КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2018 р. Справа№ 44/474-46/501-б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Остапенка О.М.

Михальської Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання Чміль Я.Є.

та представників учасників провадження у даній справі у відповідності до протоколу судового засідання від 17.05.2018

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства АБ "Київ"

на рішення господарського суду міста Києва від 08.02.2018

за заявою публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Сантанна" товарної біржі "Днепрофорвард"

за участю публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Сантана"

про визнання дій неправомірними та скасування аукціону

в межах справи № 44/474-46/501-б

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Сантанна"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.02.2018 у справі № 44/474-46/501-б відмовлено публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний банк "Київ" в задоволенні позову про визнання аукціону з продажу майна товариства з обмеженою відповідальністю "Сантанна", а саме лоту № 33, недійсним в межах справи 44/474-46/501-б.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Київ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 08.02.2018 у справі № 44/474-46/501-б та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення прийнята з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" на рішення господарського суду міста Києва від 08.02.2018 у справі № 44/474-46/501-б; призначено розгляд апеляційної скарги на 16.05.2018.

26.04.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від керуючого санацією надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 16.05.2017 було оголошено перерву до 17.05.2018.

26.04.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від керуючого санацією надійшли додаткові письмові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу.

У судових засіданнях 16.05.2018 та 17.05.2018 представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник боржника та представник ПрАТ «Фінансова компанія «Сантанна» заперечили проти апеляційної скарги та просили суд залишити оскаржувану ухвалу без змін, апеляційну скаргу - без задоволення; представник ПАТ АБ «Укргазбанк» поклалася на розсуд суду.

Інші учасники судового процесу у судове засідання не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Стаття 43 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судова колегія, обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності інших учасників провадження у справі, які не з'явилися у судове засідання, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" застосовуються норми цього Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, що діяла до 19.01.2013 (далі по тексту - Закон).

Відповідно до ст. 5 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що положення цього Закону (в редакції, чинній з 19.01.2013), що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, судами вірно зазначено, що дії саме з продажу майна в даному випадку мають бути здійснені відповідно до положень Закону в редакції, чинній з 19.01.2013.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду міста Києва від 07.08.2009 порушено провадження у даній справі про банкрутство.

08.10.2009 у газеті "Голос України" № 189 було опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Сантанна".

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 19.07.2012 у даній справі затверджено реєстр вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.02.2013 введено процедуру санації та призначено керуючим санацією боржника арбітражного керуючого Косякевича С.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.11.2013 затверджено план санації товариства з обмеженою відповідальністю "Сантанна".

23.03.2017 від публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" надійшла заява про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника в межах справи № 44/474-46/501-б.

У відповідності до ч. 8 ст. 44 Закону спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

Оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції, залишив без задоволення заяву "Акціонерний комерційний банк "Київ" про визнання недійсними та скасування результатів аукціону в межах справи № 44/474-46/501-б.

З даним судовим рішенням апелянт не погодився.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з повним дослідженням матеріалів справи та є такою, що відповідає вимогам законодавства, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання плану санації, затвердженого судом, були призначені відкриті торги (аукціони) з продажу частинами майна товариства з обмеженою відповідальністю "Сантанна" (далі - боржник), а саме: виставлено на продаж лот № 33, який включає в себе майнові права на 55 квартир у 27-поверховому 330-квартирному будинку (незавершене будівництво) розташованому на АДРЕСА_1.

Торги по лоту № 33 було призначено на 02.11.2016 о 12:00, про що розміщені відповідні оголошення на сайтах Міністерства Юстиції України та Вищого господарського суду України (номер публікації 35937), як це передбачено чинним законодавством.

За результатами вказаного вище аукціону по лоту № 33, аукціон визнаний таким, що не відбувся, у зв'язку з відсутністю жодного зареєстрованого учасника, що підтверджується протоколом від 21.10.2016 № 33/1 та повідомленням від 21.10.2016 № 21/10/16-2.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 65 Закону якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення аукціону без визначення переможця протягом місяця (у разі продажу нерухомого майна - двох місяців) організатор аукціону зобов'язаний провести повторний аукціон. Якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення повторного аукціону без визначення переможця протягом місяця організатор аукціону зобов'язаний провести другий повторний аукціон.

На повторні торги виставлено лот № 33, який включає в себе майнові права на 55 квартир у 27-поверховому 330-квартирному будинку (незавершене будівництво) розташованому на АДРЕСА_1.

Повторні торги по лоту № 33 було призначено на 23.11.2016 о 12:00, про що розміщені відповідні оголошення на сайтах Міністерства Юстиції України та Вищого господарського суду України (номер публікації 36599).

