ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року           справа № 925/144/18

Господарський суд Черкаської області в складі:

Головуючий суддя – Єфіменко В.В.,

з секретарем судового засідання – Горбатюк С.В.

представники сторін:

від позивача – не з’явився;

від відповідача – не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ВНГ ГРУП”, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю “СИЛА Ч”, м. Черкаси

про стягнення коштів, –

ВСТАНОВИВ:

Позивач, посилаючись на невиконання відповідачем зобов'язань продавця за договором купівлі-продажу №18/09/17-1 від 18.09.2017 просить суд:

-          стягнути з відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) “СИЛА Ч”, на користь Позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ ) “ВНГ ГРУП”:

- 105150 грн. 00 коп. боргу;

- 449,41грн. 3% річних від простроченої суми;

- 4 447,99 грн. пені;

- 1762 грн. витрат по сплаті судового збору.

22.02.2018 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача:

- 70 150 грн. боргу;

- 694,81 грн. 3% річних;

- 5051,95 грн. пені;

- 2963,21 грн. втрат внаслідок інфляції;

- 1762 грн. витрат по сплаті судового збору.

03.04.2018 до суду надійшов відзив на позов , в якому відповідач заявлені вимоги визнав частково на суму 70 150 грн.

Ухвалою суду від 12.04.2018 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 15 год. 30 хв. 07 травня 2018 року.

Ухвала з повідомленням про дату, час і місце судового засідання направлена судом 13.04.2018 Позивачу і Відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

До суду 23.04.18 надійшло повідомлення про вручення зазначеної ухвали представнику Позивача.

Суд пропонував сторонам до 05 травня 2018 р. надати в суд раніше не подані докази.

У визначений судом термін, нових доказів від сторін не надійшло.

07.05.2018 від Позивача надійшли:

- відповідь на відзив;

- заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача:

-          суму перерахованих коштів у розмірі 70 150 грн. 00 коп.;

-          втрати внаслідок інфляції у розмірі 3 183,68 грн.;

-           3% річних від простроченої суми у розмірі 1 366,23грн.;

-          пеню у розмірі 10 044,48 грн.;

-          сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн.;

-          витрати на професійну правничу допомогу у сумі 18 892,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 07.05.2018 збільшені заявлені вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Ухвалою від 07.05.2018 розгляд справи відкладався на 11.05.2015.

Представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив суд 11.05.2018 провести судове засідання без його участі за наявними матеріалами справи.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, у відзиві на позов просив суд розглянути справу без його участі (а.с.110-111).

Суд приходить до переконання, що у справі є докази про направлення сторонам ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Справа розглядається за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, приходить до наступного.

За приписами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, перерахованих на підставі договору купівлі - продажу та застосування господарських санкцій за неналежне виконання Відповідачем умов цього договору.

Способи захисту прав суб’єктів господарювання визначені ст.16 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) та у ст. 20 Господарського кодексу України (далі – ГК України).

За приписами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (стаття 626 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відносини купівлі-продажу урегульовані главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Ч.1 ст.181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З матеріалів справи вбачається, що 18.09.2017 сторони уклали договір купівлі-продажу №18/09/17-1, відповідно до умов якого Відповідач зобов'язався передати Покупцю паливні пелети належної якості, діаметром 8 мм у кількості не менше 220 тон (далі -Товар) у власність Покупцеві, а Покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити його на умовах цього Договору (а.с.43-45).

За умовами п.4.3 та п.4.4 Договору, оплата Товару здійснюється по безготівковому розрахунку на рахунок Продавця.

Вартість Товару за цим Договором сплачується Покупцем на умовах 100% передоплати та визначається на підставі виставленого Продавцем рахунка (а.с.43-44).

Відповідно до п. 3.1 Договору Продавець передає Товар Покупцеві на умовах EXW (згідно Інкотермс 2010 року) за адресою: Черкаська область, Чигиринський район, с.Рацево, вул.Портова, 3-А.

Інкотермс - офіційні правила Міжнародної торгової палати для

тлумачення торговельних термінів ( далі – Інкотермс). Сфера дії Інкотермс обмежується питаннями, пов'язаними з правами та обов'язками сторін договору купівлі-продажу відносно поставки товарів (під словом "товари" тут

розуміються "матеріальні речі", а "нематеріальні товари", такі як

комп'ютерне програмне забезпечення, виключаються).

Суд приходить до переконання, що посилання на Інкотермс-2000 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов'язки сторін і не суперечить чинному законодавству.

За змістом п9.1. Інкотермс, "E"-термін покладає на продавця мінімальні зобов'язання: продавець повинен лише надати товар у розпорядження покупця в узгодженому місці - звичайно на власних площах продавця.

