ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року Справа № 925/473/17

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від прокуратури Черкаської області - Буджерак М.Р., Зубенко В.С. - прокурори відділу прокуратури Черкаської області,

від першого позивача - представник не з'явився,

від другого позивача - представник не з'явився,

від першого відповідача - представник не з'явився,

від другого відповідача - Гаврилова С.А. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом заступника прокурора Черкаської області, м. Черкаси

в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, м. Київ;

Міністерства аграрної політики та продовольства України,

м. Київ;

до 1. виконавчого комітету Шполянської міської ради Черкаської

області, м. Шпола, Черкаської області;

2. публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо -

зернова корпорація України", м. Київ

про визнання незаконним та скасування рішення, свідоцтва про

право власності, визнання за державою права власності

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернувся заступник прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства аграрної політики та продовольства України до виконавчого комітету Шполянської міської ради Черкаської області, публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" про:

- визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Шполянської міської ради №08 від 01 лютого 2012 року "Про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна по вул. Калініна, 1" (з урахуванням змін, внесених рішенням виконавчого комітету Шполянської міської ради від 13 березня 2012 року №39 "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Шполянської міської ради від 01 лютого 2012 року №8 "Про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна по вул. Калініна, 1");

- визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САЕ №115500 від 05 квітня 2012 року про право приватної власності на майновий комплекс, розташований по вул. Калініна, 1 в м. Шпола, Черкаської області, видане публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України";

- визнання за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України право власності на нерухоме майно - майновий комплекс, який розташований по вул. Калініна, 1 в м. Шпола, Черкаської області.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 03 липня 2017 року позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03 серпня 2017 року рішення господарського суду Черкаської області від 03 липня 2017 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 23 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 03 серпня 2017 року та рішення господарського суду Черкаської області від 03 липня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 08 грудня 2017 року справу №925/473/17 прийнято до свого провадження суддею Васяновичем А.В. та призначено розгляд справи на 11 січня 2018 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11 січня 2018 року справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08 лютого 2018 року.

Проте судове засідання призначене на 08 лютого 2018 року не відбулося.

З 05 лютого 2018 року по 19 лютого 2018 року головуючий суддя по даній справі перебував у відпустці.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 20 лютого 2018 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Підготовче засідання призначено на 15 березня 2018 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 15 березня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 19 квітня 2018 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 19 квітня 2018 року було оголошено перерву до 15 травня 2018 року.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник другого відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позов від 31 січня 2018 року за №130-2-21/631 (т.3 а.с. 153-165) та зокрема зазначав, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України за №593 Міністерством аграрної політики та продовольства України 07 липня 2011 року видано наказ за №325 "Про реорганізацію шляхом перетворення державного підприємства "Державна продовольчо - зернова корпорація України", яким вирішено реорганізувати державне підприємство "Державна продовольчо - зернова корпорація України" шляхом його перетворення у публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо - зернова корпорація України".

Пунктом 4 Наказу №325 встановлено, що статутний капітал товариства формується на базі майна державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Статутний капітал публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" у розмірі 867 717 000 грн. 00 коп. сформовано за рахунок майна державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", переданого засновником на виконання постанови Кабінету Міністрів України №593 та наказу МінАПК №325, у порядку та спосіб, визначені чинним законодавством України.

Відповідний акт приймання-передачі майна, майнових прав та обов'язків до товариства затверджено Міністерством аграрної політики та продовольства України 18 листопада 2011 року

З огляду на це, вказаний вище Акт є актом приймання-передачі об'єкта нерухомого майна до статутного капіталу публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України", а наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07 липня 2011 року №325 - рішенням про внесення нерухомого майна до статутного капіталу товариства, прийнятим повноваженим органом управління такої юридичної особи.

Таким чином, з моменту внесення зазначеного майна до статутного капіталу товариства та реєстрації випуску акцій останнього держава отримала у власність 100% акцій товариства, а публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо - зернова корпорація України", відповідно, набуло право власності на передане йому майно.

Отже, оформлення правовстановлюючих документів на зазначене майно здійснено у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для скасування спірного рішення та свідоцтва про право власності.

Також другий відповідач вказував, що прокурор не надав суду достатніх доказів на підтвердження своїх повноважень для звернення до суду з відповідним позовом в інтересах держави, а органи прокуратури, звертаючись до суду з питань скасування рішень виконавчих комітетів місцевих рад, скасування свідоцтва про право власності та визнання права державної власності, самовільно вирішили питання, що є виключною компетенцією Кабінету Міністрів України та протиправно перебрали на себе функції Міністерства юстиції України.

