РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2018 року м. Чернігівпо справі № 927/319/18

Суддею Господарського суду Чернігівської області Мурашко І.Г., за участю секретаря судового засідання Рослого В.В., розглянуто справу

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фабрика столярних виробів «Маестро А-Г», вул. Лісопильна, буд. 8, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49021

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вудворк Дизайн»,

вул. Любецька, буд. 60, м. Чернігів, Чернігівська область, 14021

Предмет спору: про стягнення 38805,20 грн.

За участю:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність б/н від 25.04.2018, представник

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність б/н від 03.05.2018, представник

У судовому засіданні 29.05.2018 року Господарським судом Чернігівської області на підставі ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

по суті спору:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фабрика столярних виробів «Маестро А-Г» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудворк - Дизайн" про стягнення 38805,20 грн. вартості неякісного товару, заготовок з ясеню обємом 1,386 куб. м., поставленого відповідачем на підставі видаткової накладної від 19.07.2017 за № 39 на умовах 100% попередньої оплати згідно виставлених рахунків від 07.07.2017 за № 52 та від 10.07.2017 за № 53, оплата за якими проведена позивачем відповідно до платіжних доручень від 07.07.2017 за № 2948 та від 11.07.2017 за № 2979.

Позовні вимоги обґрунтовані приписами статей 11, 16, 205, 509, 525, 526, 530, 612, 627, 628, 629, 638, 673, 678, 688 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07.05.2018 позовну заяву ТОВ «Фабрика столярних виробів «Маестро А-Г» до ТОВ «Вудворк Дизайн» про стягнення 38805,20 грн., - було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом ухвалено здійснювати розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 29.05.2018 (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 21.05.2018 було задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання по розгляду справи по суті, призначеного на 29.05.2018, у режимі відеоконференції у приміщенні Дніпропетровського апеляційного господарського суду. (а.с.38-39, 43-44).

Позивач у судовому засіданні 29.05.2018 позовні вимоги підтримав.

Відповідач відзивом на позов та повноважний представник відповідача у судовому засіданні 29.05.2018 проти задоволення позову заперечив в повному обсязі. Відповідач зазначив, що поставлений ним товар був належної якості, будь яких додаткових критеріїв щодо якісних характеристик товару він з позивачем не погоджував. Як звернув увагу відповідач, поставлений за видатковою накладною від 19.07.2017 за № 39 товар був прийнятий позивачем без жодних заперечень. Накладних на повернення неякісного товару сторони не складали. Відповідач ствердив, що акт від 24.07.2017 перевірки якості поставленої продукції, на який посилається позивач підписувався ОСОБА_3 столяром верстатником деревообробних верстатів, що підтверджується наказом №4-к від 03.11.2016, який не був уповноважений відповідачем на вчинення таких дій, в тому числі на перевірку якісних характеристик товару, поставленого за видатковою накладною від 19.06.2017 за №39. Також, відповідач зазначив, що жодна переписка з позивачем щодо товару, поставленого за видатковою накладною від 19.07.2017 за № 39, між сторонами не велась (а.с.46-48).

Позивач проти доводів відповідача, наведених у відзиві на позов, усно заперечив, посилаючись на письмові докази, подані ним разом із позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. З огляду на зміст статті 174 вказаного Кодексу, однією з підстав виникнення господарських зобовязань є господарський договір.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

З огляду на зміст частини 1 статті 202 Цивільного Кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В силу вимог ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі, сторони мають право обирати форму правочину. Частиною 2 цієї статті встановлено, що правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Вудворк Дизайн» було виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фабрика столярних виробів «Маестро А-Г» рахунки від 07.07.2017 за № 52 та від 10.07.2017 за № 53 на загальну суму 103558,84 грн. (з ПДВ), згідно яких передбачалась оплата заготовок із ясеню загальним обємом 3,69853 куб.м. за ціною за одиницю 28000,00 грн. (з ПДВ) відповідно до специфікацій (а.с.14,16).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фабрика столярних виробів «Маестро А-Г» здійснило оплату виставлених рахунків в повному обсязі на суму 103558,84 грн., про що свідчать платіжні доручення від 07.07.2017 за № 2948 та від 11.07.2017 за № 2979, належним чином завірені копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.15, 17).

