ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 911/1626/17

Провадження № 12-86гс18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого судді Князєва В.С.,

судді-доповідачаКібенкоО.Р.,

суддів: Антонюк Н.О., Бакуліної С.В., Британчука В.В., Гудими Д.А., Данішевської В.І., Золотнікова О.С., Лобойка Л.М., Лященко Н.П., Прокопенка О.Б., Рогач Л.І., Саприкіної І.В., Ситнік О.М., Ткачука О.С., Уркевича В.Ю., Яновської О.Г.,

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»

на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 02 серпня 2017 року, ухвалену колегією суддів у складі Смірнової Л.Г., Пашкіної С.А.,

Чорногуза М.Г.,

у справіГосподарського суду Київської області

за позовом Київського міського центру зайнятості

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»

про стягнення 24 086,84 грн

Історія справи

Короткий зміст та підстави позовних вимог

1. У травні 2017 року Київський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (далі - ДП «Укрспирт») про стягнення 24 086,84 грн виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному внаслідок поновлення працівника останнього на посаді за рішенням суду.

2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Київський міський центр зайнятості виплатив допомогу по безробіттю за період з 04 грудня 2015 року по 14 квітня 2016 року в сумі 24 086,84 грн незаконно звільненій та в подальшому поновленій на посаді за рішенням суду працівниці ДП «Укрспирт» ОСОБА_6 (далі - ОСОБА_6.), яка мала статус безробітного, що підлягає відшкодуванню відповідачем на підставі частини четвертої статті 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

3. 26 жовтня 2015 року ОСОБА_6 звільнена ДП «Укрспирт» із посади начальника управління інформаційно-адміністративної роботи відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку із скороченням штату.

4. Згідно з наказами позивача від 03 грудня 2015 року та 04 грудня 2015 року ОСОБА_6 надано статус безробітної, призначено допомогу по безробіттю та розпочато виплату допомоги відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 22 та пункту 1 частини першої статті 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

5. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року у справі № 754/16476/15-ц, яке набрало законної сили, визнано незаконним наказ ДП «Укрспирт» від 26 жовтня 2015 року № 285-к про звільнення ОСОБА_6; поновлено останню на посаді начальника управління інформаційно-адміністративної роботи ДП «Укрспирт»; стягнуто з ДП «Укрспирт» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 63 016,59 грн та невиплачену при звільненні вихідну допомогу у сумі 10 758,96 грн.

6. Згідно з наказом ДП «Укрспирт» від 28 квітня 2016 року № 89-к ОСОБА_6 поновлено на посаді начальника управління інформаційно-адміністративної роботи.

7. Під час перебування на обліку у Деснянському районному центрі зайнятості ОСОБА_6, як такій, що мала статус безробітного, здійснювалась виплата допомоги по безробіттю як застрахованій особі за період з 04 грудня 2015 року по 14 квітня 2016 року в сумі 24 086,84 грн.

8. У зв'язку з поновленням ОСОБА_6 на роботі за рішенням суду позивач направив відповідачеві претензію від 04 серпня 2016 року № 19-7573 з вимогою перерахувати кошти в сумі 24 086,84 грн, витрачені як допомога по безробіттю. Відповідач, розглянувши цю претензію, надіслав на адресу позивача лист-відповідь від 20 вересня 2016 року № 02-7-3/1619, в якому зазначив, що вважає претензію передчасною внаслідок оскарження до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ та зупинення судом касаційної інстанції виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року у справі № 754/16476/15-ц про визнання незаконним наказу ДП «Укрспирт» від 26 жовтня 2015 року №285-к щодо звільнення ОСОБА_6 і поновлення її на посаді. Грошових коштів відповідач не сплатив.

9. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 грудня 2016 року вищевказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

10. Звертаючись з даним позовом, позивач зазначив про те, що відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, утримуються з роботодавця, у зв'язку з чим просив суд стягнути на його користь 24 086,84 грн безпідставно виплачених грошових коштів.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

11. Ухвалою Господарського суду Київської області від 07 липня 2017 року провадження у справі припинено на підставі пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній на час прийняття ухвали, оскільки спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, а справа належить до адміністративної юрисдикції.

12. Припиняючи провадження у справі, господарський суд першої інстанції зазначив, що спір у даній справі виник з приводу реалізації Київським міським центром зайнятості визначеної законодавством компетенції як суб'єкта владних повноважень у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття. Враховуючи, що до компетенції господарських судів не відноситься розгляд справ у спорах, що виникають із публічно-правових відносин, даний спір повинен розглядатися в адміністративних судах.

13. Постановою від 02 серпня 2017 року Київський апеляційний господарський суд скасував ухвалу Господарського суду Київської області від 07 липня 2017 року, а матеріали справи повернув до господарського суду першої інстанції для розгляду по суті з посиланням на те, що позов, предметом якого є стягнення з особи незаконно виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття та вартість наданих соціальних послуг безробітному внаслідок поновлення його на роботі за рішенням суду, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, та зазначив, що така справа підлягає розгляду господарським судом у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

14. ДП «Укрспирт» у касаційній скарзі просить скасувати постанову господарського суду апеляційної інстанції, а ухвалу господарського суду Київської області залишити без змін.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

15. Зважаючи на підстави позову та характер правовідносин, скаржник вказав на підвідомчість цього спору адміністративним судам, відсутність між сторонами господарських відносин і спору про право, а також зазначив про участь у спорі суб'єкта владних повноважень у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, який реалізовував свої завдання та функції щодо забезпечення збору страхових внесків, здійснював контроль правильності їх нарахування та своєчасності сплати.