Водночас другий відповідач вказував, що при зверненні до суду пропущено строк позовної давності і це є самостійною підставою для відмови у позові.

При цьому другий відповідач наголошував, що публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо - зернова корпорація України" постійно надає інформацію Міністерству аграрної політики та продовольства України, як органу, що здійснює управління корпоративними правами товариства, в тому числі і стосовно реєстрації права власності на майно.

Згідно ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції, що діяла на момент отримання оскаржуваного рішення та свідоцтва, держателем Державного реєстру прав є спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань державної реєстрації прав - Міністерство юстиції України.

Відповідно до положення про Міністерство юстиції України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №395/2011 Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" здійснено державну реєстрацію спірного майна, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 11 квітня 2012 року.

В зв'язку з чим другий відповідач зазначав, що з 11 квітня 2012 року Кабінету Міністрів України в особі Міністерства юстиції України було відомо або могло бути відомо про реєстрацію публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо - зернова корпорація України" права приватної власності на нерухоме майно розташоване по вул. Калініна, 1 в м. Шпола Черкаської області.

Інформація про державну реєстрацію права власності публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" на нерухоме майно була внесена до Реєстру прав власності на нерухоме майно в 2012 році. В даному реєстрі зазначено й підставу виникнення права власності публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" - свідоцтво про право власності на майновий комплекс.

Тобто в 2012 році державою було офіційно визнано та підтверджено факт виникнення права власності публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" на спірне майно шляхом державної реєстрації такого речового права.

Позов пред'явлено в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, яка себе вважає власником спірного майна.

Відповідно держава в особі відповідних органів державної реєстрації була обізнана з фактом державної реєстрації на підставі свідоцтва про право власності публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" на спірне майно з 2012 року.

Крім того другий відповідач зазначав, що державна реєстрація права власності на спірне майно відбувалась саме на виконання постанови Кабінету Міністрів України №593 від 06 червня 2011 року, якою спірне майно було корпоратизовано і внесено до статутного капіталу публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" на праві власності.

Також другий відповідач вказував, що як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушено, так і в разі пред'явлення позову в інтересах зазначеної особи іншою уповноваженою на це особою відлік позовної давності обчислюється однаково - з моменту, коли особа довідалася або мала об'єктивну можливість довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Другий відповідач також вказував, що на офіційному сайті Державної аудиторської служби України міститься Звіт про результати ревізій у системі Міністерства аграрної політики та продовольства України за 2013 рік датований 29 листопада 2013 року.

Тобто, центральним органом виконавчої влади підтверджується той факт, що станом на 29 листопада 2013 року Міністерству аграрної політики та продовольства України було відомо про оформлення публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо - зернова корпорація України" права приватної власності на майно, передане до статутного капіталу товариства.

Враховуючи зазначений Звіт, за будь-яких обставин позивачі та прокуратура повинні знати про порушення свого права починаючи з 29 листопада 2013 року.

Другим відповідачем при первісному розгляді справи було подано суду заяву про застосування судом наслідків спливу позовної давності.

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні позову другий відповідач просив відмовити.

У відповіді на відзив від 28 лютого 2018 року №05-442 вих18 прокурор зазначав, що за обставинами справи позивачам - Кабінету Міністрів України та Міністерству аграрної політики та продовольства України про прийняття оскаржуваного рішення, оформлення на державне майно права приватної власності стало відомо лише після звернення прокуратури Черкаської області із запитанням про обізнаність Уряду про спірні правовідносини (відповідно листами від 23 лютого 2017 року № 05-360 вих17, № 05-359 вих 17).

До звернення прокуратури Черкаської області як у Міністерства аграрної політики та продовольства України, так і у Секретаріаті Кабінету Міністрів України, до повноважень якого належить забезпечення діяльності Уряду, була відсутня інформація стосовно факту прийняття оскаржуваного рішення, про що свідчать листи Секретаріату Кабінету Міністрів України №2042/0/2-17 від 14 березня 2017 року та Міністерства аграрної політики та продовольства України №37-27-3-15/6934 від 13 березня 2017 року.

Крім того, прокурор з доводами другого відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності у частині того, що Кабінету Міністрів України в особі Міністерства юстиції України було відомо або могло бути відомо про реєстрацію права приватної власності на підставі спірного рішення не погоджується, оскільки Кабінет Міністрів України та Міністерство юстиції України є різними суб'єктами владних повноважень.

Реєстрація ж спірного майна належала виключно до компетенції державного реєстратора.

Стосовно доводів другого відповідача про те, що оскаржуване рішення є публічною, загальнодоступною інформацією, що підлягає обов'язковому оприлюдненню, то всупереч приписам ст. 74 ГПК України, другим відповідачем на надано жодного доказу на підтвердження своїх доводів.

