ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 903/606/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство "Волинське обласне підприємство автобусних станцій",

представник - Купріянчук А.П.,

відповідач - Фізична особа-підприємець Герун Ю.Є.,

представник - Кучма В.Ю.

розглянувши касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Геруна Ю.Є.

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.12.2017

у складі колегії суддів: Грязнов В.В. (головуючий), Мельник О.В., Розізнана І.В.

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій"

до Фізичної особи-підприємця Геруна Ю.Є.

про стягнення 188 929, 79 грн заборгованості, пені, інфляційних втрат та річних,

ВСТАНОВИВ

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції

1. 26.06.2011 року між Приватним акціонерним товариством "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" (далі - власник, ПАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій") та Фізичною особою - підприємцем Гернуном Юрієм Євгеновичем (далі - наймач, ФОП Герун Ю.Є.) було укладено Договір № 5-2011 на надання послуг, відповідно до пункту 1.1. якого власник надає послуги по обслуговуванню площі, розміром 42 кв.м. (кіоск № 4) та площі під літнє кафе розміром 28 кв.м., площі розміром 27 кв.м. (кіоск № 7), що знаходяться на території АВ Луцьк (вул. Конякіна, 39).

2. Пунктом 2.1. сторони визначили, що даний договір укладається на невизначений термін і вступає в дію з 01.07.2011 після його підписання сторонами і оплати по п. 4.7.

3. Відповідно до пункту 4.1 договору наймач сплачує плату за обслуговування: кіоску № 4 та площі під літнє кафе - в розмірі 1 400 грн в місяць, крім того ПДВ 20% - 280 грн, всього 1 680 грн, в т.ч. за технологічне використання електромережі Власника в розмірі 29 грн крім того ПДВ 20 % - 5,80 грн, всього - 34,80 грн; кіоску № 7- в розмірі 480 грн в місяць, крім того ПДВ 20% - 96 грн, всього 5760 грн, в т.ч. за технологічне використання електромережі Власника в розмірі - 19 грн, крім того ПДВ 20% - 3,80 грн, всього 22,80 грн.

4. Згідно з підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 наймач відшкодовує витрати на комунальні послуги/вивезення сміття та прибирання/: кіоску № 4 та площі під літнє кафе - в розмірі 700 грн в місяць, крім того ПДВ 20% - 140 грн, всього 840 грн; кіоску № 7 - в розмірі 420 грн в місяць, крім того ПДВ 20% - 84 грн, всього 504 грн.

5. Пунктом 4.4 передбачено, що підвезення товарів для власних потреб Наймач проводить шляхом заїзду одного транспортного засобу на площадку тимчасового відстою приватного автотранспорту на території автовокзалу з оплатою 120 грн в місяць, крім того ПДВ 20% - 24 грн, всього - 144 грн.

6. Відповідно до пункту 4.5 договору загальна сума договору - 3 120 грн в місяць, крім того ПДВ 20% - 624 грн, всього - 3 744 грн та оплата за використану електроенергію згідно показів лічильника. Дана сума може переглядатися сторонами в разі зміни офіційного індексу інфляції, податкового законодавства України та в інших не заборонених законодавством випадках не рідше одного разу в півроку.

7. Пунктом 7.2 договору сторони визначили, що про розірвання даного договору кожна з сторін зобов'язано письмово попередити іншу за один місяць.

8. 09.11.2011 листом № 271/2 ПАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" повідомило ФОП Геруна Ю.Є. про розірвання даного договору з 08.12.2011, у зв'язку з порушеннями його умов, а надання послуг припиняється.

Обґрунтування позовних вимог

9. 01.08.2017 ПАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до ФОП Геруна Ю.Є. про стягнення 385 685,54 грн, з яких 177 800,52 грн - прострочений борг, 16 016,66 грн - 3 % річних, 168 116,17 грн - інфляційні втрати, 23 752,19 грн - пеня.

10. 03.10.2017 ПАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" до Господарського суду Волинської області подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій просило стягнути з відповідача 188 929,79 грн., з яких 134 784 грн заборгованості, 4 405,49 грн 3 % річних, 37 948,61 грн інфляційних втрат, 11 791,69 грн пені.

11. Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем умов укладеного договору в частині оплати наданих послуг.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

12. 03.10.2017 Господарського суду Волинської області в позові відмовлено, з тих підстав, що укладений між сторонами договір припинив свою дію з 08.12.2011, а тому відсутні правові підстави для стягнення заборгованості.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

13. 13.12.2017 постановою Рівненського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Волинської області від 03.10.2017 скасовано, прийнято нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто з ФОП Геруна Ю.Є. на користь ПАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" 134 784 грн заборгованості по розрахунках, 11 791, 69 грн пені, 31 603,10 грн інфляційних втрат та 4 405,49 грн -3% річних. Апеляційний господарський суд зазначив, що відповідач не направляв ПАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" письмового повідомлення про погодження на розірвання Договору з 08.12. 2011 та дійшов висновку про те, що після 08.12.2011 року дія Договору не припинилась, а у зв'язку з несплатою вартості наданих послуг у Підприємця перед позивачем утворилась заборгованість і тому позовні вимоги про стягнення 134 784 грн за період з 06.09.2014 по 05.09.2017 (тобто в межах строків позовної давності) відшкодування вартості фактично наданих послуг є такими, що підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву

14. 14.12.2017 ФОП Герун Ю.Є. подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.12.2017, а рішення Господарського суду Волинської області від 03.10.2017 залишити в силі.

15. 27.04.2018 ПАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" подано відзив на касаційну скаргу, в якому заявник просить залишити без задоволення касаційну скаргу, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

16. Звертаючись з касаційною скаргою ФОП Герун Ю.Є. стверджує, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про те, що спірний договір розірвано з 08.12.2011, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ПАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій", натомість апеляційний господарський суд приймаючи оскаржувану постанову порушив норми матеріального та процесуального права.

Б. Доводи відповідача, викладені у відзиві на касаційну скаргу

17. У відзиві позивач посилається на безпідставність касаційної скарги та обґрунтованість висновків суду апеляційної інстанції.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

18. Господарський процесуальний кодекс України (у редакції до 15.12.2017)

18.1. Стаття 33. Обов'язок доказування і подання доказів

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

18.2. Стаття 34. Належність і допустимість доказів

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

18.3. Стаття 43. Оцінка доказів

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

19. Господарський процесуальний кодекс України (в редакції після 15.12.2017)

19.1. Стаття 300. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

19.2. Стаття 312. Підстави для скасування постанови суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишення в силі судового рішення суду першої інстанції у відповідній частині

1. Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

20. Цивільний кодекс України

20.1. Стаття 11. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків

1. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. 2. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

20.2. Стаття 525. Недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання

1. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

20.3. Стаття 526. Загальні умови виконання зобов'язання

1.Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

20.4. Стаття 598. Підстави припинення зобов'язання

1. Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

2. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

20.5. Стаття 901. Договір про надання послуг

1. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

2. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

20.6. Стаття 907. Розірвання договору про надання послуг

1. Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

21. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

22. Відповідно до положень статей 525, 651 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання та розірвання договору за відсутності згоди обох сторін допускається лише у випадках, передбачених законом чи договором. Зокрема, статтею 907 Цивільного кодексу України передбачено розірвання договору про надання послуг шляхом односторонньої відмови. Судом першої інстанції на підставі дослідження умов договору встановлено, що пунктом 7.2 договору передбачено порядок його розірвання шляхом письмового попередження однією стороною іншої за один місяць. Зазначене узгоджується із положеннями статті 907 Цивільного кодексу України. Таким чином, встановивши, що позивач листом від 09.11.2011 повідомив ФОП Геруна Ю.Є. про розірвання даного договору з 08.12.2011, та з огляду на положення пункту 7.2. договору та норми статей, 598, 907 Цивільного кодексу України, правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що спірний договір припинив свою дію з 08.12.2011. Переглядаючи справу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що спірний договір не припинив свою дію, з огляду на те, що відповідач не направляв позивачу письмового погодження про розірвання договору. Однак даний висновок апеляційного господарського суду є безпідставним, оскільки ні положення договору, ні положення статті 907 Цивільного кодексу України не містять вимоги про погодження стороною договору односторонньої відмови від нього другою стороною. Крім того, судом першої інстанції встановлено, що позивач належними та допустимими доказами, в розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017) не довів надання відповідачу послуг на заявлену в позові суму.

23. Таким чином, встановивши, що укладений між сторонами у справі договір про надання послуг припинив свою дію з 08.12.2011, позивачем жодні послуги відповідачу не надавалися, правомірним та обґрунтованим є висновок місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог.

24. Матеріали справи свідчать про те, що місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та правильно, з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права вирішив спір у справі. Переглядаючи справу в апеляційному провадженні господарський суд апеляційної інстанції дійшов власних необґрунтованих висновків, наслідком чого стало скасування законного та обґрунтованого рішення місцевого господарського суду.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

25. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про задоволення касаційної скарги, скасування постанови апеляційного господарського суду у даній справі та залишення в силі рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

26. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 4 частини першої статті 308, статтею 312 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, касаційна скарга Фізичної особи-підприємця Геруна Ю.Є. підлягає задоволенню, постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 підлягає скасуванню, а рішення Господарського суду Волинської області від 03.10.2017 у справі № 903/606/17 - залишенню в силі.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 2 частини першої статті 308, статтею 312, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Геруна Ю.Є. задовольнити.

2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 скасувати, а рішення Господарського суду Волинської області від 03.10.2017 у справі № 903/606/17 залишити у силі.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді Л. Катеринчук

В. Погребняк