ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 917/2001/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О.О. Мамалуй - головуючий, О.М. Баранець, І.В. Ткач

за участю секретаря судового засідання - Н.С. Руденко

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "F & C REALTY"

на постанову Харківського апеляційного господарського суду

у складі суддів: В.І. Сіверін - головуючий, О.І. Терещенко, В.В. Россолов

від 22.08.2017р.

та на рішення господарського суду Полтавської області

суддя: І.І. Пушко

від 02.02.2017р.

за позовом публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит"

до приватного акціонерного товариства "F & C REALTY"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватне акціонерне товариство "Ініціатор+"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за участю представників учасників:

позивача: Островерхий С.А. - адвокат

відповідача: Лабунська М.П. - адвокат

третьої особи: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", позивач) звернулось до приватного акціонерного товариства "F & C REALTY" (далі - ПрАТ "F & C REALTY", відповідач) з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки: нежитлові приміщення (банк), в буд. А-5, що розташовані за адресою: м. Полтава, вул. Жовтнева, б. № 77, загальною площею 794,6 кв.м., згідно з Іпотечним договором № 2759И/0609 від 30.06.2009р. та договором про внесення змін від 03.12.2010р. до Іпотечного договору, укладеного між ЗАТ "F & С REALTY", правонаступником якого є ПрАТ "F & С REALTY" та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", шляхом передачі у власність зазначеного майна ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням ЗАТ "Ініціатор+" зобов'язань за кредитним договором та наявністю умов Іпотечного договору, які передбачають передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання.

2. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду Полтавської області від 02.02.2017р. у справі №917/2001/16, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.08.2017р., позов ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" задоволено. В рахунок часткового погашення заборгованості ПрАТ "Ініціатор+" перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за договором про мультивалютну кредитну лінію №1093м-01-06 від 05.07.2006р., укладеним між AT "Банк "Фінанси та Кредит" та ПрАТ "Ініціатор +", яка станом на 01.11.2016р. складає 124 604 234,74 грн, з яких: - сума простроченої заборгованості за кредитом - 67 786 988,40 грн; - сума простроченої заборгованості за відсотками - 45 647 743,99 грн; - пеня за прострочення - 11 169 502,35 грн (з них пеня за прострочку основного боргу по кредиту 6 812 036,70 грн.; пеня за прострочку сплати відсотків 4 357 465,65 грн), звернуто стягнення на нежитлові приміщення (банк), в буд. А-5, що розташовані за адресою: місто Полтава, вулиця Жовтнева, будинок № 77 , загальною площею 794,6 кв.м., які є предметом іпотеки згідно Іпотечного договору № 2759И/0609 від 30.06.2009р. та договору про внесення змін від 03.12.2010 р. до Іпотечного договору №2759И/0609 від 30.06.2009р., укладених між ЗАТ "F & С REALTY", правонаступником якого є ПрАТ "F & С REALTY" та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", шляхом передачі у власність зазначеного майна ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності.

Судові рішення мотивовані наявністю заборгованості за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1093м-01-06 від 05.07.2006р. у сумі 124 604 234,74 грн., та застереженням в Іпотечному договорі, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання.

Місцевий господарський суд, з позицією якого погодився апеляційний господарський суд, задовольняючи позовні вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", вказав що ураховуючи сутність іпотеки та зміст правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, ефективним способом відновлення прав кредитора є застосування передбаченої сторонами в договорі процедури звернення стягнення на іпотечне майно, як однієї з умов надання (отримання) кредиту.

Судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього є примусовим способом реалізації встановленого угодою сторін за Іпотечним договором права іпотекодержателя набути право власності на предмет іпотеки шляхом його передачі іпотекодавцем у власність іпотекодержателю, за наявності умов, передбачених у відповідному застереженні, і таке рішення не потребує вчинення виконавчих дій органами примусового виконання судових рішень.

Суди попередніх інстанцій посилаються на правову позицію, викладену Верховним Судом України у постановах від 14.09.2016р. у справі № 6-1219цс16, від 12.10.2016р. у справі № 6-504цс16, відповідно до якої, суд, установивши факт невиконання позичальником грошових зобов'язань за кредитним договором, вірно вирішив спір по суті, захистивши порушені права кредитодавця щодо виконання позичальником грошових зобов'язань, забезпечених іпотекою, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем (кредитором).

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

Приватне акціонерне товариство "F & С REALTY", посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема статті 39 Закону України "Про іпотеку", статей 15, 16, 17, 41 ГПК України, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 02.02.2017р., постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.08.2017р. та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Скаржник вказує на неправомірне нарахування відсотків та штрафних санкцій після відкликання банківської ліцензії та пропуск строків позовної давності щодо окремих заявлених позивачем вимог.

Крім того, відповідач зазначає, що судами не встановлено початкової ціни предмета іпотеки, на який звернуто стягнення.

4. Позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи на ліквідацію просить залишити без змін судові рішення, а касаційну скаргу - без задоволення.

Позивач посилається на позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 23.12.2015р. № 6-1205цс15, відповідно до якої у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен указати, що початкова ціна предмета іпотеки встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

05 липня 2006 року між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (Банк) та Приватним акціонерним товариством "Ініціатор+" (Позичальник) укладено договір про невідновлювальну кредитну лінію № 1093-01-06, назву якого було змінено згідно з Додатковою угодою від 15.11.2006 р. на "Договір про мультивалютну кредитну лінію №1093м-01-06 від 05.07.2006р." (далі - "Кредитний договір"), відповідно до якого Позичальнику надано на умовах поворотності, строковості, платності кредитні кошти в межах кредитної лінії у розмірі 500 000,00 грн., з кінцевим строком повернення до 05.07.2011р. з оплатою за користування кредитними коштами процентів у розмірі 16% річних.