Разом з тим, згідно листа Шполянської міської ради від 04 січня 2018 року №01-31/2999, рішення виконавчого комітету Шполянської міської ради від 01 лютого 2012 року №8 "Про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна по вул. Калініна, 1" не оприлюднювалося. На офіційному сайті Шполянської міської ради також відсутнє вказане рішення.

За таких обставин прокурор вважає, що у позивачів відсутня об'єктивна можливість бути обізнаними про прийняте першим відповідачем оспорюваного рішення, яке всупереч вимогам законодавства не було належним чином опубліковано, не було можливості дізнатись про видачу та наявність свідоцтва про право приватної власності другого відповідача на спірне майно, оскільки таке свідоцтво на адресу позивачів не направлялось.

Другий відповідач, окрім іншого у своєму відзиві зазначає, що інформація про державну реєстрацію права власності публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" на нерухоме майно була внесена до Реєстру прав власності на нерухоме майно в 2012 році, а тому держава в особі відповідних органів була обізнана з фактом державної реєстрації права власності на спірне майно ще в 2012 році. Проте, з таким твердженням прокурор не погоджується, оскільки право на отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу виникло у посадових осіб органів державної влади та органів прокуратури відповідно до Порядку доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2014 року №722, що набрала чинності з 01 січня 2015 року. Вказаним Порядком визначено умови та підстави безпосереднього доступу посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів внутрішніх справ, органів прокуратури та інших користувачів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек у зв'язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, а також механізм користування ними.

Таким чином, з 01 січня 2015 року (моменту набрання чинності Порядку доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) до 24 квітня 2017 року (моменту пред'явлення позову заступником прокурора Черкаської області) не збіг загальний 3 річний строк позовної давності.

На Кабінет Міністрів України та Міністерство аграрної політики та продовольства України не покладено обов'язок контролювати діяльність органів місцевого самоврядування та перевіряти їх рішення на предмет дотримання вимогам законодавства. З урахуванням кількості рішень, що ухвалюються органами місцевого самоврядування в межах всієї держави, при відсутності відповідних контролюючих функцій, отримання зазначеними органами інформації про прийняття незаконного рішення одним з великої кількості функціонуючих органів місцевого самоврядування є неможливим. У зв'язку з цим позивачі не могли довідатися про прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення та видачі оскаржуваних свідоцтв про право власності на нерухоме майно, інформація з Державного реєстру прав про державну реєстрацію прав та їх обтяжень могла бути надана у формі витягу, інформаційної довідки та виписки лише органами державної реєстрації прав у визначених цією статтею випадках або нотаріусом під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном.

Отже, інформація з Державного реєстру прав не була загальнодоступною, а Кабінет Міністрів України та Міністерство аграрної політики та продовольства України не зобов'язані були постійно запитувати інформацію з реєстру з метою виявлення фактів можливого вибуття прав власності на вищезгадане нерухоме майно на користь третіх осіб, у зв'язку з чим об'єктивну можливість дізнатись про порушене право могли мати лише після звернення прокуратури області у 2017 році.

Також прокурор не погоджується із доводами другого відповідача про можливість обізнаності позивачів про оформлення публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо - зернова корпорація України" права приватної власності на спірне майно з 29 листопада 2013 року із розміщеного на сайті Державної аудиторської служби України Звіту про результати ревізій у системі Міністерства аграрної політики та продовольства України за 2013 рік.

З урахуванням вимог ст. 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в України" у Держаудитслужби України відсутні повноваження щодо здійснення контролю з питань реєстрації права власності на нерухоме майно (зокрема, на цілісний майновий комплекс Шполянського елеватора).

Відповідно до листа Секретаріату Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2018 року №1140/0/2-18, в Секретаріаті відсутня інформація Державної аудиторської служби України про виявлені порушення в ході проведення ревізій у системі Мінагрополітики щодо оформлення права приватної власності за публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо - зернова корпорація України" на цілісний майновий комплекс Шполянського елеватора.

Згідно листа Міністерства аграрної політики та продовольства України від 31 січня 2018 року № 37-27-15/36-17, до Мінагрополітики не надходила з Державної аудиторської служби України інформація про виявлені в ході проведення ревізій у системі Мінагрополітики порушення щодо оформлення права приватної власності за публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо - зернова корпорація України" на цілісний майновий комплекс Шполянського елеватора.

Другим відповідачем у відзиві також зазначено, що публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо - зернова корпорація України" постійно надає інформацію Міністерству аграрної політики та продовольства України, як органу, що здійснює управління корпоративними правами публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України", у тому числі і стосовно реєстрації права власності на майно. Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що Мінагрополітики отримало інформацію щодо оформлення за публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо - зернова корпорація України" права власності на цілісний майновий комплекс Шполянського елеватора.

