КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2018 р. Справа№ 910/181/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Бойко Р.А.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 01.03.2018 (повний текст складено 19.03.2018)

у справі № 910/181/18 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма

«Наукова» Національної академії аграрних наук України»

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк

«Приватбанк»

про стягнення 3 518, 29 грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України» (далі - ДП «НВД АФ «Наукова» НААН», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк», відповідача) про стягнення 3 518,29 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначило про неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №24/12/14-в від 24.12.2014 щодо повної та своєчасної сплати витрат на утримання орендованого майна за період з грудня 2014 по грудень 2015 включно, відтак просило стягнути з відповідача 2 288, 35 грн. вказаних витрат, 484,19 грн. пені, 605,12 грн. інфляційних втрат та 140,63 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував, що за умовами договору оплата компенсації вартості утримання орендованого майна здійснюється на підставі виставлених рахунків, однак позивачем не доведено факту виставлення рахунків та факту займання приміщення відповідачем.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі № 910/181/18 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, ДП «НВД АФ «Наукова» НААН» оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржуване рішення ухвалено за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. За твердженнями апелянта, на виконання умов спірного договору позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату на загальну суму 2 288, 35 грн., а саме : рахунки № 1178 від 30.11.2015 на суму 2 264, 27 грн. та № 1278 від 31.12.2015 на суму 24, 08 грн., які відповідають вимогам 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Разом з тим, умовами договору не передбачено обов'язку позивача направляти виставлені орендарю рахунки на оплату, в той же встановлено обов'язок відповідача здійснювати 100% передоплату не пізніше 5 числа поточного місяця. За твердженнями апелянта, в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача з приводу виставлення рахунків на оплату й вказує на направлення відповідачу претензій щодо сплати заборгованості. На думку скаржника, судом першої інстанції порушено, зокрема, вимоги ст. ст. 3, 11, 509, 525, 526, 530, 610, 638, 640, 641, 642 ЦК України, ст. 193 ГК України та ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», якими встановлюється факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань. Крім цього, місцевим судом порушено приписи ст. ст. 73, 74, 77, 86 ГПК України в зв'язку з чим належним чином не досліджено наявних в матеріалах справи доказів тощо.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач подав відзив, в якому зазначив про безпідставність на необґрунтованість апеляційних вимог, просив не брати їх до уваги, відтак оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Враховуючи ціну позову у даній справі (3 518, 29 грн.), яка становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та відсутність клопотань учасників справи про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з їх повідомленням (викликом), апеляційний суд дійшов висновку, що дана апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 24.12.2014 між ДП «НВД АФ «Наукова» НААН» (позивачем, орендодавцем за договором) та ПАТ КБ «Приватбанк» (відповідачем, орендарем за договором) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №24/12/14-ор (далі - Договір оренди), за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно, а саме, нерухоме майно - вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 24,51 кв. м. в будівлі складі ПММ за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Праці, 2Т, що перебуває на балансі ДП «НВД АФ «Наукова» НААН» (далі - балансоутримувач). Вартість майна визначено згідно зі звітом про оцінку ринкової вартості, підготовленим Товарною біржею «Універсал» станом на 27.06.2014 і становить за незалежною оцінкою 32 948, 00 грн.

Відповідно до п. 5.11 Договору оренди зобов'язався самостійно здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна, зокрема, протягом 15 днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Цей Договір згідно п. 10.1 вважається укладеним з моменту його підписання орендодавцем та орендарем та діє до 08.01.2015.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміні його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на тих самих умовах (п. 10 Договору оренди).

Факт передачі об'єкту оренди підтверджується актом приймання-передавання орендованого майна, яке належить до державної власності від 24.12.2014, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв за Договором № 24/12/14-ор від 24.12.2014 індивідуально визначене (нерухоме або інше) державне майно, а саме, вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 24,51 кв. м в будівлі складу ПММ за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Праці, 2Т, яке перебуває на балансі ДП «НВД АФ «Наукова» НААН» й вартість якого згідно зі звітом про оцінку ринкової вартості Товарної біржи «Універсал» станом на 27.06.2014 дорівнює 32 948, 00 грн.

