ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25 травня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/43/17-г/5
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О. при секретарі Ярославській З.І. розглянув матеріали справи

розглянув скаргу № 598 від 16.05.2018 року Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України ОСОБА_1 та скасування постанови, у справі № 921/43/17-г/5

за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства "Укртрансгаз", Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. М.Шептицького, 20, м. Тернопіль, 46006

про стягнення 68 427 524грн. 06 коп.

За участю представників сторін від:

заявника (боржника): ОСОБА_3, юрист

стягувача: ОСОБА_4, начальник відділу представництва в судах філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

органу ДВС: не зявився

Суть справи

24.04.2017 рішенням Господарського суду Тернопільської області (головуючий суддя Андрушків Г.З., суддя Хома С.О., суддя Гирила І.М.) у справі №921/43/17-г/5, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.06.2017, позов ОСОБА_2 акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. М.Шептицького, 20, м. Тернопіль, на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства "Укртрансгаз", Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, код ЄДРПОУ 300197грн.28коп.заборгованості за надані послуги з балансування обсягів природного газу; 1638914грн.02коп. пені, 641229грн.21коп. три проценти річних, 2629096грн.89коп. інфляційних втрат та 206700грн.00коп. в повернення витрат по сплаті судового збору, в решті позову відмовлено.

06.07.2017 на примусове виконання даного рішення судом видано наказ.

Приватне акціонерне товариство "Тернопільміськгаз" звернулося до господарського суду Тернопільської області зі скаргою №598 від 16.05.2018 (вх..№11096 від 16.05.2018) в якій просить суд:

1.Визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України ОСОБА_1 в частині накладення арешту на кошти ПАТ "Тернопільміськгаз", що знаходяться на поточному рахунку № 1733 у філії АТ "Укрексімбанк", м.Тернопіль, який використовується для виплати заробітної плати та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ПАТ "Тернопільміськгаз" та сплати інших обовязкових платежів шляхом винесення постанови про арешт коштів ВП №54518213 від 02.05.2018.

2.Зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України ОСОБА_1 скасувати постанову "Про арешт коштів боржника" у виконавчому провадженні №54518213 від 02.05.2018 в частині накладення арешту на грошові кошти, які використовуються для виплати заробітної плати, здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ПАТ "Тернопільміськгаз" та сплати інших платежів до бюджету України, що знаходяться на поточному рахунку №1733 у філії АТ "Укрексімбанк", м.Тернопіль.

Згідно автоматичного розподілу судових справ відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, справу №921/43/17-г/5 для розгляду зазначеної скарги передано на розгляд суду у складі судді Чопка Ю.О.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 17.05.2018р. скаргу боржника № 598 від 16.05.2018 року на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України ОСОБА_1 та скасування постанови прийнято до розгляду. Розгляд скарги призначено на 25.05.2018 року.

Представник скаржника (боржника/відповідача) в судовому засіданні підтримав скаргу з підстав, викладених в ній, просить суд задоволити скаргу повністю, просить суд розглянути скаргу без участі представника ДВС.

Представниця стягувача щодо доводів скаржника заперечила, вважає дії органу ДВС правомірними та такими, що відповідають законодавству, просить суд розглянути скаргу без участі представника ДВС.

Розглянувши скаргу та додані до неї документи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає за необхідне відмовити в її задоволенні з огляду на наступне:

Відповідно до приписів статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів регламентовані Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначений у цьому законі органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами..

Стаття 5 Закону України "Про виконавче провадження" вказує, що примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню, зокрема, накази, видані господарськими судами.

Пунктом частиною 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 3 цього Закону.

Держаний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за статтею 7 Закону України "Про державну виконавчу службу", зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на частину першу статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як випливає із матеріалів скарги, 17.08.2017р. відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №54518213 з виконання наказу господарського суду Тернопільської області від 06.07.2017р. у справі №921/43/17-г/5.

Рішення суду добровільно боржником виконано не було.

Положеннями частини 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Абзацом 3 частини 1 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязується винести постанову про арешт майна (коштів) боржника під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Статтею 48 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах (ч.2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження"). При цьому, в тому ж пункті встановлено вичерпний перелік рахунків, звернення стягнення та накладення арешту на котрі забороняється, а саме, на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, повязаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладатися шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установами, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (ч.4 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження").

Частина 6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" зобовязує боржника, зокрема, надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах.

Тобто, вказаним законом покладено певні обов'язки не тільки на державного виконавця, а і на боржника.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, за період з моменту відкриття виконавчого провадження до 02.05.2018 р. (арешт коштів) боржником не було виконано рішення суду самостійно та не було повідомлено державного виконавця про свої спеціальні рахунки, на які накладено арешт, та на яких містяться кошти, з яких виплачуються заробітна плата, здійснюється сплата єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб, військового збору, тобто рахунки зі спеціальним режимом використання.

Реєстр платіжних документів по спірних розрахункових рахунках долучено скаржником вже до скарги ПАТ "Тернопільміськгаз".

Відповідно до п.п. 9.13. п. 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За таких обставин, суд вважає, що, виносячи спірну постанову, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції ОСОБА_1 діяв в рамках приписів вказаного Закону, виконуючи наказ господарського суду, вжив необхідний комплекс заходів щодо виконання рішення суду та наклав арешт на кошти боржника згідно порядку визначеного Законом.

Отже, у суду відсутні підстави визнавати дії головного державного виконавця неправомірними, відповідно відсутні підстави зобовязати головного державного виконавця скасуваи свою постанову від 02.05.2018р., оскільки станом на день її винесення така постанова була законною.

УХВАЛИВ:

1.У задоволенні скарги відмовити.

Суддя Ю.О. Чопко

Повний текст виготовлено 25 травня 2018 року.

Ухвалу може бути оскаржено протягом десяти днів з дня складення повного тексту до Львівського апеляційного господарського суду через господарський суд Тернопільської області.