В зв'язку з чим прокурор вважає, що належними та допустимими у контексті положень ст.ст.76,77 ГПК України доказами є листи Секретаріату Кабінету Міністрів України №2042/0/2-17 від 14 березня 2017 року та Міністерства аграрної політики та продовольства України №37-27-3-15/6934 від 13 березня 2017 року щодо обізнаності позивачами про зміну форми власності майнового комплексу філії публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" "Шполянський елеватор", а отже, і початок перебігу позовної давності відповідно до приписів ст. 261 ЦК України саме після звернення прокуратури Черкаської області (лютий 2017 року).

З доводами другого відповідача щодо законності оформлення права власності на спірне нерухоме майно прокурор не погоджується.

Прокурор також не погоджується з доводами другого відповідача щодо ненадання прокурором достатніх доказів на підтвердження своїх повноважень для звернення з позовом до суду в інтересах держави.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" та ст.5 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", Кабінет Міністрів України наділений правами власника на державне майно.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 серпня 2010 року №764 "Про заходи з утворення державного підприємства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" Міністерство аграрної політики та продовольства України здійснює повноваження з управління корпоративними правами держави щодо ДАК "Хліб України".

Відповідно ст. 37 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема звертатися до суду, якщо це необхідно для здійснення його повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" визначено, що Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Разом з цим, ані Кабінетом Міністрів України, ані Міністерством аграрної політики та промисловості України на даний час не вжито заходів усунення порушень законодавства, що призвели до вибуття з державної власності нежитлових об'єктів по вул. Калініна, 1 у м. Шпола Черкаської області.

Вказане свідчить про невиконання уповноваженими органами своїх обов'язків з належного управління, ефективного використання та збереження державного майна, що й стало підставою для зверненням прокуратури до суду для захисту порушених інтересів держави.

Відтак, приймаючи до уваги вищенаведене, прокурор вважає позовні вимоги заступника прокурора Черкаської області обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а доводи другого відповідача, викладені у відзиві є необґрунтованими.

Викликані в судове засідання представники позивачів, першого відповідача не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Оскільки про час та місце проведення судового засідання позивачі та перший відповідач повідомлені належним чином, та оскільки явка учасників судового провадження в судове засідання обов'язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні, яке відбулося 15 травня 2018 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/473/17.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурорів та представника другого відповідача, а також дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного:

Скасовуючи раніше прийняті постанову Київського апеляційного господарського суду від 03 серпня 2017 року та рішення господарського суду Черкаської області від 03 липня 2017 року Вищий господарський суд України в своїй постанові від 23 листопада 2017 року зазначав, що у розгляді заяви публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" про сплив позовної давності суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачам - Кабінету Міністрів України та Міністерству аграрної політики та продовольства України стало відомо про спірне рішення і свідоцтво після звернення прокуратури Черкаської області із запитанням про обізнаність Кабінетом Міністрів України та Міністерством щодо зміни форми власності на цілісний майновий комплекс державної власності в м. Шпола по вул. Калініна, 1 публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України", що підтверджується листом Секретаріату Кабінету Міністрів України від 14 березня 2017 року № 2042/0/2-17 та листом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 13 березня 2017 року № 37-27-15/6934, а тому прокурором не пропущено строк на звернення з позовом до суду на захист цивільного права позивача.

Проте, судами попередніх інстанцій не враховано, що для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти; порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 33 ГПК України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше (аналогічна позиція викладена у постанові ВСУ від 16 листопада 2016 року у справі № 6-2469цс16).

Зокрема, поза оцінкою суду залишилися доводи публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" про те, що Міністерству аграрної політики та продовольства України стало відомо про оформлення публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо - зернова корпорація України" права приватної власності на спірне майно з 29 листопада 2013 року, оскільки на сайті Державної аудиторської служби України міститься Звіт про результати ревізій у системі Міністерства аграрної політики та продовольства України за 2013 рік від 29 листопада 2013 року.

Крім того, відхиляючи доводи відповідача про те, що рішення виконавчого комітету Шполянської міської ради від 01 лютого 2012 року № 8 є публічною, загальнодоступною інформацією, що підлягає обов'язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа, отже позивачі мали об'єктивну можливість отримати інформацію про його прийняття ще у 2012 році, суди вказали на те, що Закон України "Про доступ до публічної інформації" не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, оскільки у розумінні статті 12 цього закону суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації, зокрема, запитувачами інформації є фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень.

