ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2018 р.Справа № 922/3730/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Інтертранс 2000", м. Одеса, код ЄДРПО 37281246
до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "МПСР", м. Харків, код ЄДРПО 39643833
про стягнення коштів 23 749,50 грн.
за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: ОСОБА_3 - за довір. №б/н від 13.12.2017.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Інтертаранс" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "МПСР" (відповідача) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 23 749,50 грн, з яких: 6149,50 грн - збитки пов'язані з усуненням недоліків поставленого шнекового навантажувача, 10000 грн- витрати понесених на замовлення послуг ковшового навантажувача, 7600 грн штраф за поставки товару неналежної якості.

Ухвалою господарського суду від 09.11.2017р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 27.11.2017р. об 11:30 год.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ГПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п.9 п.1 Розділу XI Перехідних Положень ГПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ГПК України.

Так, ухвалою суду від 21.12.2017 призначено справу №922/3730/17 до розгляду в порядку загального позовного провадження, розпочато у справі №922/3730/17 підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 17.01.2018 об 11 год. 00 хв.

11.01.2018 Відповідач надав відзив на позовну заяву (вх.№655 від 11.01.2018), в якому заперечує проти позовних вимог та просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач без згоди відповідача вирішив власними силами усунути недоліки поставленого відповідачем товару. З урахуванням того, що порядок приймання-передачі товару за якістю сторонами у договорі визначений не був до спірних правовіднисин належит застосовувати положення "Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю", затвердженої постановою державного арбітражу Союзу РСР від 25.04.66р.

Протокольними ухвалами суду від 17.01.2018, 07.02.2018 підготовче засідання неодноразово відкладалося.

05.02.2018 позивач надав відповідь на відзив (вх.№3178), в якій вважає твердження Відповідача про порушення позивачем вимог "Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю" та відсутністю доказів поставки неякісного товару безпідставними, оскільки у відповідності до ч.6 ст.269 та ч.2 ст.679 ГПК України обов'язок доведення факту виникнення недоліків поставленого товару внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару покладається саме на відповідача, як постачальника товару.

12.02.2018 відповідач надав заперечення на відповідь на відзив (вх.№3997) в яких зазначає, що належним та достовірним доказом поставки неякісного товару має бути акт про фактичну якість, складений в порядку та у відповідності до вимог, встановлених Інструкцією №П-7. Позивачем в порушення Інструкції №П-7 не був зупинений процес приймання продукції та не складений акт огляду, не було викликано експертів, або компетентного представника іншого підприємства для підтвердження якості товару.

Протокольною ухвалою суду від 15.02.2018 закрито підготовче засідання у справі №922/3730/17, справу призначено до судового розгляду по суті на 01.03.2018.

01.03.2018 у судовому засіданні було оголошено перерву до 07.03.2018 12:00 год.

Ухвалою суду від 07.03.2018 вищезазначену позовну заяву було повернено позивачу без розгляду.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.2018 ухвалу господарського суду Харківської області від 07.03.2018 скасовано , а матеріали справи №922/3730/17 передано на розгляд господарському суду Харківської області.

Ухвалою суду від 08.05.2018 розгляд справи призначено на 15.05.2018.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання (вх.№13677 від 15.05.2018), в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгладати справу за наявними в матеріалах справи доказами, без його участі.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні у повному обсязі.

Суд дійшов висновку, що неявка представника позивача у судове засідання не перешкоджатиме розгляду справи по суті, у зв'язку з чим визнав за можливе розглянути справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи доказами, згідно ст. 202 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

13.07.2017 ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "МПСР" (постачальник) був виставлений для оплати ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Інтертранс 2000" рахунок на оплату по замовленню №75 на суму з ПДВ 38 000,00 грн. за навантажувач шнековий 10м 219 труба 12-32т/ч 380V разом з підставкою з лебідкою на колесах.

Згідно платіжного доручення №25 від 18.07.2017 ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Інтертранс2000" було перераховано ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "МПСР" 38 000,00 грн. за навантажувач шнековий 10м 219 труба 12-32т/ч 380V згідно рахунку №75 від 13.07.2017.

04.08.2017 ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Інтертранс 2000" було отримано від ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "МПСР" навантажувач шнековий 10м 219 труба 12-32т/ч 380V разом з підставкою з лебідкою на колесах, , що підтверджується підписаною та скріпленою печатками сторін видатковою накладною №82 .

