ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/3106/17
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Лавриненко Л.В., Ярош А.І.,

секретар судового засідання Селиверстова М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

від відповідача ОСОБА_2 (за ордером),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» в особі Відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО»

на рішення Господарського суду Одеської області від 19.03.2018

у справі № 916/3106/17

за позовом Державного підприємства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» в особі Відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне обєднання «Проект монтаж наладка»

про стягнення збитків

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2017 року Державне підприємство «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» в особі Відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» (далі Підприємство, позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне обєднання «Проект монтаж наладка» (далі Товариство, відповідач) про стягнення 73 666,87 грн.

Позов обґрунтований тим, що за наслідками перевірки Державною аудиторською службою України діяльності позивача, встановлено, що останнім було сплачено відповідачу 73 666,87 грн. завищення вартості виконаних робіт за договорами підряду, які укладені між сторонами та виконанні повністю у двосторонньому порядку.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.03.2018 (суддя Цісельський О.В.) у задоволенні позову Підприємству відмовлено повністю. Стягнуто з позивача на користь відповідача судові витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5 000,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що зобовязання за договорами які були укладені між позивачем та відповідачем виконанні останніми у повному обсязі. Договори за якими були виконанні зобовязання не визнавались недійсними. Крім цього, суд першої інстанції зазначив, що сума коштів яку просить позивач стягнути з відповідача за своєю правовою природою не є збитками в розумінні приписів Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Підприємство звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права із невідповідністю висновків обставинам справи. Крім цього, Підприємство вважає, що задоволення судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката є неспіврозмірними із складністю справи та такими, що не відповідають дійсним трудовитратам адвоката. Жодних підтверджуючих документів, щодо понесених відповідачем витрат повязаних з наданням послуг на правничу допомогу відповідачем не надано, тому на думку позивача, вказані послуги надаються на безоплатній основі.

Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 12.04.2018 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 08.05.2018.

У звязку з перебуванням судді-члена колегії ОСОБА_3 у відпустці з 07.05.2018 по 18.05.2018 та наявністю процесуальних строків для можливості розгляду апеляційної скарги, розгляд справи, ухвалою суду апеляційної інстанції від 25.04.2018, було призначено на 23.05.2018.

Представник позивача в судовому засіданні 23.05.2018 надав пояснення, якими підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити останню.

В судовому засіданні 23.05.2018 представник відповідача доводи надала пояснення, в яких просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом 2013-2014 років між Підприємством (Замовник) та Товариством (Виконавець) було укладено Договори про закупівлю робіт № 60-4/1947-13, №60-4/2160-13, № 60-4/2161-13, №60-4/2162-13, № 60-4/1471-14, №60-4/1472-14, №60-4/1473-14, №60-4/1474-14, за умовами яких виконавець зобовязується виконати наступні електромонтажні роботи, а саме:

поточний ремонт пристроїв РЗА ПЛ-330 ЛадТЕС з додатковим прокладанням кабельної продукції на ПС 330 кВ «Котовська» (ціна договору 103 507,00 грн. у т.ч. ПДВ);

поточний ремонт пристроїв РЗА приєднань 150 кВ з додатковим прокладанням кабельної продукції ПС 330 кВ «Миколаївська» (ціна договору 84 203,00 грн. у т.ч. ПДВ);

поточний ремонт пристроїв РЗА приєднань 35 кВ з додатковим прокладанням кабельної продукції ПС 330 кВ «Трихати» (ціна договору 53 929,00 грн. у т.ч. ПДВ);

поточний ремонт кіл сигналізації ТН-VIC (ПЛ-330 кВ Усатове -2) з додатковим прокладанням кабельної продукції на ПС 330 кВ «Аджалик» (ціна договору 18 265,00 грн. у т.ч. ПДВ);

поточний ремонт пристроїв РЗА 1 АТ з додатковим прокладанням кабельної продукції на ПС 330 кВ «Аджалик» (ціна договору 101 304,00 грн. у т.ч. ПДВ);

поточний ремонт пристроїв РЗА ПЛ-330 МГРЕС з додатковим прокладанням кабельної продукції на ПС-330 кВ «Котовська» (ціна договору 94 111,20 грн. у т.ч. ПДВ);

поточний ремонт пристроїв РЗА приєднань 35 кВ з заміною кабельної продукції на ПС 330 кВ «Трихати» (ціна договору 66 565,20 грн. у т.ч. ПДВ);

поточний ремонт пристроїв РЗА приєднань 150 кВ з заміною кабельної продукції на ПС 330 кВ «Миколаївська» (ціна договору 98 026,80 грн. у т.ч. ПДВ),

а Замовник прийняти та оплатити такі роботи. Виконавець повинен виконати роботи відповідно до Технічного завдання (додаток 1 до Договору), діючим ТУ, ДСТ, ДСТУ та актів цивільного законодавства України, що регламентують питання, які відносяться до предмету цього Договору. Розрахунок за виконанні роботи здійснюється Замовником на підставі акту приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки (форма КБ-3) протягом 30-ти календарних днів після підписання відповідних документів Замовником. Приймання-передача виконаних робіт здійснюється за актом, що оформлюється Виконавцем та підписується Сторонами за умови належного виконання робіт (п. п. 1.1., 1.2., 2.1., 3.1., 4.1., 5.4.2. договорів про закупівлю робіт).

Як вбачається зі змісту вищевказаних договорів, вони за своєю юридичною природою є договорами підряду.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акти виконаних робіт за Договорами є письмовими документами, які визначають період виконання робіт підрядником, види робіт, які здійснив підрядник за цей період та вартість цих робіт з зазначенням сум податку на додану вартість, в порядку та в розмірах, визначених чинним законодавством України та загальну суму, яка підлягає сплаті замовником.