Водночас, судами не вмотивовано яким чином ці положення закону перешкоджали позивачам ознайомитися з публічною, загальнодоступною інформацією з часу її оприлюднення, а вказаний Звіт про результати ревізій у системі Міністерства аграрної політики та продовольства України за 2013 рік стосовно необізнаності позивачів про порушення права державної власності не оцінено судом з точки зору вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України щодо належних та допустимих доказів, які безумовно підтверджують об'єктивну неможливість для позивачів знати про порушення їх прав з моменту вчинення відповідачами такого порушення.

Проте, визначення початкового моменту перебігу позовної давності (ст. 261 ЦК України) має важливе значення, оскільки від цього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права (така позиція викладена у постанові ВСУ від 27 травня 2014 року у справі №5011-32/13806-2012).

Частинами 4, 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, коли судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів буде встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, та буде встановлено, що цей строк пропущено без поважних причин, суд на підставі ст. 267 ЦК України ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності. У разі визнання судом причин пропущення позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту.

У підпункті 2.2 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" зазначено, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Однак, у порушення вимог статті 32 ГПК України, 267 ЦК України, господарські суди не встановили дійсного початку перебігу позовної давності для кожного з позивачів в залежності від їх функцій у спірних правовідносинах, а також наявності чи відсутності поважних причин пропущення позовної давності відповідно до ст. 43 ГПК України, та дійшли передчасного висновку про задоволення позову, неправильно застосувавши до спірних правовідносин ст. 267 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 316ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Звертаючись до суду з відповідним позовом прокурор зазначав, що оспорюване рішення виконавчого комітету Шполянської міської ради прийнято із перевищенням повноважень за відсутності рішення власника про зміну правового статусу державного майна та суперечить вимогам чинного законодавства.

Також прокурор зазначав, що відповідно до Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" Шполянський елеватор входить до Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації (додаток 1 Закону). У Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані, вказаний об'єкт відсутній (додаток 2 Закону). Оскільки заборона на внесення спірного майна до статутного (складеного) капіталу товариства прямо вбачається із Закону (ч. 3 ст. 86 ГК України), майно не передавалося саме у власність другого відповідача, а лише надавалося йому для здійснення статутної діяльності.

За доводами прокурора вказане є підставою для визнання незаконним та скасування спірного рішення виконавчого комітету Шполянської міської ради №8 від 01 лютого 2012 року та визнання недійсним і скасування свідоцтва від 05 квітня 2012 року, та визнання за державою в особі Кабінету Міністрів України права власності на спірне нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час розгляду справи, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року №1000 "Про утворення Державної акціонерної компанії "Хліб України" утворена Державна акціонерна компанія "Хліб України" з метою забезпечення інтересів держави та населення у процесі реформування системи закупівель і використання зерна державних ресурсів, створення сприятливих умов для інвестування елеваторної, борошномельно-круп'яної і комбікормової промисловості.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 листопада 1996 року №1375 затверджено статут Державної акціонерної компанії "Хліб України", відповідно до п. 8 якого, майно компанії є власністю держави і закріплюється за компанією на праві повного господарського відання.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 1997 року №1218 "Про прискорення приватизації хлібоприймальних та хлібозаготівельних підприємств" Міністерство агропромислового комплексу України зобов'язано передати у двомісячний термін до статутного фонду Державної акціонерної компанії "Хліб України" державне майно підприємств, зазначених у додатку №3 до цієї постанови, перетворивши їх у дочірні підприємства компанії.

У переліку хлібоприймальних і зернопереробних підприємств, державне майно яких передається до статутного фонду Державної акціонерної компанії "Хліб України" (додаток №3 до постанови), по Черкаській області значиться Шполянський елеватор.

Отже, дочірнє підприємство Державна акціонерна компанія "Хліб України" "Шполянський елеватор" створено шляхом реорганізації державного підприємства Шполянський елеватор на виконання вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 1997 року №1218.

Постановою Верховної Ради України від 03 березня 1995 року № 88/95ВР затверджено перелік об'єктів, які не підлягають приватизації, до якого включено Шполянський елеватор.

Вказана постанова втратила чинність на підставі Закону України від 07 липня 1999 року "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", яким затверджено перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, згідно з додатком 1, до якого увійшов Шполянський елеватор.

Постановою Кабінету Міністрів України №764 від 11 серпня 2010 року "Про заходи з утворення державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" ліквідовано дочірні підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" згідно з додатком, зокрема, Шполянський елеватор та утворено державне підприємство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" з віднесенням його до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства.