19 липня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вудворк Дизайн» згідно видаткової накладної за № 39 передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фабрика столярних виробів «Маестро А-Г» прийняло попередньо оплачений товар, заготовки з ясеню, обємом 3,699 куб.м., загальною вартістю 103558,84 грн. Видаткова накладна від 19.07.2017 за № 39, підписана обома сторонами та завірена печаткою відповідача, складена сторонами без жодних зауважень (а.с.18).

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини на підставі укладеного у спрощений спосіб договору купівлі продажу, згідно якого відповідач - продавець передав, а позивач - покупець прийняв товар на загальну суму 103558,84 грн. (з ПДВ).

Обґрунтовуючи заявлений позов, ТОВ «Фабрика столярних виробів «Маестро А-Г» ствердило, що в процесі по одиничної обробки поставленого товару, ним було виявлено невідповідність частини поставленого товару обємом 2,415 куб.м. критеріям якості, про що між ним та представником продавця було складено акт від 24.07.2017 перевірки якості поставленої продукції. Згідно вказаного акту сторони погодили, що неякісний товар підлягає поверненню продавцю за його власний рахунок на протязі місяця. Взамін повернутого товару, як зауважив позивач, продавець зобовязався поставити покупцю якісний товар загальною вартістю 67000,00 грн. (а.с.19-20).

Проте, як встановлено судом, жодних накладних на повернення поставленого товару між сторонами в подальшому складено не було.

Позивач пояснив, що в ході листування з відповідачем за допомогою засобів електронного звязку, ним самостійно, без залучення повноважного представника відповідача, було переглянуто раніше визначений обєм поставленого товару, який не відповідав критеріям якості. В результаті зазначених дій, позивачем було встановлено, що товар обємом 1,23089875 куб. м. є неякісним та не може бути використаний за призначенням, про що позивачем в односторонньому порядку було складено специфікацію бракованого товару обємом 1,23089875 куб.м. (а.с.23). Також позивач зауважив, що ним самостійно було здійснено переробку неякісних заготовок обємом 0,450 куб.м., в результаті якої було отримано якісну сировину обємом 0,295 куб. м., при цьому втрата поставленого матеріалу склала 0,155 куб. м.

З огляду на наведене, позивач вважає, що вартість неякісного товару, поставленого йому відповідачем згідно видаткової накладної від 19.07.2017 за № 39, яка має бути йому відшкодована за рахунок останнього на підставі пункту 1 частини 2 статті 678 ЦК України, складає 38805,20 грн. (1,2309 куб.м. + 0,155 куб.м.) х 28000,00 грн./куб.м.). Позивач також вказав, що неодноразово звертався до відповідача з претензією на суму 38805,20 грн., однак його звернення залишені відповідачем без виконання (а.с.24-33).

Як встановлено судом, між сторонами склались правовідносини на підставі укладеного у спрощений спосіб договору купівлі продажу, що врегульовані § 1 глави 54 Цивільного кодексу України.

Виходячи зі змісту статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. З огляду на приписи частини 1 статті 656 вказаного Кодексу, предметом договору купівлі продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення цього договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 673 Цивільного кодексу України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі продажу. У разі відсутності у договорі купівлі продажу умов щодо якості товару продавець зобовязаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

За приписами частини 1 статті 675 Цивільного кодексу України, товар, який продавець передає або зобовязаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо якості в момент його передавання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі продажу.

Враховуючи, що договір купівлі продажу був укладений сторонами у спрощений спосіб, вимоги до якості товару, що мав бути поставлений, сторонами не погоджувались. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач був повідомлений про мету, з якою поставлений товар мав бути використаний позивачем. З огляду на виставлені відповідачем рахунки, за якими позивачем проведено 100 відсоткову попередню оплату, а також, беручи до уваги зміст видаткової накладної від 19.07.2017 за № 39, критерії до товару були попередньо погоджені сторонами в специфікаціях на товар, однак, такі специфікації позивачем до матеріалів справи не надано, що підтверджує позицію відповідача про відсутність будь-яких документів, з яких би вбачалось, які саме критерії щодо якості товару були погоджені сторонами.

