КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" травня 2018 р. Справа№ 910/21189/17
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Чорної Л.В.
суддів: Яковлєва М.Л.
Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання Громак В.О.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання
розглянувши апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України
на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018р. (повний текст складено та підписано 26.02.2018р.)
по справі №910/21189/17 (суддя Чинчин О.В.)
за позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп 3000»
за участю Заступника військового прокурора Білоцерківського гарнізону
про стягнення заборгованості в розмірі 2 711 000,00 грн.
В С Т А Н О В И В :
Заявлено позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп 3000» на користь Військової частини НОМЕР_1 Держприкордонслужби України зайво перераховану суму ПДВ у розмірі 2 711 000,00 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем вимог Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо спеціальних засобів індивідуального захисту та лікарських засобів» від 01.07.2014р. №1561-VII.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2018р. у справі №910/21189/17 у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що сторони погодили ціну товару в Договорі, зміна умов якого в односторонньому порядку не допускається, товар був поставлений та прийнятий позивачем без заперечень і зауважень, а також оплачений у повному обсязі. Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України не надано суду належних та допустимих доказів порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000» умов укладеного між сторонами договору, положень законодавства України та прав позивача.
Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України звернулась до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018р. у справі №910/21189/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Визнати недійсним пункт 3.1. договору №149-14 від 04.08.2014р. в частині включення до ціни договору податку на додану вартість у розмірі 20%. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп 3000» на користь Військової частини НОМЕР_1 Держприкордонслужби України зайво перераховані кошти у розмірі 2 711 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 60 997,50 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки суд повернув заяву про зміну підстав та предмету позову, якою позивач просив суд визнати недійсним пункт 3.1. договору №149-14 від 04.08.2014р. в частині включення до ціни договору податку на додану вартість у розмірі 20%.
Позивач зазначає, що в Законі України від 01.07.2014р. №1561-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо спеціальних засобів індивідуального захисту лікарських засобів» не вказано на необхідність посилатися у договорах на використання поставних спеціальних засобів індивідуального захисту саме для проведення антитерористичної операції.
Також апелянт не погоджується із висновком суду про те, що використання податкової пільги є правом, а не обов`язком платника податків, оскільки така пільга не надається безпосередньо платникам, а стосується перелічених у відповідних статтях операцій.
На переконання апелянта, оскільки п. 3.1. договору в частині включення до ціни податку на додану вартість суперечить вимогам чинного законодавства, а на момент укладення договору такої норми не існувало, то перерахування вказаного податку за договором здійснено без достатньої правової підстави.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2018р. відкрито апеляційне провадження.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000» заперечує проти апеляційної скарги, посилаючись на те, що п. 32 Перехідних положень Податкового кодексу України регулює взаємовідносини між платником податків та контролюючими органом та жодним чином не може впливати на взаємовідносини між контрагентами за господарськими договорами, які регулюються іншими нормами законодавства.
Виявлені контролюючим органом під час перевірки порушення не може впливати на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.
Крім того, відповідачем оскаржено у судовому порядку податкові повідомлення-рішення, які були прийняті на підставі акту перевірки.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000» зазначає, що позивач вже звертався із аналогічним позовом до суду, за результатами розгляду справи було винесено рішення від 29.06.2016р. по справі №910/8667/16.
Представник прокуратури підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі.
Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.
04.08.2014р. між Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000» (постачальник) було укладено договір №149-14, за умовами якого постачальник зобов`язується передати замовнику у власність код 32.99.1 Убори наголовні захисні; ручки для писання та олівці, дошки, штемпелі для датування, опечатування та нумерування; стрічки для друкарських машинок, штемпельні подушечки (Шолом кулезахисний, Бронежилет четвертого класу захисту), якість, кількість, асортимент та ціна яких, зазначена у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору, а замовник зобов`язується прийняти цей товар та оплатити на умовах цього договору. /т.1 а.с.17-19/.
Згідно п. 3.1 договору загальна сума договору складає 16 266 000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 20%: 2 711 000,00 грн.
