. встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.11.2009 ОСОБА_2 було відмовлено в задоволенні позовних вимог про зміну дати звільнення, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, вихідної допомоги та моральної шкоди. Також встановлено, що зазначене рішення набрало законної сили.

Окрім того, у відповідності до ст.44 Кодексу законів України про працю в редакції, що діяла на час звільнення ОСОБА_2, вихідна допомога виплачується працівникам у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у п.3 та п.6 ст.36, п.1, п.2 і п.6 ст.40 цього Кодексу та внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39).

Оскільки, звільнення з роботи за власним бажанням працівника у відповідності до ст.38 Кодексу законів України про працю не є підставою для нарахування звільненому працівнику вихідної допомоги, а доказів порушення власником ВАТ "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118" або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору ОСОБА_2 господарському суду не подано, у задоволенні його вимог щодо виплати вихідної допомоги в сумі 2677 грн. та внесення визнаної суми до реєстру вимог кредиторів боржника обґрунтовано відмовлено господарським судом.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржувана ухвала вказаним вимогам не відповідає.

Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваної ухвали, доводи апелянтів, заявного кредитора колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають до часткового задоволення, відтак оскаржувану ухвалу слід частково скасувати, прийнявши в цій частині нове рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 273, 275, 277, 282, 283, 284 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 особисто та від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (вх.№ЛАГС 01-05/535/18 від 07.02.2018 р.) - задоволити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2017 у справі № 909/902/15 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання грошових вимог ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_9 щодо виплати заборгованості по заробітній платі на суму 10 237,27 грн. скасувати.

3. Прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати грошові вимоги ОСОБА_7 до Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківська пересувна механізована колона - 118" на суму 1198,48 грн., ОСОБА_8 до Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківська пересувна механізована колона - 118" на суму 1198,48 грн., ОСОБА_11 до Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківська пересувна механізована колона - 118" на суму 1198,48 грн., ОСОБА_10 до Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківська пересувна механізована колона - 118" на суму 3445,63, ОСОБА_9 до Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківська пересувна механізована колона - 118" на суму 3196,20 грн.

Включити вимоги у вказаному розмірі до реєстру вимог кредиторів у першу чергу задоволення.

4. В решті ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2017 року у справі № 909/902/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 21.05.2018.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Костів Т.С.

суддя Марко Р.І.