За результатами вказаного вище повторного аукціону по лоту № 33, аукціон визнано таким, що не відбувся, у зв'язку з відсутністю жодного зареєстрованого учасника, що підтверджується протоколом від 11.11.2016 № 33/2 та повідомленням від 11.11.2016 № 11/11/16-2.

На другі повторні торги виставлено лот № 33, який включає в себе майнові права на 55 квартир у 27-поверховому 330-квартирному будинку (незавершене будівництво) розташованому на АДРЕСА_1.

Проведення других повторних торгів по лоту № 33 було призначено на 07.03.2017 року о 12:00, про що розміщені відповідні оголошення на сайтах Міністерства Юстиції України та Вищого господарського суду України, за результатами аукціону по лоту № 33 відкриті торги визнані такими, що відбулись.

За результатами вищевказаного аукціону Лот № 33 продано ОСОБА_3 за ціною 20 046 267,00 грн., про що на сайті Міністерства юстиції України 09.03.2017 оприлюднене повідомлення про результати проведення аукціону з продажу майна боржника (номер публікації № 40982).

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Київ" (далі - позивач), як заставний кредитор боржника звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою, в якій просив суд визнати результати аукціону з продажу майна боржника, а саме лоту № 33, недійсними в межах справи 44/474-46/501-б. Обґрунтовуючи подання вказаної заяви заявник зазначив, що аукціон з продажу майна боржника відбувся з порушеннями, оскільки ліквідатором не погоджено порядок реалізації заставного майна боржника, не проведено оцінки заставного майна боржника, а керуючим санацією боржника та організатором аукціону порушено вимоги Закону.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що вказані обґрунтування позивача не підтвердженні належними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 18 Закону, план санації повинен містити заходи щодо відновлення платоспроможності боржника, умови участі інвесторів, за їх наявності, у повному або частковому задоволенні вимог кредиторів, зокрема шляхом переведення боргу (частини боргу) на інвестора, строк та черговість виплати боржником або інвестором боргу кредиторам та умови відповідальності інвестора за невиконання взятих згідно з планом санації зобов'язань.

Частиною 2 статті 18 Закону встановлено, що заходами щодо відновлення платоспроможності боржника, які містить план санації, можуть бути: продаж частини майна боржника.

Пунктами 4.5, 4.6 Плану санації боржника у редакції, затвердженій ухвалою господарського суду міста Києва від 18.02.2017, передбачено, що кредиторська заборгованість позивача в сумі 100 881 620,73 грн. підлягає погашенню за рахунок реалізації майна боржника у вигляді майнових прав на квартири та нерухомого майна, а саме: майнові права на 32 квартири загальною площею 3 426,86 кв. АДРЕСА_1; нежитлові приміщення в АДРЕСА_2, загальною площею 1.728, 90 кв. м.; нежитлові приміщення в АДРЕСА_2, загальною площею 228,20 кв. м.; вбудоване приміщення банку в АДРЕСА_3, загальною площею 1224,8 кв. м; майнові права на 23 квартири загальною площею 2 439, 95 кв. АДРЕСА_1 будуть реалізовані з метою задоволення вимог по кредитному договору № 28/08 від 18.03.2008, який укладений між публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" та товариством з обмеженою відповідальністю "БК "АНТАР".

Так, процедура санації по даній справі про банкрутство боржника здійснюється відповідно до Закону в редакції, чинній до 19.01.13, а саме продаж майна боржника в процедурі санації має відбуватись за Законом в редакції, чинній з 19.01.2013. Як вже зазначалось, відповідно до пункту 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що положення цього Закону (в редакції, чинній з 19.01.2013), що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, керуючий санацією боржника звертався до позивача з листами від 28.03.2016 та 19.04.2016 № 19/04 з проханням запропонувати початкову вартість продажу на аукціоні відповідного майна боржника, яке перебуває у його заставі.

На вказані листи позивач надав лист-відповідь за вих. № 25.2/254 від 29.04.2016, в якому повідомив, що з огляду на те, що затверджений господарським судом міста Києва план санації боржника передбачає задоволення вимог кредиторів в повному обсязі (звертаємо Вашу увагу на те, що частина кредиторських вимог боржника вже задоволена в повному обсязі) вважаємо логічним, з метою погашення кредиторських вимог кредитора в повному обсязі, що початкова вартість майна боржника, переданого в заставу кредитору, повинна становити не менше, ніж сума визнаних судом кредиторських вимог публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" у справі № 44/474-46/501-6, а саме 100 881 620,73 грн.

Відповідно до вимог Закону заставний кредитор надає згоду на реалізацію заставного майна, а порядок продажу такого майна банкрута встановлений спеціальними нормами Закону, у тому числі щодо встановлення початкової вартості майна, та порядку її зниження. Закон не надає права кредитору, вимоги якого забезпечені заставою майна боржника, встановлювати додаткові умови (вимоги) щодо початкової вартості майна, що підлягає продажу на аукціоні, а також порядку її зниження, ніж ті, що передбачені Законом. При цьому, надання згоди на продаж заставного майна забезпеченим кредитором не надає йому права обирати порядок та умови реалізації заставного майна, оскільки такий порядок та умови визначені Законом. Передбачений ст. 42 Закону дозвіл дається на реалізацію (майна боржника) в цілому, а не на кожну окрему дію, спрямовану на реалізацію майна боржника (зокрема, не на проведення конкретного аукціону, а на продаж майна банкрута) (правова позиція Вищого господарського суду України викладена у постановах від 23.08.2016 у справі № 901/2968/13, від 08.11.2016 у справі № 901/2966/13 та від 22.06.2016 у справі № 911/4106/15). Це питання в даному випадку з'ясовувалось судом під час затвердження плану санації боржника.

Що стосується визначення початкової вартості майна виставленого на продаж, то судова колегія звертає увагу на наступні норми Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону (у редакції, чинній з 19.01.2013) початкова вартість майна визначається арбітражним керуючим.

Згідно з ч. 3 ст. 57 Закону (у редакції, чинній після 19.01.2013), у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо визначеної арбітражним керуючим початкової вартості майна комітет кредиторів або окремий кредитор чи власник майна боржника можуть звернутися до господарського суду з клопотанням про проведення незалежної оцінки. Господарський суд своєю ухвалою може призначити незалежну оцінку майна боржника за рахунок зацікавлених кредиторів (кредитора), що здійснюється у порядку, визначеному Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Як вбачається з матеріалів справи, початкова вартість заставного майна, що забезпечує вимоги позивача на першому аукціоні дорівнює 156 611 460,95 грн., що перевищує загальний розмір грошових вимог забезпеченого кредитора публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" (100 881 620,73 грн.) та відповідає вимогам позивача, викладеним ним у листі за вих. № 25.2/254 від 29.04.2016 та вимогам Закону.

Як в позовній заяві, так і у відзивах до неї не зазначено про надання суду першої інстанції заперечень щодо визначення початкової вартості заставного майна чи клопотань про призначення незалежної оцінки майна заявлених до початку продажу спірного майна. В матеріалах справи відсутня інформація стосовного зазначеного, вказаного не спростовано і в суді апеляційної інстанції. Тобто фактично заставний кредитор не заперечував щодо визначеної керуючим санацією боржника початкової вартості заставного майна, що виставлялось на продаж.

Що стосується доводів апелянта стосовно того, що на час проведення аукціону з продажу вищевказаних майнових прав на квартири, ці майнові права знаходились в іпотеці в публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ", то судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, яким зазначено, що Законом (у редакції, чинній до 19.01.2013) та нормами цивільного законодавства не визначено підставою визнання недійсними результатів такого аукціону наявність іпотеки відповідних майнових прав. Тому заявник безпідставно посилається на відсутність у зв"язку з цим у керуючого санацією та у торгуючої організації права на проведення такого аукціону за наявності іпотеки майна, що виставлялося на продаж. Тобто те, що відповідні майнові права перебували в іпотеці під час продажу спірного майна на аукціоні, не є підставою для визнання такого аукціону недійсним.

Позивач в своїй заяві вказує, що другий повторний аукціон був проведений через два місяці після проведення повторного аукціону, що прямо суперечить вимогам ст. 65 Закону (у редакції, чинній з 19.01.2013). Проте, вказані твердження публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" були правомірно відхилені судом першої інстанції, оскільки такі обставини, не є підставою визнання аукціону недійсним, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 65 Закону, якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення повторного аукціону без визначення переможця протягом місяця організатор аукціону зобов'язаний провести другий повторний аукціон.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції було досліджено договір про організацію та проведення аукціону від 27.09.2016, укладений між боржником та Товарною біржою "Днепрофорвард" (далі - біржа).

Судом апеляційної інстанції було витребувано у представника боржника оригінал вказаного договору та додаткової угоди до нього для огляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 17.05.2018 представником боржника було подано оригінал договору про організацію та проведення аукціону від 27.09.2016 та додаткову угоду до нього від 07.02.2017, укладені між боржником та Товарною біржою "Днепрофорвард" для огляду та належним чином завірені копії вказаного договору та додаткової угоди до нього.