Згідно п. 3.2. договору ціна на товар зазначається у специфікації із врахуванням тари, упаковки та інших витрат. Підставою для оплати вважається рахунок та накладна постачальника.
Специфікацією до договору сторони узгодили найменування товару, одиниці виміру, ціну, кількість, суму у розмірі 16 266 000 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 20% 2 711 000 грн. 00 коп.
На виконання умов договору ТОВ «НВП «Темп-3000» поставив товар, а Військова частина НОМЕР_1 прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковими накладними №РН-о00924 від 11.08.2014р. на суму 1 419 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ у розмірі 236 500,00 грн.), №РН-С01070 від 29.08.2014р. на суму 1 374 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ у розмірі 229 00,00 грн.), №РН-С01071 від 29.08.2014р. на суму 135 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ у розмірі 22 500,00 грн.), №РН-С01149 від 12.09.2014р. на суму 553 800,00 грн. (в т.ч. ПДВ у розмірі 92 300,00 грн.), №РН-С01210 від 19.09.2014р. на суму 519 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ у розмірі 86 500,00 грн.), №РН-С01259 від 29.09.2014р. на суму 579 750,00 грн. (в т.ч. ПДВ у розмірі 96 625,00 грн.), №РН-С01296 від 03.10.2014р. на суму 1 419 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ у розмірі 236 500,00 грн.), №РН-С01324 від 09.10.2014р. на суму 5 174 100,00 грн. (в т.ч. ПДВ у розмірі 862 350,00 грн.), №РН-С01345 від 11.10.2014р. на суму 3 327 750,00 грн. (в т.ч. ПДВ у розмірі 554 625,00 грн.), №РН-С01363 від 15.10.2014р. на суму 1 764 600,00 грн. (в т.ч. ПДВ у розмірі 294 100,00 грн.), всього на загальну суму 16 266 000 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 20% 2 711 000 грн. 00 коп. /т.1 а.с.20-29/.
Згідно п. 4.2. договору розрахунки за товар проводиться шляхом оплати за фактично поставлену кількість товару з відстрочкою платежу до десяти банківських днів.
Позивачем була здійснена оплата за поставлений товар, що підтверджується платіжними дорученнями №924 від 14.08.2014р. на суму 1 419 000,00 грн.; №1067 від 01.09.2014р. на суму 1 374 000,00 грн.; №1105 від 05.09.2014р. на суму 135 000,00 грн.; №1192 від 15.09.2014р. на суму 553 800,00 грн., №1243 від 22.09.2014р. на суму 519 000,00 грн.; №1327 від 30.09.2014р. на суму 579 750,00 грн.; №1364 від 06.10.2014р. на суму 1 419 000,00 грн., №1391 від 10.10.2014р. на суму 5 174 100,00 грн., №1407 від 13.10.2014р. на суму 3 327 750,00 грн.; №1438 від 16.10.2014р. на суму 1 764 600,00 грн. /т.1 а.с. 30-39/.
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
З огляду на викладене, договір є виконаним.