Відвантаження товару зі складу відповідального зберігання відбувається після отримання від Покупця листа-вимоги (в тому числі, електронною поштою за реквізитами, вказаними в п.8 Договору) про відвантаження, не пізніше 5 робочих днів до запланованої дати відвантаження (п.3.3. Договору).

За умовами п.5.1.1 Договору Продавець зобов'язаний передати Покупцеві Товар.

Порядок передачі Товару сторони визначили у розділі 3 вищевказаного Договору (п.3.1 – п.3.4).

Факт належного виконання позивачем умов Договору підтверджується, дослідженими у судовому засіданні, платіжними дорученнями:

-          від 22.09.2017 № 674 на суму 98550 грн. (а.с.48);

-          від 29.09.2017 № 684 на суму 102960 грн. (а.с.49).

Зобов’язання у відповідності з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доказів поставки товару відповідно до умов вищевказаного Договору відповідач суду не надав.

За приписами ч.2 ст.693 ЦК України Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

01.12.2017 позивач направив відповідачу лист з вимогою виконати зобов'язання за вищезазначеним Договором, поставити Товар і підписати Акт звірки (а.с.46).

Вищевказану вимогу відповідачем отримано 12.12.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ПАТ «Укрпошта» форми 119 (а.с.47).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було повернуто позивачу грошові кошти в сумі 35 000 грн., а саме:

- 14.02.2018 - 15 000 грн.;

- 23.02.2018 - 10 000 грн.;

- 02.03.2018 - 10 000 грн.

Факт повернення Відповідачем частини коштів з оплати Товару суд визначає як доказ визнання Відповідачем невиконання зобов’язань перед Позивачем по передачі Товару за договором №18/09/17-1 від 18.09.2017.

Станом на 21.03.2018 борг відповідача перед позивачем склав 70 150 грн.

Суд приходить до переконання, що позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення 70150 грн. коштів, а їх розмір підтверджено належними і допустимими доказами.

За приписами ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до умов Договору, викладених у розділі 6 сторони узгодили, що у випадку порушення своїх зобов'язань Сторони несуть відповідальність визначену Договором та чинним законодавством.

Пунктом 6.4 Договору сторони домовились, що за порушення строків передачі Товару, Продавець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості недопоставленої партії Товару за кожен день прострочення передачі.

Відтак, позивачем відповідачу обґрунтовано нараховано пеню в розмірі 10 044 грн. 48 коп.: (сума боргу ) х (процентна ставка) : 100% : 365 днів х (кількість днів - 142) за період з 17.12.2017 по 07.05.2018.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив норми виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір відсотків (3% річних) за користування грошовими коштами за період з 17.12.2017 по 07.05.2018 склав 1366 грн. 23 коп.

Розмір втрат внаслідок інфляції (виходячи із суми перерахованих коштів 70 150 грн.) становить 3 183 грн. 68 коп. (сума боргу х індекс інфляції : 100% - сума боргу).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивач довів свої позовні вимоги, які підлягають до повного задоволення. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути:

-          суму неповернутих коштів у розмірі 70 150 грн. 00 коп.;

-          втрати внаслідок інфляції у розмірі 3 183,68 грн.;

-           3% річних від простроченої суми у розмірі 1 366,23грн.;

- пеню у розмірі 10 044,48 грн. за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу №18/09/17-1 від 18.09.2017.

Заявляючи позов, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18 892,00 грн. посилаючись на Договір про надання правової допомоги від 24.11.2016 № 24/11-2016 та оплату за надання цієї допомоги, що підтверджується платіжним дорученням № 445 від 03.05.2018 на суму 18892 грн. (а.с.153-158).

За приписами ст.126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оскільки в матеріалах справи містяться відповідні докази, визначені у ст.126 ГПК України (документи про перерахування та отримання грошей), то суд вважає клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 123,219, 220,232 – 240 ГПК України, суд -,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути:

- 70 150 (сімдесят тисяч сто п'ятдесят ) грн. 00 коп. боргу;

- 3 183,68 (три тисячі сто вісімдесят гри грн. 68 коп.) втрат внаслідок інфляції;

- 1 366,23грн. (тисяча гриста шістдесят шість гривен 23 коп.) три проценти річних;

- 10 044,48 грн. (десять тисяч сорок чотири гривен 48 коп.) пені;

- 1762 грн. (тисяча сімсот шістдесят два 00 копійок) витрат по сплаті судового збору;

- 18 892,00 грн. (вісімнадцять тисяч вісімсот дев'яносто два 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу із Товариства з обмеженою відповідальністю “СИЛА Ч” (; вул. Небесної Сотні, буд. 33 офіс 2, м. Черкаси, 18002) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ВНГ ГРУП” (, вул. Воздвиженська 40 н/п № 1,м. Київ, 04071).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в порядку визначеному ГПК України.

Рішення складено 21.05.2018

Суддя           В.В.Єфіменко