Дослідивши вказаний договір та додаткову угоду до нього, судовою колегією встановлено, що у відповідності до абзацу 7 п. 1.1. Додаткової угоди до договору від 27.09.2016 № 2709/16. Письмова згода від "Замовника" на проведення другого повторного аукціону повинна бути надана не пізніше шістнадцяти місяців від дня прийняття рішення про визнання повторного аукціону таким, що не відбувся або закінчення повторного аукціону без визначення переможця. Другий повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості.

Такі дії ніяким чином не суперечать нормам Закону.

З урахуванням викладеного, проведення спірного аукціону відбулось у строк, погоджений строкам у вказаному вище договорі і додатковій угоді до нього, що свідчить про дотримання в даному випадку приписів Закону.

Оскільки суд першої інстанції відповідно до оскаржуваної ухвали дослідив та встановив зміст вказаного договору, то суд апеляційної інстанції дослідив оригінали цього договору та додаткової угоди до нього у судовому засіданні, копії яких були долучені до матеріалів справи.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу апелянта на ту обставину, що навіть, якщо не брати до уваги зазначений договір про організацію та проведення аукціону, то перевищення строку на призначення другого повторного аукціону на незначний термін не є підставою для визнання спірного аукціону недійсним в даному випадку із врахуванням усіх обставин справи.

Так, підставою для визнання результатів аукціону недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення аукціону, визначених Законом, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення аукціону; правил, які регулюють сам порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону.

Таким чином, до предмету доказування недійсності результатів аукціону входять встановлення обставин недотримання організатором аукціону відповідних вимог, які ставляться Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Скаржником не надано доказів на підтвердження відповідних порушень, які входять до предмету доказування в даному випадку щодо недійсності результатів спірного аукціону.

Статтею 269 ГПК України встановлено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Також апелянт посилається на відсутність у керуючого санацією Бондарчука О.П. повноважень на підписання договору-купівлі продажу спірного майна боржника.

Натомість, ухвалою господарського суду міста Києва від 18.08.2016 продовжено строк процедури санації у справі №44/474-46/501-б та повноваження керуючого санацією боржника на шість місяців, тобто до 18.02.2017 та затверджено нову редакцію плану санації боржника.

Крім того, 09.02.2017 комітетом кредиторів прийнято рішення погодити продовження строку процедури санації боржника на шість місяців та зобов'язано керуючого санацією Бондарчука О.П. звернутись до господарського суду міста Києва з клопотанням про продовження строку процедури санації боржника та продовження повноважень арбітражного керуючого Бондарчука О.П.

Частиною 8 статті 17 Закону (в редакції чинній до 19.01.2013) керуючий санацією може бути звільнений господарським судом від виконання повноважень керуючого санацією, про що виноситься ухвала, у таких випадках: за його заявою; на підставі рішення комітету кредиторів у разі невиконання чи неналежного виконання ним своїх обов'язків. При цьому комітет кредиторів повинен запропонувати кандидатуру іншого керуючого санацією, про що виноситься ухвала господарського суду.

В матеріалах справи відсутня ухвала господарського суду м. Києва про припинення повноважень керуючого санацією Бондарчука О.П. у даній справі, що підтверджено присутніми у судовових засіданнях суду апеляційної інстанції учасниками провадження у даній справі, а тому посилання апелянта на відсутність у Бондарчука О.П. повноважень на підписання договору-купівлі продажу майна боржника також не може бути підставою визнання спірного аукціону недійсним.

З огляду на викладене вище, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" про визнання недійсним спірного аукціону.

Разом з тим, представник апелянта в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що у представника ПрАТ «Фінансова компанія «Сантанна» - Земляної І.О. та представника ТОВ «Сантанна» - Зоріна Р.О. станом на час розгляду справи у суді першої інстанції та винесення оскаржуваної ухвали були відсутні повноваження представляти інтереси своїх довірителів, оскільки їх довіреності втратили свою дію за закінченням строку дії.

Проте, судова колегія, дослідивши матеріали справи та врахувавши, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" про визнання недійсним спірного аукціону, вважає, що закінчення строку дії довіреностей у представників ПрАТ «Фінансова компанія «Сантанна» та ТОВ «Сантанна» та їх участь у судовових засіданнях суду першої інстанції не призвело до прийняття неправомірного судового рішення в даному випадку, а тому вказані обставини не можуть бути підставою скасування оскаржуваної ухвали.

У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи, наведені апелянтом в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ПАТ АБ "Київ", зміни чи скасування рішення суду першої інстанції від 08.02.2018 у даній справі. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування оскаржуваної ухвали у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 255, 269, 276, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства АБ "Київ" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 08.02.2018 у справі № 44/474-46/501-б - без змін.

2. Матеріали справи № 44/474-46/501-б направити до господарського суду м. Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 21.05.2018.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді О.М. Остапенко

Ю.Б. Михальська