Відповідно до п. З.4. Кредитного договору та Додаткових угод до нього, нарахування та погашення процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник оплачує проценти в строк з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця включно.

Згідно з п. 4.1. Кредитного договору Позичальник зобов'язується використовувати кредитні кошти, отримані за цим договором, на поповнення обігових коштів, в тому числі придбання цінних паперів українських підприємств.

Пунктом 7.1. Кредитного договору передбачено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати відсотків, комісій Позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення.

Додатковими угодами сторонами вносились зміни до кредитного договору стосовно розміру кредитної лінії, розміру та строку сплати відсотків, графіку погашення кредитної лінії.

У забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (Банк), організаційно-правову форму змінено на ПАТ, та ЗАТ "F & С REALTY", правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПрАТ "F & С REALTY" (Іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір № 2759И/0609 від 30.06.2009р. (з урахуванням додаткової угоди), предметом якого є нежитлові приміщення, в буд. А-5, що розташовані за адресою: місто Полтава, вулиця Жовтнева, будинок № 77, загальною площею 794,6 кв.м., реєстраційний номер 26591067.

Згідно з п. 2 Іпотечного договору предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1093м-01-06 від 05.07.2006р. (основне зобов'язання), на суму 67 787 000,00 грн., строком повернення до 05.07.2013р. включно, а також відсотків за користування кредитом, визначених пунктом 3.1 основного зобов'язання, а також комісійної винагороди, неустойки за цим Договором або за основним зобов'язанням, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за вищезазначеними договорами, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог.

Відповідно до п. 3 Іпотечного договору узгоджена сторонами ринкова вартість предмету іпотеки, враховуючи оцінку, викладену у Звіті про незалежну оцінку станом на 24.06.2009р., виданого ТОВ "Кредитне Брокерське агентство" становить 9 000 000,00 грн. Сторони дійшли взаємної згоди, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за ліквідаційною вартістю предмета іпотеки. Ліквідаційна вартість предмета іпотеки - це вартість, яка може бути отримана за умови продажу предмета іпотеки у строк, що є значно коротшим від строку експозиції подібного майна, протягом якого воно може бути продане за ціною, яка дорівнює ринковій вартості. Узгоджена сторонами ліквідаційна вартість предмета іпотеки, враховуючи оцінку, викладену у Звіті про експертну оцінку, виданого ТОВ "Кредитне Брокерське агентство" становить 9 800 000,00 грн.

Пунктом 8.4.3. Іпотечного договору встановлено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання Позичальником зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані чи будуть виконані неналежним чином.

П. 10 іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя або за рішенням суду, або виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору.

Згідно з п. 11.3 іпотечного договору за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду (п.11.1) або у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (п.11.2).

П. 11.3 іпотечного договору передбачено, що згідно з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п.п. 11.3.1, задоволення вимог здійснюється шляхом передачі права власності іпотекодержателю на предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Як встановлено судами попередніх інстанцій, на виконання умов Кредитного договору банк надав ПАТ "Ініціатор+" кредитні кошти на загальну суму 71 601 988,40 грн., що підтверджується заявкою ПАТ "Ініціатор+" на видачу кредитних коштів від 04.07.2006р. та меморіальними ордерами.

Позивач направив відповідачеві (іпотекодавець) та третій особі (позичальник) в порядку ст. 33 - 35 Закону України "Про іпотеку" вимогу від 11.11.2016р. № 3-242100/11972 про погашення заборгованості за Кредитним договором, яка станом на 01.11.2016р. складає 124 604 234,74 грн., у разі невиконання даних вимог Банк залишає за собою право розпочати процедуру стягнення на заставлене майно.

6. Норми права та мотиви, з яких виходить суд касаційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про іпотеку" (далі - Закону) у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Частинами 1 - 3 ст. 33 Закону передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Згідно зі ст. 36 Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку"; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 37 Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 18 вказаного Закону передбачений порядок проведення державної реєстрації прав.

Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1127, визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно з п. 6, абз. 4 п. 9, абз. 1 п. 12, абз. 1 п. 18, 19, 67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав. Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який установлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями. За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав. Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови в державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Тобто для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

Позивач не позбавлений, відповідно до ст.ст. 38, 39 ЦК України, можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього.

Враховуючи вищезазначене, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до ст.ст. 36, 37 Закону є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

Ураховуючи вимоги ст. ст. 328, 335, 392 ЦК України у контексті ст. ст. 36, 37 Закону суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем, тому обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є неналежним.

Суд першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний господарський суд, ухвалюючи судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на обтяжене іпотекою майно в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, неправильно застосував норми статей 36, 37, 38, 39 Закону України "Про іпотеку".

7. Висновки суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з ч. 1 ст. 311 вказаного Кодексу підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, прийняті з неправильним застосування норм матеріального права, що є підставою для їх скасування та прийняття нового рішення.

8. Судові витрати

Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 311, 314, 315 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "F & C REALTY" задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 02.02.2017р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.08.2017р. у справі №917/2001/16 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Січових стрільців (Артема), 60, ) на користь приватного акціонерного товариства "F&C REALTY" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 18-А, ) 338 100,00 грн. судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.

Зобов'язати господарський суд Полтавської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя О. М. Баранець

Суддя І. В. Ткач