Доводи інших учасників справи

16. У відзиві на касаційну скаргу позивач просив відмовити у її задоволенні, пославшись на те, що спір про стягнення зазначених сум не є публічно - правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який у спірних відносинах не здійснює владних управлінських функцій, а тому справа належить до розгляду господарськими судами.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

17. Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні норм процесуального права при вирішенні даного спору, які, на думку скаржника, прийнято з порушенням встановленої законом юрисдикції, ВеликаПалата Верховного Суду виходить із такого.

18. Страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, цивільно-правового договору чи на інших підставах, передбачених законом, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби) та інші особи, які проходять службу та отримують грошове забезпечення (далі - військовослужбовці), особи, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичні особи - підприємці, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах (частина перша статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

19. Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом (частина перша статті 8Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

20. Відповідно до пунктів 1, 2, 6 Положення про державну службу зайнятості, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 грудня 2016 року №1543, державна служба зайнятості (далі - Служба) є централізованою системою державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Міністерством соціальної політики України. Служба складається з Державної служби зайнятості (Центрального апарату) (далі - Центральний апарат Служби), Центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських центрів зайнятості (далі - регіональні центри зайнятості), міських, районних і міськрайонних центрів зайнятості (далі - базові центри зайнятості). Центральний апарат Служби, регіональні та базові центри зайнятості є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутові штампи та печатки із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та кодом за ЄДРПОУ, інші печатки та штампи (за наявності).

21. Згідно з пунктами 1, 2 Положення про Київський міський центр зайнятості, затвердженого директором Державного центру зайнятості 11 травня 2011 року, зазначений центр є органом державної служби зайнятості, на який покладаються функції робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у місті Києві. Діяльність центру спрямована на реалізацію заходів, зокрема, реалізації завдань, визначених законодавством у сфері зайнятості населення та загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, на території міста Києва. Центр може створювати (ліквідовувати) структурні підрозділи - районні центри зайнятості (без статусу юридичної особи) згідно адміністративно-територіального розподілу м. Києва, а також навчальні заклади (при потребі). Деснянський районний центр зайнятості є структурним підрозділом позивача, не є юридичною особою, а тому Київський міський центр зайнятості на підставі положень статей 1, 21 ГПК України звернувся з даним позовом щодо стягнення спірної суми коштів.

22. Відповідно до статті 1 ГПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (в тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

23. Господарським судам підвідомчі спори між юридичними особами «з інших підстав», які є способом захисту цивільних прав та інтересів юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців (пункт 1 частини 1 статті 12 ГПК України).

24. Предметом спору у даній є спірні правовідносини, що виникли зобов'язку відповідача відшкодувати Київському міському центру зайнятості виплачену працівнику ДП «Укрспирт» допомогу по безробіттю на підставі частини четвертої статті 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

25. У частині четвертій статті 35 цього Закону передбачена відповідальність роботодавця, зокрема із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

26. Право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу передбачено у абзаці 6 частини першої статті 34 цього Закону.

27. Спір про право, яке виникає в силу визначеного законом зобов'язання, за наслідком прийняття судового рішення про поновлення на роботі працівника юридичної особи, яка не перебуває у відносинах владного підпорядкування щодо фонду соціального страхування, є за своєю правовою природою господарсько-правовим і підлягає розгляду в судах господарської юрисдикції.

28. За приписами статті 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Тобто, необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при тому ці функції повинні здійснюватися відповідним суб'єктом, саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

29. Якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій (щодо іншої особи, яка є учасником спору), такий суб'єкт не перебуває «при здійсненні управлінських функцій» і не має встановлених нормами статті 2 КАС України ознак суб'єкта владних повноважень а, отже, і спір за участю останнього повинен вирішуватися господарським судом.

30. Спір про стягнення зазначеної суми не є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції, а тому посилання скаржника на те, що справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

31. Аналогічний правовий висновок щодо непоширення юрисдикції адміністративних судів на справи за позовами центрів зайнятості про стягнення з роботодавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням судувикладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № П/811/1917/14 (провадження № 11-102апп18), і від 18 квітня 2018 року (провадження № 11-189апп18). Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цього висновку.

32. Зважаючи на відсутність у переданому на вирішення суду спорі ознак справи адміністративної юрисдикції, апеляційний господарський суд правильно вказав, що дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Щодо суті касаційної скарги

33. Пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України передбачено, що cуд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

34. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК України).

35. Оскільки апеляційним господарським судом повно, всебічно досліджено фактичні обставини справи та правильно застосовано законодавство під час розгляду справи, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку про необхідність залишення касаційної скарги ДП «Укрспирт» без задоволення, а постанови апеляційної інстанції - без змін, як такої, що ухвалена з правильним застосуванням норм процесуального права.

36. Наведені в касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм процесуального права.

Щодо судових витрат

37. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Висновки щодо застосування норм права

38. Спори про стягнення органом соціального страхування з юридичної особи - роботодавця виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному внаслідок поновлення працівника на посаді за рішенням суду є господарсько-правовими та підлягають вирішенню в судах господарської юрисдикції.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314-317 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу ДП «Укрспирт» залишити без задоволення.

2. ПостановуКиївського апеляційного господарського суду від 02 серпня 2017 року у справі № 911/626/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.С. Князєв

Суддя-доповідач О.Р. Кібенко

Судді: Н.О. Антонюк О.Б. Прокопенко

С.В. Бакуліна Л.І. Рогач

В.В. Британчук І. В. Саприкіна

Д.А. Гудима О.М. Ситнік

В.І. Данішевська О.С. Ткачук

О.С. Золотніков В.Ю. Уркевич

Н.П. Лященко О.Г. Яновська

Л.М.Лобойко