Відповідно до п. 4 ст. 632 Цивільного кодексу України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Разом з цим, Законом України №1561-VII від 01.07.2014р. «Про внесення зміни до Податкового кодексу України щодо спеціальних засобів індивідуального захисту та лікарських засобів» підрозділ 2 розділу XX «Прикінцеві положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 32 такого змісту: тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України: спеціальних засобів індивідуального захисту (каски, виготовлені відповідно до військових стандартів або технічних умов, чи їх еквіваленти та спеціально призначені для них компоненти (тобто підшоломи, амортизатори), що класифікуються у товарній підкатегорії 6506 10 80 00 згідно з УКТ ЗЕД, бронежилети, що класифікуються у товарній підкатегорії 6211 43 90 00 згідно з УКТ ЗЕД), виготовлених відповідно до військових стандартів або військових умов для потреб правоохоронних органів, Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, інших суб`єктів, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону; ниток для виготовлення бронежилетів, що класифікуються у товарних підкатегоріях 5402 11 00 00 та 5407 10 00 00 згідно з УКТ ЗЕД; тканин (матеріалів) для виготовлення бронежилетів, що класифікуються у товарних підкатегоріях 3920 10 89 90, 3921 90 60 00, 5603 14 10 00, 6914 90 00 00 згідно з УКТ ЗЕД. Законом України №1560-VII від 01.07.2014р. «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких законів України щодо ввезення засобів індивідуального захисту та лікарських засобів» розділ XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України доповнено пунктом 4-1 такого змісту: на період проведення антитерористичної операції та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства звільняються від оподаткування ввізним митом: спеціальні засоби індивідуального захисту (каски, виготовлені відповідно до військових стандартів або технічних умов, чи їх еквіваленти та спеціально призначені для них компоненти (тобто підшоломи, амортизатори), що класифікуються у товарній підкатегорії 6506 10 80 00 згідно з УКТ ЗЕД; бронежилети, що класифікуються у товарній підкатегорії 6211 43 90 00 згідно з УКТ ЗЕД), виготовлені відповідно до військових стандартів або військових умов для потреб правоохоронних органів, Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, інших суб`єктів, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону; нитки для виготовлення бронежилетів, що класифікуються у товарних підкатегоріях 5402 11 00 00 та 5407 10 00 00 згідно з УКТ ЗЕД; тканини (матеріали) для виготовлення бронежилетів, що класифікуються у товарних підкатегоріях 3920 10 89 90, 3921 90 60 00, 5603 14 10 00, 6914 90 00 00 згідно з УКТ ЗЕД. До таких товарів не застосовуються заходи нетарифного регулювання зовнішньої економічної діяльності, встановлені цим Кодексом та законами України.
Таким чином, позивач вважає, що він в силу Закону на період проведення антитерористичних дій звільнений від сплати ПДВ.
На виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 26.04.2017р. у справі №810/512/17 та на підставі направлення на проведення ревізії від 02.06.2016р. №919 Північним офісом Держаудитслужби було проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 .
За результатами перевірки було встановлено, що посадовими особами військової частини НОМЕР_1 своєчасно не враховано вимоги п. 32 Закону України від 01.07.2014р. №1561-VII, ініційовано з запізненням внесення змін до договору від 04.08.2014р. №149-14 щодо зменшення вартості договору на суму ПДВ, внаслідок чого в/ч 1471 зайво перераховано ПДВ 2 711 000,00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.06.2016р. у справі №910/8667/16 встановлено, що умови договору № 149-14 від 04.08.2014р. не містять посилань на те, що шоломи кулезахисні «Каска-1М» та бронежилети «Корсар М3с» підлягають використанню саме в оборонних цілях при проведенні антитерористичної операції та/або при запровадженні воєнного стану. Крім того, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що шоломи кулезахисні та бронежилети, які є предметом договору поставки №149-14 від 04.08.2014р. поставлялись саме для забезпечення проведення антитерористичної операції, а також їх відповідності класифікації товарним підкатегоріям 6506 10 80 00 та 6211 43 90 00 згідно УКТ ЗЕД.
На підставі чого, суд дійшов висновку про те, що відсутні правові підстави для застосування до умов договору № 149-14 від 04.08.2014р. норм Закону України від 01.07.2014р. №1561-VII «Про внесення зміни до Податкового кодексу України щодо спеціальних засобів індивідуального захисту та лікарських засобів».
Відповідно до п. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, рішення у справі №910/8667/16 має преюдиціальне значення при вирішенні даного спору.
Державною фіскальною службою України за результатами документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час фінансових операцій з постачання бронежилетів та шоломів кулезахисних Військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, оплату яких здійснено згідно з договором від 04.08.2014р. №149-14 за період з 01.08.2014р. по 31.10.2014р. складено акт від 20.06.2017р., яким встановлено порушення п.32 підрозділу 2 розділу ХХ Прикінцевих положень, п.187.1 ст. 187, п.198.5 ст. 198, п.199.2, п.199.3 ст. 199 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р., в результаті чого завищено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього у сумі 112 795 грн. при здійсненні фінансово господарських операцій з постачання Військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України бронежилетів та шоломів кулезахисних за період з 01.08.2014р. по 31.10.2014р.; порушення п.32 підрозділу 2 розділу ХХ Прикінцевих положень, п.14.1.56 п.14.1 ст. 14, пп.135.15.16 п.135.5 ст. 135, п.199.2, п.199.3 ст. 199 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р., в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств, що підлягає сплаті до бюджету всього у сумі 20 303 грн. при здійсненні фінансово господарських операцій з постачання Військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України бронежилетів та шоломів кулезахисних за період з 01.08.2014 по 31.10.2014. /т.1, а.с.56/.
Відповідно до п. 78.8. ст. 78 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Відповідно до п. 86.1. ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Відповідно до п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2018р. по справі №826/8371/17 визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення Офісу великих платників ДФС від 22.03.2017 року №, №.
Приймаючи вказане рішення суд дійшов висновку про те, що з огляду на правомірність відображення позивачем у податковому обліку та у складі податкових зобов`язань з податку на додану вартість відповідних сум податку по взаємовідносинах із Військовою частиною НОМЕР_1 ДПС, отримані суми не підлягають включенню до складу доходів що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування. Враховуючи викладене, висновки акта перевірки про порушення ТОВ «НВП «ТЕМП-3000» норм Податкового кодексу України щодо завищення позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість та заниження доходів, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток у зв`язку з цим, нормативно та документально не підтверджуються, відповідно, оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню як протиправні.
Крім того, судом встановлено, що укладений між сторонами договір поставки не містить будь-яких посилань на те, що бронежилети «Корсар МЗс», шоломи куле захисні «Каска-1М» підлягають використанню саме в оборонних цілях при проведенні антитерористичної операції та/або при запровадженні воєнного стану, а тому не вбачається беззаперечних умов застосування режиму звільнення від сплати податку по додану вартість до цих правовідносин на підставі пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.
Згідно листа роз`яснення Державної фіскальної служби України від 16.09.2015р. №19770/6/99-99-19-03-02-15 «Щодо порядку оподаткування податковим на додану вартість операцій з постачання продукції оборонного призначення» застосування пільгового режиму оподаткування на додану вартість відповідно до пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України можливе лише у разі зазначення в договорі на поставку продукції її подальшого використання в оборонних цілях при проведення антитерористичної операції та/або при запровадження воєнного стану.
Відповідно до п. 30.1. ст. 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Відповідно до п.п. 30.2-30.4 ст. 30 Податкового кодексу України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.
Встановлений пунктом 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України режим звільнення від оподаткування податком на додану вартість не є обов`язковим для застосування та може бути застосований на розсуд сторін.
За таких обставин, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.
Щодо доводів наведених у апеляційній скарзі, то слід зазначити наступне.
Посилання апелянта на положення статті 1212 Цивільного кодексу України є недоречним, оскільки відповідач набув зазначені кошти за наявності правової підставі договору.
Посилання на неправильне застосування норм податкового законодавства спростовується вищевикладеним у даній постанові.
Щодо зміни предмету позову, то ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2018р. заяву Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про заміну предмету позову від 19.02.2018р. по справі №910/21189/17 повернуто заявникові.
Доказів оскарження вказаної ухвали у встановленому законодавством порядку матеріали справи не містять.
Вимога апелянта про визнання недійсним пункт 3.1. договору №149-14 від 04.08.2014р. в частині включення до ціни договору податку на додану вартість у розмірі 20% суді апеляційної інстанції до уваги не приймається, оскільки відповідно до п. 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що Господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з`ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.
За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018р. у справі №910/21189/17.
керуючись ст.ст. 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018р. у справі №910/21189/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
2. Матеріали справи №910/21189/17 повернути до місцевого господарського суду.
3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді М.Л. Яковлєв

Т.І. Разіна