КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2018 р. Справа№ 910/20597/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №01/01/07/1191 від 26.03.2018 (вх. №09.1-04.1/1966/18 від 02.04.2018) Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018

у справі №910/20597/17 (суддя - Пінчук В.І.)

за позовом ОСОБА_2

до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про стягнення 342 621,87 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача - ОСОБА_2

від відповідача - Жила М.І., довіреність № 01/01/07-397/д від 07.05.2018

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення 342 621,87 грн, з яких: 229215,40 грн. заборгованість по виплаті дивідендів за 2011, 2012, 2013 та 2014 роки, 16834,76 грн. - 3% річних та 96571,71 грн. збитки від інфляції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення строків, визначених в рішеннях загальних зборів, оформлених протоколами від 10.10.2014 та 22.07.2015, не було виплачено належних позивачу дивідендів. Крім того, в порядку ст. ст. 610, 611, 625 ЦК України на суму заборгованості нараховано інфляційні та три відсотки річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 (повний текст рішення складено 06.03.2018) позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на користь ОСОБА_2 214316 грн. 40 коп. дивідендів за 2011 - 2014 роки, 15758 грн. 11 коп. - 3% річних, 90294 грн. 20 коп. збитків від інфляції, 4805 грн. 53 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд з посиланням на приписи ст. ст. 116, 509, 599 ЦК України, ст. ст. 167, 193 ГК України, ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства», ст. 10 Закону України «Про господарські товариства», п. п. 168.1.1, 167.5.2, 168.1.5, 16-1 Податкового кодексу України та встановлення обставин неналежного виконання відповідачем зобов'язань щодо виплати дивідендів, дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині у зв'язку з правомірним утриманням та сплатою до Державного бюджету України відповідачем податків. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення сум дивідендів, судом першої інстанції здійснено власний перерахунок трьох відсотків річних та інфляційних.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач - ПАТ «Укрнафта», 26.03.2018 подав апеляційну скаргу №01/01/07/1191 від 26.03.2018 (вх. №09.1-04.1/1966/18 від 02.04.2018), в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі №910/20597/17 повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що місцевим господарським судом невірно застосовано норми матеріального права, а також неповно встановлено обставини, які мають значення для справи та неправильно надано оцінку доказам, що містяться в матеріалах справи. Зокрема, апелянт зазначає, що зобов'язання емітента по виплаті частики прибутку акціонеру виникає лише після звернення останнього до товариства з відповідною заявою та підтвердженням своїх прав на отримання дивідендів. Щодо позовних вимог про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних апелянт зазначає, що до корпоративних правовідносин положення ст. 625 ЦК України не застосовуються.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2018 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі №910/20597/17 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді: Мальченко А.О., Дикунська С.Я., відкрито апеляційне провадження. В порядку підготовки справи до розгляду позивачу був наданий строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань, пояснень.

23.04.2018 до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.05.2018 справу призначено до розгляду на 16.05.2018.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.05.2018 вимоги апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити, а оскаржуване рішення - скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

З наявної в матеріалах справи виписки про стан рахунку в цінних паперах станом на 20.10.2014 та 03.08.2015, яка 27.01.2017 складена ТОВ «Універ Капітал», вбачається, що ОСОБА_2 є акціонером Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (а.с. 18-19 том І).

Так, згідно виписок про стан рахунку в цінних паперах станом на 20.10.2014 позивачу належить 2130 простих іменних акцій відповідача, а станом на 03.08.2015 - 3430 простих іменних акцій товариства.

Згідно зі ст. ст. 152, 155 ЦК України акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями. Статутний капітал акціонерного товариства утворюється з вартості вкладів акціонерів, внесених внаслідок придбання ними акцій.

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» акція це іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Статтею 167 ГК України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У статті 116 ЦК України та статті 10 Закону України «Про господарські товариства» закріплено, право учасника товариства, на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників, якщо він є учасником товариства на початок строку виплати дивідендів.

Дивідендом, за змістом ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства», є частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів. Рішення про виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями приймається загальними зборами акціонерного товариства.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Укрнафта», оформленим протоколом №22 від 10.10.2014, вирішено, зокрема, затвердити наступний порядок розподілу прибутку:

- за 2011 рік: ,00 грн. сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2011 рік, 2 181 612 957, 30 грн, що складає 99,99% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн, а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства. Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - у строк з 20.10.2014 року по 10.04.2015. Виплату дивідендів вирішено здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015.

- за 2012 рік: ,00 грн. сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2012 рік, 1 427 836 668,30 грн, що складає 99,98% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн, а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства. Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20 жовтня 2014 р. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 р. по 10.04.2015 р. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства»;

- за 2013 рік: 189 886 355,00 грн. сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2013 рік, 189 799785,00 грн., що складає 99,95% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн, а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства. Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20 жовтня 2014 р. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 р. по 10.04.2015 р. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

Рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Укрнафта», оформленим протоколом №23 від 22.07.2015, вирішено, зокрема, затвердити наступний порядок розподілу прибутку за 2014 рік:

- направити на виплату дивідендів акціонерам 100% або максимально наближений до 100 відсотків, але не менший ніж 99,9% розмір чистого прибутку Товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23,32 грн., а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства. Виплату дивідендів здійснити у строк з 03.08.2015 р. по 03.10.2015 р. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

Відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» (в редакції чинній на час прийняття рішень загальними зборами акціонерів) для виплати дивідендів товариство в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України, перераховує дивіденди Центральному депозитарію цінних паперів на рахунок, відкритий у розрахунковому центрі з обслуговування договорів на фінансових ринках для зарахування на рахунки депозитарних установ та депозитаріїв - кореспондентів для їх подальшого переказу депозитарними установами на рахунки депонентів або сплати депонентам іншим способом, передбаченим договором, а також для їх подальшого переказу депозитаріями - кореспондентами особам, які мають права на отримання доходів та інших виплат відповідно до законодавства іншої країни.