В матеріалах справи наявні належним чином завірені копії актів приймання виконаних будівельних робіт за зазначеними вище Договорами, які підписані у двосторонньому порядку уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств, із зазначенням, що обсяги виконаних робіт відповідає та розцінки відповідають кошторису договору (т. 1, а.с. 49-115).

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами Державної фінансової інспекції Одеської області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Підприємства за період з 01.07.2013 по 31.07.2015, за результатами якої встановлено завищення вартості виконаних Товариством робіт у сумі 73 666,87 грн. Зазначене призвело до матеріальної шкоди (збитків) Південній ЕС на відповідну суму (т. 1, а.с. 116-127). Висновки ревізії були оформлені довідкою від 27.10.2017.

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 22 ЦК України також унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідальність у вигляді відшкодування збитків та інших способів відшкодування майнової шкоди, у тому числі стягнення збитків, заявлених позивачем, настає за наявності таких умов як неправомірна поведінка особи, негативний результат такої поведінки (факт і розмір завданих збитків), причинний звязок між неправомірною поведінкою та негативним наслідком.

При цьому, стягнення збитків за порушення договірних зобовязань здійснюється в порядку ст. 623 ЦК України, при застосуванні норм якої враховується і те, що згідно норм ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Судова колегія звертає увагу на відсутність реальних збитків, а саме втрат, яких позивач зазнав внаслідок виконання договірних зобовязань.

Приписами ст. 853 ЦК України встановлено, що замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про те, що сторони узгодили кошторисну документацію, договірну ціну, та належним чином виконали свої зобовязання за Договорами. На виконання умов Договорів замовником було проведено оплату виконаних робіт у повному обсязі, відповідно до договірної ціни, що була визначена сторонами як у проектно-кошторисній документації, так і у Договорах, позивач прийняв виконані роботи, не заявивши при цьому про недоліки, як того вимагають положення ст. 853 ЦК України.

Отже, позивачем не доведено порушення відповідачем умов договорів укладених між сторонами, а відтак і наявності складу цивільного правопорушення, що унеможливлює стягнення з відповідача 73 666,87 грн. в якості збитків.

Доводи апелянта спростовується тим, що довідка від 27.10.2015 ревізії фінансово-господарської діяльності не є належним доказом порушення відповідачем зобовязань за договором та спричинення збитків позивачу.

Положеннями ст. 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

На момент виникнення спірних правовідносин сторін та на даний час чинними є Загальні умови укладання та виконання договорів в капітальному будівництві (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 668 (з подальшими змінами та доповненнями) (далі - Загальні умови), які є обов'язковими для врахування під час укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві незалежно від джерел фінансування робіт, а також форми власності замовника та підрядника (субпідрядників) (пункт 2).

Положеннями пункту 100 Загальних умов, що містяться у розділі «Проведення розрахунків за виконані роботи», встановлено, що у разі виявлення невідповідності робіт, пред'явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, замовник має право за участю підрядника скоригувати суму, що підлягає сплаті.

З наведеного слідує, що коригування суми оплати з підстав завищення обсягів виконаних підрядних робіт у межах відповідних господарсько-правових відносин є правом, а не обов'язком замовника, і таке коригування має бути проведено за участю підрядника.

Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку позивачем прийнято виконані відповідачем роботи без зауважень, на підставі акту приймання виконаних будівельних робіт здійснено повну оплату робіт. Отже, довідка ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов'язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

Так, пунктом 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України (затверджено Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011) врегульовано вжиття Держфінінспекцією України заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб. Акт перевірки вказаного контролюючого органу може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

Таким чином, судова колегія зазначає, що довідка ревізії Державної фінансової інспекції в Одеській області лише фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Зазначена довідка ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобовязання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

З огляду на викладене судова колегія, дійшла до висновку, що місцевий суд повністю встановив та дослідив фактичні обставини справи, дав повну та всебічну оцінку наявним у ній доказам і вмотивовано відмовив у задоволенні позовної заяви Підприємства.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з позивача витрати на професійну правничу допомогу надану відповідачу, у звязку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.01.2018 між Товариством (клієнт) та Адвокатською компанією «Полонський і Партнери» (компанія) укладено договір про надання правової допомоги (т. 3, а.с. 48-49), відповідно до умов якого клієнт доручає, а компанія приймає на себе обов'язки надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором: представлення інтересів Клієнта в Господарському суду Одеської області за позовом у господарській справі №916 / 3106/17 за позовом Державне підприємство «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» до Товариства про стягнення збитків (п. 1.1. договору).

Пунктом 4.1. договору встановлено, що за виконання доручення, зазначеного в пункті 1.1. цього договору Клієнт сплачує Адвокатської компанії винагороду (гонорар) в розмірі 5 000,00 грн.

24.01.2018 Товариство сплатило на користь юридичної компанії 5 000,00 грн., що підтверджується копією реєстру документів з 01.01.2018 по 31.01.2018 (т. 3, а.с. 51).

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат повязаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу надано копію договору про надання правової допомоги від 15.01.2018, копію реєстру документів з 01.01.2018 по 31.01.2018 в якому крім іншого є докази оплати Товариством за послуги надання юридичної допомоги в розмірі 5 000,00 грн., звіт Адвокатської компанії про хід та результати виконання доручення від 14.02.2018(т. 3, а.с. 48-53).

Враховуючи вищевикладене, а також документальне підтвердження наданих юридичною компанією послуг, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., понесених відповідачем у даній справі.

Отже, наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене судова колегія не вбачає будь-яких передбачених ст. ст. 277-279 ГПК України правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 19.03.2018 року залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Лавриненко Л.В.

ОСОБА_4