За таких обставин господарський суд приходить до висновку, що між сторонами був укладений договір поставки продукції виробничо-технічного призначення у спрощений спосіб відповідно до ч.1 ст. 181 Господарського кодексу України.

У позові позивач вказує, що після доставки товару було виявлено його неповний комплект, а саме - відсутність підставки з лебідкою, а також суттєві конструктивні дефекти товару.01.08.2017 позивач звернувся до відповідача з претензією (а.с.25) в якій повідомив останнього про вказані недоліки та збитки, які зазнав позивач у зв'язку з поставою шнекового навантажувача неналежної якості та неповної укомплектованості.На задоволення вказаної претензії відповідач направив на адресу позивача підставку з лебідкою, а також вал та муфту належних розмірів,які в свою чергу були отримані позивачем 08.08.2017, що підтверджується декларацію про прийняття вантажу № (а.с 27). Проте, після заміни деталей навантажувача та його випробовувань позивачем було виявлено, що підставка з лебідкою не відповідають технічним характеристикам необхідним для експлуатації шнеку: колеса гнуться та розвалюються під вагою шнеку, лебідка не може підняти шнек на потрібну висоту, трос не витримує та починає розриватись.

15.08.2017 позивачем на адресу відповідача була направлена претензія з вимогою негайного направлення повноважного представника для огляду шнекового навантажувача та узгодження порядку та строку усунення недоліків.

27.09.2017 позивачем повторно було надіслано на адресу відповідача претензію з вимогою, в якій повідомив останнього про необхідність усунення недоліків та відшкодування позивачу збитків завданих поставкою товару неналежної якості.

Як зазначає позивач у позовній заяві, вищевказані претензії були залишені відповідачем без реагування, неодноразове електронне листування з відповідачем не призвели до позитивного результату, виявлені технічні недоліки товару на даний час не усунуті, сплачені кошти за товар та збитки завдані поставкою товару неналежної якості позивачу відшкодовані не були.

В свою чергу, відповідач у судовому засіданні та у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх.№655 від 11.01.2018) вказував на те, що дійсно, між сторонами відбувалася переписка засобами електронного зв'язку за змістом якої відповідач неодноразово пропонував позивачу за власний рахунок усунути недоліки шнекового навантажувача або здійсними його заміну, проте дані пропозиції були позивачем проігноровані.

Поряд із цим, суд зазначає, що додана позивачем до суду роздруківка електронного листування між сторонами не може бути прийнята судом, як належний доказ в розумінні ст.73 ГПК України, у зв'язку із її невідповідністю встановленим ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" вимогам.

У позовній заяві позивач наголошує на тому, що у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань позивачу було завдано збитки у вигляді витрат що були понесені та будуть понесені ним з усуненням недоліків поставленого відповідачем шнекового навантажувача неналежної якості .Так, для усунення недоліків та подальшої експлуатації шнекового навантажувача позивачем було придбано та замовлено запчастини на загальну вартість 6149,50 грн. за які позивач, у зв'язку із відсутністю у нього необхідних коштів розрахувався частково у розмірі 3207,36 грн.На підтвердження даних обставин надано копію видаткової накладної Ррз/OD-0141446 від 30.08.2017 та копію чеку про сплату 3207,36 грн.(а.с.44). Окрім цього, у зв'язку із досягнутими з контрагентами домовленостями щодо поставки вантажу та його розміщенням на складі, яке позивач мав здійснювати саме за допомогою поставленого відповідачем шнекового навантажувача, позивач був змушений найняти ковшовий навантажувач для планування вантажу на складі та виконання своїх зобов'язань перед контрагентами. Так, на виконання укладеного між ТОВ "Інтертранс 2000" та ПП "Оголюк" договору про надання вантажно розвантажувальних послуг № 4 від 01.08.2017 за послуги ковшового навантажувача за період з 01 по 07 серпня 2017 згідно акту виконаних робіт №21 від 07.08.2017 ТОВ "Інтертранс 2000" сплатило на підставі платіжного доручення №77від 07.08.2017 на користь ПП "Оголюк" 10 000,00 грн.(а.с.42-43). З огляду на поставку шнекового навантажувача неналежної якості та неповної комплектації, у відповідності до ст.269, 231 ГК України позивачем відповідачу було нараховано штраф у розмірі 7600,00 грн.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме, протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Господарським згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Зокрема, у відповідності до положень ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 ст. 675 Цивільного кодексу України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв'язку з його недоліками може бути пред'явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років, а щодо нерухомого майна - в межах трьох років від дня передання товару покупцеві, якщо договором або законом не встановлений більший строк (ч.2 ст. 680 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару.