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" утворено до постанови Кабінету Міністрів України від 06 червня 2011 року №593 "Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 серпня 2010 року №764" шляхом перетворення (корпоратизації) державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

01 лютого 2012 року виконавчим комітетом Шполянської міської ради Черкаської області прийнято спірне рішення №8 "Про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна по вул. Калініна, 1", згідно якого було визнано право власності за публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на цілісний майновий комплекс, що розташований за адресою: вул. Калініна,1, м. Шпола, Черкаської області.

В подальшому 13 березня 2012 року виконавчим комітетом Шполянської міської ради було прийнято рішення за №39 "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 01 лютого 2012 року №8 "Про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна по вул. Калініна, 1" яким було внесено зміни до вказаного рішення доповнивши п. 1 після слова "замощення" словами: "ваги вагонні (літ. М-1)".

На виконання вищевказаного рішення 05 квітня 2012 року Шполянською міською радою було оформлено свідоцтво про право власності на нерухоме майно (серія САЕ №115500) за публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України", а саме на комплекс, що розташований по вул. Калініна, 1, м. Шпола, Черкаська область.

Водночас слід зазначити, що спірне рішення №8 від 01 лютого 2012 року було прийнято виконавчим комітетом Шполянської міської ради Черкаської області із перевищенням повноважень за відсутності рішення власника про зміну правового статусу державного майна.

Як зазначалося вище, постановою Кабінету Міністрів України №764 від 11 серпня 2010 року створено державне підприємство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" ліквідовано дочірні підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України".

Відповідно до п. 5 вищевказаної постанови статутний капітал державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" формується шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств Державної акціонерної компанії "Хліб України", що ліквідуються, у тому числі і шляхом передачі цілісного майнового комплексу дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Шполянський елеватор", до складу якого входить комплекс нежитлових будівель та споруд, розташованих по вул. Калініна, 1.

Постановою Кабінету Міністрів України N593 від 06 червня 2011 року внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 серпня 2010 року N764, в якій вказано, що КМУ погодився з пропозицією Мінагрополітики щодо перетворення державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у державне публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України", повноваження з управління корпоративними правами здійснює зазначене Міністерство. Також Кабінет Міністрів України встановив, що 100 відсотків акцій державного публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", які випускаються на величину його статутного капіталу, залишаються у державній власності до прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України.

В абзаці 2 частини 2 названої постанови КМУ вказано, що державне публічне акціонерне товариство "Державна продовольча зернова корпорація України" не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача в заставу тощо.

На виконання цих постанов Кабінету Міністрів України Мінагрополітики України прийняло наказ №325 від 07 липня 2011 року, яким було реорганізовано державне підприємство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" шляхом його перетворення у публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" є правонаступником майнових прав та обов'язків державного підприємства, статутний капітал товариства формується на базі майна державного підприємства.

В пункті 4.3 статуту публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", затвердженого наказом Мінагрополітики України №4 від 06 січня 2016 року, вказано, що товариство є власником майна (у тому числі коштів, матеріальних та нематеріальних активів), переданого йому засновником та акціонерами як вклади до статутного капіталу товариства, або в інший не заборонений чинним законодавством спосіб.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В пункті 1 частини 1 статті 115 ЦК України вказано, що господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу. Частиною 1 статті 85 ГК України визначено, що майно, передане господарському товариству у власність засновниками і учасниками як внески, є власністю господарського товариства.

Однак в частині 2 статті 325 ЦК України встановлено, що фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

В частині 3 статті 86 ГК України визначено, що забороняється використовувати для формування статутного (складеного) капіталу товариства бюджетні кошти, кошти, одержані в кредит та під заставу, векселі, майно державних (комунальних) підприємств, яке відповідно до закону (рішення органу місцевого самоврядування) не підлягає приватизації, та майно, що перебуває в оперативному управлінні бюджетних установ, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, внесення майна державного підприємств, яке відповідно до закону не підлягає приватизації, як вклад до статутного (складеного) капіталу забороняється, отже юридичній особі не може належати таке майно на праві приватної власності, якщо інше прямо не передбачено законом.

За приписом статті 145 ГК України зміна правового режиму майна суб'єкта господарювання здійснюється за рішенням власника (власників) майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом. Правовий режим майна суб'єкта господарювання, заснованого на державній (комунальній) власності, може бути змінений шляхом приватизації майна державного (комунального) підприємства відповідно до закону або шляхом здачі цілісного майнового комплексу підприємства чи майнового комплексу його структурного підрозділу в оренду.

Відповідно до п. 1.6. статуту другого відповідача, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17 листопада 2011 року № 634 публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" є правонаступником всіх прав та обов'язків державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", за яким вказане у позові майно - комплекс будівель і споруд було закріплене на праві господарського відання.

Відповідно до Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" Шполянський елеватор входить до Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації (додаток 1 Закону), а в переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані, вказаний об'єкт відсутній.

Відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства" особливості створення акціонерних товариств у процесі приватизації та корпоратизації, їх правового статусу та діяльності у період до виконання плану приватизації (розміщення акцій) визначаються законодавством про приватизацію та корпоратизацію.

Чинне законодавство України про приватизацію та корпоратизацію, як і Закон України "Про акціонерні товариства", не передбачають, що заборона щодо внесення майна державного підприємства, яке відповідно до закону не підлягає приватизації, як вклад до статутного (складеного) капіталу товариства не розповсюджується на випадки перетворення державних унітарних комерційних підприємств в акціонерні товариства, 100 відсотків акцій яких належить державі.

Отже, спірне майно не виключене з переліку майна, що не підлягає приватизації, заборона на внесення спірного майна до статутного (складеного) капіталу товариства прямо випливає із закону, тому суд приходить до висновку, що спірне майно надавалося публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України" для здійснення статутної діяльності, а не у власність, і до завершення процедури приватизації в установленому законодавством порядку це майно залишається об'єктом права державної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади таоргани місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією тазаконами України.

Вищевказані спірне рішення та свідоцтво про право власності видані за відсутності належних документів, що підтверджують зміну форми власності зазначеного майнового комплексу з державної на приватну в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Як вбачається з матеріалів справи, документи, які підтверджують зміну форми власності вказаних будівель з державної на приватну відсутні, тому виконавчий комітет Шполянської міської ради повинен був відмовити другому відповідачу в оформленні права приватної власності на спірне нерухоме майно відповідно до припису п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таку правову позицію висловив Вищий господарський суд України у постанові від 22 грудня 2015 року у справі № 922/2336/15 та в постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 922/2256/15, а також Верховний Суд в постанові від 28 березня 2018 року зі справи №925/792/17.

Згідно частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права, визнання правочину недійсним, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За приписом статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 1 статті 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Оскільки спірне рішення виконавчого комітету Шполянської міської ради 01 лютого 2012 року № 8 "Про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна по вул. Калініна, 1" (з урахуванням змін, внесених рішенням виконавчого комітету Шполянської міської ради від 13 березня 2012 року №39) про визнання права власності за публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на цілісний майновий комплекс, що розташований за адресою: вул. Калініна,1, м. Шпола, Черкаської області прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, з перевищенням компетенції та порушує інтереси держави, підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Відповідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, 11 квітня 2012 року до нього внесено запис про право приватної власності на спірне нерухоме майно по вул. Калініна, 1 у м. Шпола Черкаської області за публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України", підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності від 05 квітня 2012 року САЕ № 115500.

Верховний Суд України у постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 911/3396/14 сформулював правову позицію про те, що відновленням становища, яке існувало до порушення, є також визнання недійсними свідоцтв про право власності. Свідоцтво про право власності є правовстановлюючим документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація права власності (п. 3 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"), а тому, як окремий спосіб захисту поновлення порушених прав у судовому порядку, може бути предметом розгляду в господарських судах.

Оскільки суд дійшов висновку про невідповідність чинному законодавству спірного рішення виконавчого комітету Шполяннської міської ради №8 від 01 лютого 2012 року, тому обґрунтованою є і вимога про визнання недійсними та скасування вищевказаного свідоцтва, що було видано публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на підставі скасованого рішення.

Відповідно до частини 2 статті 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин та відповідно до припису статті 15 цього Кодексу має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" неправомірно набуло право власності на спірний комплекс будівель та споруд та не визнає право держави Україна як власника цього майна.

За приписами Закону України "Про управління об'єктами державної власності", Закону України "Про Кабінет Міністрів України" повноваження щодо управління державним майном здійснює Кабінет Міністрів України.

Отже, власником спірного нерухомого майна є держава Україна в особі Кабінету Міністрів України, тому позовні вимоги про визнання за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України права власності на комплекс будівель та споруд, що розташовані за адресою: вул. Калініна,1, м. Шпола, Черкаської області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Слід також зазначити, що 19 лютого 2016 року Шполянською міською радою було прийнято розпорядження за №12 "Про перейменування об'єктів топоніміки міста Шпола" згідно якого вул. Калініна було перейменовано на вул. Благовісна.

Частиною 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла на момент звернення прокурора з відповідним позовом до суду) було визначено, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді.

Згідно статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/9 (пункти 2, 3 резолютивної частини) визначено, що під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Під представництвом прокуратурою України інтересів держави в господарському суді за змістом статей 2, 29 ГПК України треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави.