Крім цього, 24.12.2014 між сторонами укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №24/12/14-в (далі - Договір про відшкодування), за умовами п.1.1 якого балансоутримувач (позивач) забезпечує обслуговування та експлуатацію електромереж та інших комунікацій оренди індивідуально визначеного майна, яке є предметом договору оренди, а також утримання прибудинкової території, а орендар (відповідач) - бере участь у витратах балансоутримувача на виконання згаданих робіт пропорційно до займаної ним площі орендованого майна. Найменування орендованого майна: вбудоване нежиле приміщення загальною площею 24,51 кв. м., яке розташоване в складі приміщення ПММ - м. Дніпропетровськ, проспект Праці, 2Т.

Відповідно до п. 2.2.3 Договору про відшкодування орендар зобов»язався не пізніше 05 числа місяця, наступного за звітним місяцем, внести першу плату за обслуговування орендованого майна на рахунок балансоутримувача орендованого майна або організації, що обслуговує орендоване майно, а також відшкодовувати плату згідно показників лічильника за комунальні послуги за діючими розцінками і тарифами підприємств, що здійснюють надання таких комунальних послуг на підставі виставлених балансоутримувачем рахунків. Наступне внесення плати за обслуговування орендованого майна та відшкодування коштів за комунальні послуги здійснюється не пізніше 05 числа поточного місяця на рахунок балансоутримувача або організації, що обслуговує орендоване майно, шляхом 100% передоплати в розмірі виставлених балансоутримувачем рахунків вартості витрат, виставлених балансоутримувачем за попередній місяць, яка вноситься в рахунок плати за наступний місяць.

Строк дії цього договору (п. 5.1 ) дорівнює терміну дії Договору оренди.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що на виконання умов Договору про відшкодування відповідачеві виставлені на оплату за період з грудня 2014 по грудень 2015 включно рахунки-фактури № 1178 від 30.11.2015 на суму 2 264, 27 грн. та № 1278 від 31.12.2015 на суму 24, 08 грн., всього на 2 288, 35 грн. Однак, відповідачем не виконано своїх зобов'язань за Договором про відшкодування витрат щодо повної та своєчасної сплати коштів на утримання орендованого майна за період з грудня 2014 по грудень 2015 включно, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість з відшкодування витрат балансоутримувача в розмірі 2 288, 35 грн.

Як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і в апеляційній скарзі відповідач заперечував проти заявлених позивачем вимог та вказував на те, що за умовами Договору про відшкодування компенсація вартості утримання орендованого майна здійснюється на підставі виставлених рахунків, однак позивачем не доведено фактів виставлення рахунків та займання приміщення відповідачем.

За приписами ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вище згадувалось, за умовами п. 2.2.3 Договору про відшкодування, відповідач зобов»язаний не пізніше 05 числа місяця, наступного за звітним місяцем внести першу плату за обслуговування орендованого майна на рахунок балансоутримувача або організації, що обслуговує орендоване майно, а також відшкодовувати плату згідно показників лічильника за комунальні послуги за діючими розцінками і тарифами підприємств, що здійснюють надання таких комунальних послуг на підставі виставлених балансоутримувачем рахунків.

Наступне внесення плати за обслуговування орендованого майна та відшкодування плати за комунальні послуги здійснюється не пізніше 05 числа поточного місяця на рахунок балансоутримувача орендованого майна або організації, що обслуговує орендоване майно шляхом 100% передоплати в розмірі виставлених балансоутримувачем рахунків вартості витрат за попередній місяць, яка вноситься в рахунок плати за наступний місяць.

Таким чином, умовами Договору про відшкодування передбачено, що виконання відповідачем зобов'язань з внесення плати за цим договором ставиться, зокрема, в залежність від виставлення (направлення) йому позивачем рахунків, в яких визначається розмір платні, належної до сплати позивачеві.