В силу ч. 1 ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

З урахуванням того, що порядок приймання-передачі товару за якістю сторонами у договорі визначено не було, у разі поставці неякісної продукції позивач мав діяти у відповідності до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, яка затверджена постановою Державного арбітражу Союзу РСР від 25.04.1966 № П-7 (далі - Інструкція), оскільки п. 1 вказаної інструкції визначено, що ця інструкція застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними та Особливими умовами поставки або іншими обов'язковими для сторін правилами не встановлений інший порядок приймання виробничо-технічного призначення, та товарів народного споживання по якості та комплектності.

Згідно пункту 9 Інструкції акт про приховані недоліки продукції повинен бути складений протягом 5 днів після виявлення недоліків, однак не пізніше чотирьох місяців з дня надходження продукції на склад одержувача, що виявив приховані недоліки, якщо інші терміни не встановлені обов'язковими для сторін правилами. Коли приховані недоліки продукції можуть бути виявлені лише в процесі її обробки, виробленої послідовно двома або декількома підприємствами, акт про приховані недоліки має бути складений не пізніше чотирьох місяців з дня отримання продукції підприємством, який виявив недоліки. Акт про приховані недоліки, виявлені в продукції з гарантійними термінами служби або зберігання, повинен бути складений протягом 5 днів після виявлення недоліків, але в межах встановленого гарантійного терміну. Якщо для участі в складанні акта викликається представник виготовлювача (відправника), то до встановленого 5-денного терміну додається час, необхідне для його приїзду. Акт про приховані недоліки товарів, гарантійний термін на які обчислюється з моменту їх роздрібного продажу, може бути складений також в період зберігання до продажу, незалежно від часу отримання товарів. Прихованими недоліками визнаються такі недоліки, які не могли бути виявлені при звичайній для даного виду продукції перевірці і виявлені лише в процесі обробки, підготовки до монтажу, в процесі монтажу, випробування, використання і зберігання продукції.

Відповідно до пункту 33 Інструкції акт про приховані недоліки, виявлені в продукції, складається в порядку, передбаченому цією Інструкцією якщо інше не передбачено Основними і Особливими умовами поставки, іншими обов'язковими правилами і договором.

Згідно п.20 Інструкції при неявці представника виготовлювача (відправника) викликом одержувача (покупця) в установлений термін і у випадках, коли виклик представника іногороднього виготовлювача (відправника) не є обов'язковим, перевірка якості продукції проводиться представником відповідної галузевої інспекції з якості продукції, а перевірка якості товарів - експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції з якості.

Отже, у разі виявлення прихованих недоліків відповідно до Інструкції позивач повинен був залучити до участі у складанні акту представника експертного бюро товарних експертиз, або представника відповідної інспекції по якості, або компетентного представника іншого підприємства, або компетентного представника громадськості.

Проте, всупереч викладеним в Інструкції №-7 вимогам позивачем не було викликано експертів, або компетентного представника іншого підприємства для підтвердження якості товару, акт про приховані недоліки складено не було, а отже, за таких обставин суд вважає, що позивачем не доведено наявність прихованих недоліків та неналежну якість шнекового навантажувача , який був поставлений відповідачем позивачу.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підтверджуються матеріалами справи, вони є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, в задоволенні позовних вимог позивача необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати сплачені позивачем при подані позову, за умови відмови судом в задоволенні позову не підлягають йому відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 129, 165, 177, 202, 232, 233, 236, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Інтертранс 2000" (м.Одеса, код в ЄДРПО 37281246) до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "МПСР" (м. Харків, код в ЄДРПО 39643833) про стягнення 23749 грн. 50 коп. (двадцять три тисячі сімсот сорок девять гривень 50 копійок) відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень до Господарського процесуального кодексу України).

Рішення буде розміщено на сайті судової влади за адресою: http://court/gov.ua.

Позивач: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Інтертранс 2000», адреса: 65007, м. Одеса, вул. Генерала Цветаєва, 18, код в ЄДРПО 37281246.

Відповідач: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «МПСР», адреса: 61096, м. Харків, просп. Героїв Сталінграда, буд. 154-А. кв. 43, код в ЄДРПО 39643833.

Повне рішення складено 24.05.2018 р.

Суддя ОСОБА_1