У Х В А Л А

22 травня 2018 року м. Чернігів справа № 927/81/18

Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Шморгуна В.В., розглянувши матеріали справи

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Украгроком»,

, вул. Бориспільська, 7, м. Київ, 02660

адреса для листування: вул. Голосіївська, 7, корп. 2, оф. 5/1, м. Київ, 03039

Відповідач: Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Колос»,

, вул. Незалежності, 103, м. Остер, Козелецький район, Чернігівська область, 17044

Предмет спору: про стягнення 11431862,20 грн

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Не викликались,

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Украгроком» подано позов до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Колос», у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 11431862,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем як поручителем за договором про факторингове фінансування з регресом від 26.02.2016 №017/Д1-0-0-0/70/002 сплачено кошти ОСОБА_1 акціонерному товариству «ОСОБА_2 Аваль» у розмірі 11431862,20 грн за невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором поставки від 22.11.2016 №Кв221116/01, які були відступлені позивачем ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 05.02.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 27.02.2018.

ПОСП «Колос» подано суду зустрічну позовну заяву, у якій він просить стягнути з ТОВ «Украгроком» 9716100,00 грн збитків.

Ухвалою суду від 27.02.2018 зустрічну позовну заяву повернуто ПОСП «Колос» без розгляду.

У звязку з надходженням від відповідача апеляційної скарги на ухвалу суду від 27.02.2018, ухвалою суду від 20.03.2018 зупинено провадження у справі до повернення матеріалів справи №927/81/18 до Господарського суду Чернігівської області.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 ухвалу господарського суду від 27.02.2018 залишено без змін, а матеріали справи повернуто до Господарського суду Чернігівської області.

Відповідно до ст. 230 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується. Провадження у справі продовжується із стадії, на якій його було зупинено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обставини, які зумовили зупинення провадження у справі, усунуті, а тому провадження у цій справі має бути поновлено та призначено дату проведення підготовчого засідання.

17.05.2018 до Господарського суду Чернігівської області від позивача надійшла заява про забезпечення позову у справі №927/81/18, у якій він просить суд накласти арешт на усе майно, що належить ПОСП «Колос».

У звязку з перебуванням судді Шморгуна В.В. у відрядженні, заява позивача про забезпечення позову була отримана судом, у провадженні якого перебуває справа №927/81/18, 21.05.2018.

Відповідно до приписів ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення позову, позивач зазначає, що відповідач усіма способами намагається затягувати розгляд цієї справи, зокрема, шляхом подання зустрічної позовної заяви, а потім і апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення зустрічного позову. Як вказує позивач, на розгляді у судах перебувають ще дві справи - №910/651/18 та №927/177/18, позовні вимоги у яких ґрунтуються на договорі поставки від 22.11.2016 №Кв221116/01.

На думку позивача, відповідачу було б логічно заявити зустрічний позов у інших справах, проте він звернувся із зустрічним позовом саме у цій справі - №927/81/18.

Позивач вважає, що такий інтерес відповідача полягає у намірі відчужити належне йому майно до того часу, як буде винесено рішення суду про стягнення коштів та звернуто стягнення на його майно.

У своїй заяві позивач зазначає, що представники відповідача поза судовими засіданнями неодноразово повідомляли про те, що мають намір відчужити майно, належне ПОСП «Колос», у звязку з чим будуть затягувати розгляд справи, проте доказів на підтвердження цього суду не надав.

За твердженнями позивача, він у мережі Інтернет знайшов два оголошення на ресурсі dom.ria.ua:

- щодо продажу комплексу нежитлових будівель та споруд господарського двору за адресою: Чернігівська область, м. Остер, вул. Незалежності, 103;

- щодо продажу комплексу нежитлових будівель та споруд тваринницької ферми за адресою: Чернігівська область, м. Остер, вул. М. Рильського, 55.

Скріншоти вказаних оголошень додано позивачем до поданої ним заяви.

Як зазначає позивач, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 16.05.2018, яка додана позивачем до заяви, власником вказаних обєктів нерухомого майна є ПОСП «Колос». Контактна особа, вказана у оголошеннях ОСОБА_4, є директором ПОСП «Колос», про що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься відповідний запис.

Позивач вважає, що невжиття заходу щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на усе майно може унеможливити виконання рішення про стягнення коштів у розмірі 11431862,20 грн, чим унеможливить поновлення порушених прав ТОВ «Украгроком», за захистом яких звернувся позивач до суду.

Також позивач вказує, що він просить накласти арешт на все майно, оскільки йому не відома вартість майна, щодо наміру продажу якого ТОВ «Украгроком» надає докази, він не може бути впевнений, що відповідач не здійснює заходи щодо відчуження іншого, належного йому майна, але очевидним є здійснення заходів щодо наміру відповідача відчужити своє майно.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За приписами ст. 139 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У позовному провадженні піддані арешту кошти або майно слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат.

Предметом спору у справі є грошові кошти, сплачені позивачем як поручителем ОСОБА_1 акціонерному товариству «ОСОБА_2 Аваль» за договором про факторингове фінансування з регресом від 26.02.2016 №017/Д1-0-0-0/70/002 кошти у розмірі 11431862,20 грн.

Проте, позивач не просить суд накласти арешт на грошові кошти, що є безпосередньо предметом позову. Неможливість застосування саме такого виду забезпечення позову, що безпосередньо повязано з предметом спору, позивачем жодним чином також не обґрунтовано.

Позивач у своїй заяві просить накласти арешт на все майно відповідача, проте ним не зазначено та не підтверджено доказами його вартість, внаслідок чого суд не може визначити адекватність співвідношення інтересу (у грошовому розмірі), про захист якого просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Аналогічний правовий механізм виконання рішення суду законодавцем унормований у виконавчому провадженні, що кореспондується з викладеними висновками суду.

Так, згідно з ч. 2, 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Зазначення у заяві про те, що позивачу не відома вартість майна відповідача, не може вважатися належним обґрунтуванням неможливості зазначення такої вартості майна.

Отже, позивачем не надано належного обґрунтування вжиття заходу забезпечення позову, який належить застосовувати, у розумінні п. 4 ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, позивачем не зазначено пропозицій щодо зустрічного забезпечення, як це унормовано п. 6 ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За наведених обставин, суд доходить висновку про недодержання позивачем вимог статті 139 Господарського процесуального кодексу, що є підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 136-140, 182, 230, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Поновити провадження у справі.

2. Підготовче засідання призначити на 30.05.2018 об 11:30.

3. Викликати у підготовче засідання, яке відбудеться 30.05.2018 об 11:30 у приміщенні Господарського суду Чернігівської області у м. Чернігові, проспект Миру, 20, зал судових засідань № 306, позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Украгроком» та відповідача - Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Колос».

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Украгроком» заяву про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею 22.05.2018. Ухвалу в частині повернення заяви про забезпечення позову може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток (для позивача): на 33 арк., у тому числі платіжне доручення №1435429 від 16.05.2018.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Шморгун