Між тим згідно пункту 13 Інструкції про порядок прийняття продукції виробничо технічного призначення та товарів народного споживання по якості від 25.04.1966 за № П-7 (надалі Інструкція), прийняття продукції здійснюється уповноваженими керівником підприємства одержувача або його заступником, компетентними особами. Вказані особи несуть відповідальність за дотримання правил прийняття товару. З огляду на пункт 14 Інструкції, приймання товару по якості і комплектності здійснюється у відповідності до стандартів, технічних умов, основних та особливих умов поставки, інших обовязкових для сторін правил, а також згідно супровідних документів, які посвідчують якість і комплектність продукції, що поставляється. Пунктом 16 Інструкції передбачено, що при виявленні невідповідності якості поставленого товару вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам) договору або даним, вказаним в маркуванні або супровідних документах, які посвідчують якість продукції, одержувач призупиняє подальше прийняття продукції і складає акт, в якому зазначає кількість оглянутої продукції і характер виявлених дефектів. Одержувач також має викликати для участі в подальшому прийнятті продукції і складанні двухстороннього акту представника виробника (відправника). При цьому, з огляду на зміст пункту 19 Інструкції, представник виробника (відправника) повинен мати посвідчення на право участі у визначенні якості і комплектності продукції, поставленої одержувачу. Перевірка поставленого товару може бути проведена підприємством одержувачем самостійно за відсутності повноважного представника підприємства відправника лише за умови згоди останнього (підпункт в) пункту 20 Інструкції).

Пунктом 29 Інструкції встановлено, що за результатами прийняття продукції по якості та комплектності за участю, зокрема, представника виробника (відправника), складається акт про фактичну якість і комплектність поставленої продукції. Акт має бути складений в день закінчення прийняття продукції по якості та комплектності. В цьому акті має бути вказано, в тому числі прізвище, ініціали осіб, які приймали участь в прийнятті продукції по якості та у складанні акту, місце їх роботи, посади, які вони займають, дата та номер документа про повноваження на участь в перевірці продукції по якості та комплектності, а також вказівка про те, що ці особи ознайомлені з правилами прийняття продукції по якості (в); дата та номер телефонограми або телеграми про виклик виробника (відправника) (д); номер та дату документу, який посвідчує якість продукції (е); кількість (вага), повне найменування та перелік наданої на огляд та фактично перевіреної продукції, зі зазначенням забракованої продукції, недоліки якої мають бути усунуті виробником, в тому числі шляхом заміни окремих деталей, а також продукції, сорт якої не відповідає сорту вказаному в документі, що посвідчує її якість. Детальний опис виявлених недоліків та їх характер (н); номери стандартів, технічних умов, креслень, зразків (еталонів), за якими проводилась перевірка якості продукції (р);висновок про характер виявлених недоліків продукції та причина їх виникнення (ф) та ін.

Відповідно до пункту 31 Інструкції, до акту, складеному в порядку передбаченому пунктом 29, повинні бути додані, в тому числі документ, що посвідчує повноваження представника, обраного для участі у прийнятті товару (г).

Обґрунтовуючи заявлений позов, ТОВ «Фабрика столярних виробів «Маестро А-Г» посилається на акт від 24.07.2017 перевірки якості поставленої продукції, що, як стверджує останній, складений за підписом повноважного представника відповідача ОСОБА_4, однак, позивачем не були надані до позову жодні документи, які б вказували на те, що ОСОБА_4, який зазначений підписантом в акт від 24.07.2017, мав право представляти відповідача, в тому числі приймати участь у прийнятті по якості продукції, поставленої за видатковою накладною від 19.07.2017 за № 39. Акт перевірки якості від 24.07.2017, в порушення вимог 19, 29, 31 Інструкції, не містить будь яких даних про те, на підставі яких саме документів ОСОБА_4, як представник відповідача, був допущений до прийняття за якістю спірного товару, не містить детального переліку забракованої продукції, не конкретизує виявлені недоліки, не вказує яким саме критеріям якості не відповідає поставлений товар та, виходячи з яких саме документів, встановлена невідповідність поставленого товару критеріям якості.

Специфікація бракованої заготовки з ясеню обємом 1,23089875 куб. м. згідно поставки 19.07.2017 від ТОВ «Вудворк дизайн», що складена позивачем в односторонньому порядку на підтвердження поставки неякісного товару, також не є належним, допустимим, достовірним, достатнім доказом, в розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи позивача про визнання відповідачем факту поставки неякісної продукції за видатковою накладною від 19.07.2017 за № 39, у листах, якими обмінювались сторони за допомогою засобів електронного звязку, судом оцінюються критично.

Так, з листа відповідача від 04.08.2017 вбачається, що між сторонами наявний спір щодо невідповідності товару критеріям якості, але при цьому сторонами не досягнуто згоди відносно обєму товару, який не відповідає критеріям якості, не відомо про яку саме поставку йде мова, оскільки посилання на товаросупровідні документи, в тому числі видаткові накладні, у вказаному документі відсутнє (а.с.21). Листи відповідача, датовані 16.10.17 та 08.12.2017, стосуються проведення звірки між сторонами та підстав платежу, які мають зазначатись в платіжному документі (а.с.22, 28). У вказаних листах відсутнє визнання відповідачем факту поставки ним позивачу неякісного товару, обємом 1,386 куб.м., за видатковою накладною від 19.07.2017 за № 39.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно частини 3 вказаної статті, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними, у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України, - є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Частиною 1 статті 77 вказаного Кодексу встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 78 вказаного Кодексу визначено, що достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до частини 1 ст. 79 ГПК України, достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши повноважних представників сторін, суд дійшов висновку про не доведеність позивачем належними, допустимими, достатніми, достовірними доказами факту поставки відповідачем за видатковою накладною від 19.07.2017 за № 39 неякісного товару обємом 1,386 куб.м.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент прийняття ТОВ «ФСВ «Маестро А-Г» товару, заготовок з ясеню обємом 3,699 куб. м., у позивача були відсутні жодні зауваження щодо не відповідності товару критеріям якості, про що свідчить підписана із сторони позивача видаткова накладна від 19.07.2017 за № 39. Судом встановлено, що товар за видатковою накладною від 19.07.2017 за № 39 був прийнятий позивачем в повному обсязі на суму 103558,84 грн., що останнім не заперечується. Акт перевірки якості від 24.07.2017, на який посилається позивач, складений з порушеннями вимог 19, 29, 31 Інструкції, а специфікація бракованої заготовки складена позивачем в односторонньому порядку.

Частиною 5 статті 268 Господарського кодексу України передбачено, що у разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

Частина 1 статті 678 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач, встановлює, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни (1); безоплатного усунення недоліків товару у розумний строк (2); відшкодування витрат на усунення недоліків (3).

Частиною 2 статті 678 ЦК України, на підставі якої позивач звернувся до суду, передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути; недоліків, усунення яких повязане з непропорційними витратами або затратами часу; недоліків, які виявилися неодноразово чи зявились знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитись від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми (1); вимагати заміни товару (2).

Як встановлено судом вище, матеріали справи не містять належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що 19 липня 2017 року ТОВ «Вудворк Дизайн» поставив позивачу товар неналежної якості обємом 1,386 куб. м., більш того, що невідповідність поставленого товару критеріям якості є саме істотною, як це передбачено у частині 2 ст. 678 ЦК України, на приписи якої посилається позивач. В матеріалах справи також відсутні докази того, що позивач відмовився від договору, не прийняв (чи повернув відповідачу) частину товару, неналежної якості. Як встановлено судом, між сторонами не підписувались будь які видаткові накладні на повернення спірного товару, що позивачем не заперечується. Більш того, як ствердив сам позивач у позовній заяві, неякісний товар був ним перероблений.

З огляду на все вищевикладене, суд вирішив в позові відмовити в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, з урахуванням вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст.73, 74, 76-79, 91, 123, 129, ч. 2 ст. 178, 197, 233, 236, 238, 241, 247, 248, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити в повному обсязі.

Повний текст рішення складено 31.05.2018.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.Г. Мурашко

Веб - адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/