На підтвердження своїх вимог позивач долучив до матеріалів справи рахунки на оплату № 1178 від 30.11.2015 на суму 2 264,27 грн. та № 1278 від 31.12.2015 на суму 24,08 грн., проте не надав будь-яких належних та допустимих доказів щодо виставлення (направлення) цих рахунків відповідачу, що в свою чергу могло б свідчити про обізнаність відповідача про виставлення йому рахунків та нараховані до сплати суми.

Здійснений на рахунку № 1278 від 31.12.2015 напис, в якому вказана дата 15.01.2016, прізвище, ініціали та підпис невстановленої особи, з огляду на неможливість ії ідентифікації не може розцінюватися як доказ вручення рахунку відповідачеві.

Крім цього, матеріали справи не містять жодних доказів з приводу виставлення (направлення) позивачем хоча б одного (самого першого) рахунку з визначенням необхідної до спати за відповідний (перший) місяць суми, від якої б відповідач міг відштовхуватися для внесення наступної плати за обслуговування орендованого майна шляхом 100% передоплати у розмірі виставлених балансоутримувачем рахунків вартості витрат, як це передбачено умовами п. 2.2.3 Договору про відшкодування витрат. Відповідно без виставлення позивачем першого рахунку на оплату відповідача позбавлено можливості належно виконувати свої зобов'язання з внесення плати за обслуговування орендованого майна в подальшому, адже не знав визначеного позивачем розміру необхідної до сплати суми.

Надані позивачем на оплату за період з грудня 2014 по грудень 2015 включно рахунки-фактури чомусь датовано листопадом та груднем 2015, не містять такі детального розрахунку вартості обслуговування орендованого майна по кожному окремому місяцю з грудня 2014 по грудень 2015 року включно, що виключає можливість перевірити правильність здійснених позивачем нарахувань, як і визначити необхідну до сплати суму.

Як вище зазначалось, за змістом п. 2.2.3 Договору про відшкодування орендар (відповідач) здійснює плату за комунальні послуги згідно показників лічильника за діючими розцінками і тарифами підприємств, що здійснюють надання таких комунальних послуг на підставі виставлених балансоутримувачем рахунків.

Додатком № 1 до Договору про відшкодування «Розрахунок щомісячних платежів» сторони погодили, що компенсація комунальних послуг з постачання електроенергії та водопостачання здійснюється за показниками лічильника за діючими розцінками і тарифами підприємств, які здійснюють надання комунальних послуг.

Проте матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували зняття позивачем показників лічильників та надіслання відповідачу рахунків з урахуванням таких показників, в даному випадку з водопостачання, на відшкодування витрат яких й було складено вищезгадані рахунки-фактури. Наведене позбавляє суд можливості перевірити правильність здійснених позивачем нарахувань тощо.

Таким чином, позивачем жодним чином не доведено розміру плати за обслуговування орендованого майна, які повинен був оплатити відповідач.

Одночасно судом першої інстанції правомірно не взято до уваги доводів відповідача про непідтвердження факту перебування його в орендованому приміщенні протягом спірного періоду, адже останнім не надано жодних належних та допустимих доказів повернення орендованого майна позивачу, відтак не доведено його відсутності в цьому приміщенні.

З огляду на наведене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 2 288,35 грн. заборгованості за Договором про відшкодування, відтак правомірно відмовив в задоволенні позову.

Оскільки вимоги про стягнення 484,19 грн. пені, 605,12 грн. інфляційних втрат та 140,63 3% річних є похідними від вимог про стягнення основного боргу та обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором відшкодування, що вданому випадку не доведено, в задоволенні позову в цій частині також слід відмовити.

Доводи позивача (апелянта) з приводу порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 3, 11, 509, 525, 526, 530, 610, 638, 640, 641, 642 ЦК України, ст. 193 ГК України та ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також приписів ст. ст. 73, 74, 77, 86 ГПК України не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 240, 269-270, 273, 275, 281-284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі № 910/181/18 - без змін.

Матеріали справи № 910/181/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.05.2018

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко