ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.05.2018

Справа № 910/6137/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Астаповій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" до Приватного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" про стягнення 39 203,31 грн., за участю представників позивача – не з'явився, відповідача – не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року до господарського суду м. Києва звернувся позивач з позовом до відповідача про стягнення 16 309,57 грн. 3% річних, 22 893,74 грн. інфляційних втрат у зв'язку з неналежним виконанням останнім грошового зобов'язання за рішенням господарського суду Запорізької області від 26.01.2015 року, яке частково скасовано постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 року по справі №908/4895/14.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.04.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 20.04.2016 року.

20.04.2016 року позивачем через канцелярію суду надано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути 19 759,68 грн. 3% річних, 42 202,78 грн. інфляційних втрат, яка прийнята судом до розгляду.

31.05.2016 року позивачем через канцелярію суду надано заяву про уточнення розміру позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути 19 602,85 грн. 3% річних, 42 202,78 грн. інфляційних втрат, яка прийнята судом до розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.06.2016 року провадження у справі було зупинено до вирішення питання про визнання кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" у справі № 910/3262/16 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш".

05.03.2018 року через канцелярію суду позивачем надано заяву про поновлення провадження.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.03.2018 року поновлено провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 18.04.2018 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.04.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 16.05.2018 року.

26.04.2018 року від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

16.05.2018 року представники сторін в судове засідання не з'явилися, про розгляд даної справи судом були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, відповідач відзив на позов не подав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Запорізької області від 26.01.2015р. по справі №908/4895/14 з відповідача на користь позивача було стягнуто 1 881 398,80 грн. вартості не сплаченої продукції, поставленої за договором №68/2011-У08/ПСН-04136 від 03.02.2011р., 237 217,93 грн. пені, нарахованої на основний борг станом на 26.01.2015р., 27 863,43 грн. 3% річних,, нарахованих на основний борг станом на 26.01.2015р. 225 819,95 грн. інфляційних, нарахованих з урахуванням індексу інфляції за грудень 2014р. та 47 446 грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.04.2015р. по справі №908/4895/14 вищевказане рішення суду першої інстанції було змінено в частині відмови в задоволенні позову про стягнення 26 612 грн. вартості транспортних витрат, 1676 грн. пені за прострочення їх оплати, нарахованої станом на 26.01.2015р., 990,82 грн. 3% річних, нарахованих станом на 26.01.2015р., 589,62 грн. інфляційних, . нарахованих з урахуванням індексу інфляції за грудень 2014р. В цій частині позовні вимоги позивача до відповідача були задоволені судом апеляційної інстанції. Крім того, з відповідача на користь позивача було стягнуто 589,62 грн. судового збору.

На примусове виконання ви вищевказаних судових рішень господарським судом Запорізької області 13.02.2015р. та 24.04.2015р. було видано відповідні накази, які були прийняті 02.06.2015р. до виконання Іллічівським відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, про що останнім було винесено постанови №47704064, №47704063.

Постановами від 10.03.2016 року за №47704063, №47704064 у зв'язку із зміною місцезнаходження відповідача вищевказані виконавчі документи були направлені для вирішення питання щодо подальшого їх виконання до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Рішенням господарського суду Донецької області від 19.08.2015р. по справі №905/180/15 з відповідача на користь позивача було стягнуто 33 368,73 грн. пені, нарахованої станом на 21.07.2015р., 3% річних у сумі 27 679,76 грн. , нараховані за період з 27.01.2015р. по 21.07.2015р., 666 15,17 грн., нарахованих з урахуванням індексу інфляції за травень 2015р. та 15 208,65 грн. судового збору.

20.09.2015р. господарським судом Донецької області на примусове виконання вищевказаного рішення було видано відповідний наказ, який був прийнятий на виконання Іллічівським відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, про що останнім було винесено постанову №48920193.

Постановою від 10.03.2016 року №48920193 у зв'язку із зміною місцезнаходження відповідача вищевказаний виконавчий документ був направлений для вирішення питання щодо подальшого його виконання до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Донецької області від 16.12.2015р. по справі №905/2970/15 з Відповідача на користь Позивача було стягнуто 23 209,78 грн. 3% річних за період з 22.07.2015р. по 16.12.2015р., 34 006,79 грн. інфляційних, нарахованих з урахуванням індексу інфляції за листопад 2015р. та 1 212,85 грн. судового збору.

На примусове виконання вказаного рішенням судом 29.12.2015р. був виданий відповідний наказ, який заявою №17/30-49 від 15.01.2016р. був направлений на виконання до Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції.

Постановою від 10.03.2016 року №49929931 у зв'язку із зміною місцезнаходження відповідача вищевказаний виконавчий документ був направлений для вирішення питання щодо подальшого його виконання до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доказів виконання вищевказаних судових рішень відповідачем суду не надано.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

На підставі вищевикладеного позивач, просить суд стягнути з відповідача 16 309,57 грн. 3% річних та 22 893,74 грн. за період з 17.12.2015 року по 29.03.2016 року та інфляційних втрат за грудня 2015 року по лютий 2016 року у зв'язку з неналежним виконанням останнім грошового зобов'язання встановленого зазначеними вище рішеннями суду.

Проте, ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.04.2016 року відносно відповідача – Приватного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" порушено справу № 910/3262/16 про банкрутство.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів встановлюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Так, положеннями статті 17 вказаного Закону визначено, що у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред’явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов’язаннях боржника, що виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство.

Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз’яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання.

Якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

У разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Якщо у відкритті провадження (проваджень) у справі про банкрутство відмовлено або провадження у справі про банкрутство припинено, позовне провадження підлягає поновленню і позов розглядається по суті.

Так, оголошення № 34018 про порушення справи № 910/12136/16 про банкрутство відповідача – Приватного акціонерного товариства торговий дім "АЗОВЗАГАЛЬМАШ" було оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 29.07.2016 року, а отже граничним строком для пред'явлення своїх конкурсних вимог, які існували станом на 29.07.2016, для кредиторів боржника було 28.08.2016 року.

Отже, позивач мав звернутись із своїми конкурсними вимогами до відповідача із заявою про визнання таких вимог в межах справи про банкрутство у вказаний строк відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Оскільки позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, у відповідності до вимог ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", після закінчення цього строку повинен відмовити у задоволенні позову.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевикладеного, суд приходить до висновку, що права позивача за захистом яких він звернувся до суду не порушено відповідачем тому в позові стягнення з відповідача 16 309,57 грн. 3% річних, 22 893,74 грн. інфляційних втрат слід відмовити повністю.

Судовий відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 29.05.2018р.

Суддя С.О. Чебикіна