Частиною другою названої статті Закону визначено, що виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів.

Пунктом 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016 року № 4 визначено, що статтею 30 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів АТ у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів. Виплата дивідендів за привілейованими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку відповідно до статуту АТ у строк, що не перевищує шість місяців після закінчення звітного року. У разі прийняття загальними зборами акціонерів товариства рішення щодо виплати дивідендів у строк, менший ніж передбачений абзацом першим частини другої статті 30 України «Про акціонерні товариства», виплата дивідендів здійснюється у строк, визначений загальними зборами. У разі прийняття загальними зборами акціонерів товариства рішення про виплату дивідендів за простими акціями у АТ виникає обов'язок сплатити акціонеру відповідну суму коштів у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття такого рішення, чи у менший строк, визначений загальними зборами.

Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для висновку, що з моменту прийняття загальними зборами відповідного рішення про виплату дивідендів акціонеру у товариства виникає обов'язок здійснення відповідних дій по його виконанню. При цьому, виконання товариством цього обов'язку не ставиться законодавцем в залежність від вчинення акціонером будь-яких попередніх (необхідних) дій, таких як звернення з відповідною заявою.

Крім того, ст. 11 Закону України «Про господарські товариства» визначено обов'язки учасників товариства, серед яких обов'язок акціонера щодо звернення до емітента з письмовою вимогою про отримання нарахованих дивідендів відсутній, як і строків такого звернення.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються як необґрунтовані, оскільки не можуть бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України.

Оскільки право на отримання частки прибутку (дивідендів) акціонером передбачено ст. 116 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» і з цього питання було прийнято рішення загальними зборами відповідача, які оформленні протоколами № 22 від 10.10.2014, № 23 від 22.07.2015, однак останній виплату дивідендів не здійснив, чим порушив свої зобов'язання і права позивача, який є акціонером ПАТ «Укрнафта», суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про стягнення на користь позивача заборгованості з виплати дивідендів за 2011-2014 роки.

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_2, зокрема, заявлено до стягнення 149 227,80 грн дивідендів, нарахованих за 2011-2013 роки та 79 987,60 грн дивідендів, нарахованих за 2014 рік.

Поряд з цим, відповідачем, як податковим агентом, утримані і сплачені до Державного бюджету України податок на доходи фізичних осіб та військовий збір за нарахованими дивідендами позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с. 86-93 том І).

У відповідності до п. 168.1.1 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 167.5.2 Податкового кодексу України ставка податку у розмірі 5 відсотків встановлюється для доходів у вигляді дивідендів по акціях та корпоративних правах, нарахованих резидентами - платниками податку на прибуток підприємств (крім доходів у вигляді дивідендів по акціях, інвестиційних сертифікатах, які виплачуються інститутами спільного інвестування).

Якщо оподатковуваний дохід, згідно з п. 168.1.5 Податкового кодексу України, нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно п. 16-1 розділу 10 Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу; об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладених норм та наявних в матеріалах справи доказів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про правомірність здійснення відповідачем сплати до Державного бюджету України 5% податку з доходу фізичних осіб та 1,5% військового збору, розрахованого щодо загальної суми дивідендів позивача. Відтак, розмір заявлених позивачем до стягнення дивідендів, нарахованих за 2011 - 2014 роки, підлягає зменшенню на суми сплачених відповідачем податків.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов'язання, згідно зі ст. 599 ЦК України, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки доказів належного виконання відповідачем зобов'язань по виплаті нарахованих дивідендів за 2011-2014 матеріали справи не містять, а відповідачем в порядку ст. ст. 13, 74 ГПК України протилежного не доведено, судом першої інстанції обґрунтовано і правомірно стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь позивача заборгованість з виплати дивідендів в розмірі 214 316, 40 грн за 2011-2014 роки з урахуванням сплати відповідачем податків і зборів (5 % податку з доходу фізичних осіб, 1,5 % військового збору).

Також колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат за спірний період з таких підстав.

За положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

За змістом ст. ст. 524, 533 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

У відповідності до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти - прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів.

Таким чином, правовідносини, в яких товариство у разі прийняття рішення загальними зборами про виплату акціонеру дивідендів, зобов'язано здійснити таку виплату, є грошовим зобов'язанням. А відтак, суд першої інстанції правомірно застосував до спірних правовідносин положення ст. 625 ЦК України. Доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються як необґрунтовані.

Оскільки судом першої інстанції здійснено перерахунок інфляційних та трьох відсотків річних з урахуванням зменшення суми заборгованості по виплаті дивідендів, колегія суддів вважає правомірним задоволення позову в частині стягнення з відповідача 15 758,11 грн - 3% річних та 90 294, 20 грн збитків від інфляції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено усі обставини справи та надана їм вірна правова оцінка, викладені в оскаржуваному рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, не суперечать чинному законодавству, а відтак відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2018 в розумінні приписів ст. 277 ГПК України. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі № 910/20597/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі № 910/20597/17 залишити без змін.

3. Справу № 910/20597/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Повний текст постанови складено 21.05.2018