Прокурором визначено в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовано необхідність їх захисту і вірно вказані Кабінет Міністрів України та Міністерство аграрної політики та промисловості України як органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Заява другого відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В частині 1 статті 261 ЦК України вказано, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Верховний Суд України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 5004/2115/11 сформулював правовий висновок про те, що як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах зазначеної особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється однаково - з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З матеріалів справи вбачається, що на офіційному сайті Державної аудиторської служби України міститься Звіт про результати ревізій у системі Міністерства аграрної політики та продовольства України за 2013 рік датований 29 листопада 2013 року.

В даному звіті зазначається, що через невнесення Міністерством Державної продовольчо-зернової корпорації (як державного підприємства) до Переліку його майна, яке перебувало у державній власності, під час перетворення у публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо - зернова корпорація України" це майно перейшло у власність корпорації.

Нині цією корпорацією узаконено право приватної власності на майно, передане їй до статутного капіталу, на суму близько 500 млн. грн., або 57% від його загального розміру, тобто будь-яких перешкод для відчуження переоформленого у такий спосіб майна наразі не існує.

Під час проведення підготовчого засідання судом було задоволено клопотання другого відповідача та проведено огляд сторінки на офіційному веб-сайті Державної аудиторської служби України в мережі Інтернет за адресою: http://www.dkrs.gov.ua/kru/uk/publish/article/100087 на предмет достовірності наданих суду письмових доказів (т.3 а.с. 83-84) та їх відповідності інформації, що розміщена в Інтернеті.

Разом з тим, судом встановлено, що в звіті не зазначається про факт прийняття саме першим відповідачем 01 лютого 2012 року спірного рішення яким було фактично визнано та переоформлено право власності на майновий комплекс в місті Шпола.

В звіті наведено інформацію лише щодо приблизної вартості майна корпорації на яке оформлено право власності, проте не зазначається коли і ким було узаконено право приватної власності і на яке саме майно.

У Міністерстві аграрної політики та продовольства України та у Секретаріаті Кабінету Міністрів України, до повноважень якого належить забезпечення діяльності Уряду, була відсутня інформація стосовно факту прийняття оскаржуваного рішення, про що свідчать листи Секретаріату Кабінету Міністрів України №2042/0/2-17 від 14 березня 2017 року та Міністерства аграрної політики та продовольства України №37-27-3-15/6934 від 13 березня 2017 року.

Отже, позивачі із розміщеного на сайті звіту не могли 29 листопада 2013 року дізнатися про порушення першим відповідачем 01 лютого 2012 року прав держави внаслідок прийняття спірного рішення.

Також доводи другого відповідача стосовно того, що спірне рішення є публічною, загальнодоступною інформацією, яке підлягало обов'язковому оприлюдненню, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем належними та допустимими доказами не доведено, що спірне рішення і свідоцтво були оприлюднені та прокурор чи КМ України або Мінагропромполітики знали про них або могли дізнатися.

Зокрема, матеріали справи не містять доказів оприлюднення інформації про рішення виконавчого комітету Шполянської міської ради №08 від 01 лютого 2012 року "Про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна по вул. Калініна, 1" у Шполянській міській раді.

Стосовно інших доводів другого відповідача, які наведені в письмових поясненнях, що надійшли до суду 15 березня 2018 року (т.3 а.с.208-214) судом враховано наступне:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11 січня 2018 року було вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та, зокрема, встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов до 01 лютого 2018 року.

Відповідно до ст.80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, копії документів, що надійшли до суду від другого відповідача в додатках до письмових пояснень від 13 березня 2018 року за №130-2-21/1499 до розгляду судом не приймаються, оскільки другий відповідач не обґрунтував неможливість їх подання у встановлений строк з причин, що не залежали від нього і відповідних клопотань суду з цього питання не заявляв.

Як вказано прокурором у позовній заяві та вбачається із матеріалів справи, прокурору стало відомо про наявні порушення інтересів держави та необхідність їх захисту в 2017 році за результатами опрацювання інформації різних органів державної влади, установ та організацій, зокрема виконавчого комітету Шполянської міської ради від 28 лютого 2017 року, Шполянського виробничого відділку комунального підприємства "Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" від 15 грудня 2016 року, Міністерства аграрної політики та продовольства України від 31 травня 2016 року, Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2016 року. Копії відповідних листів знаходяться у матеріалах справи.

В свою чергу Кабінету Міністрів України про вказані обставини стало відомо лише 28 лютого 2017 року з листа прокуратури Черкаської області від 23 лютого 2017 року. Міністерству аграрної політики та продовольства України стало відомо про приватизацію другим відповідачем цілісного майнового комплексу ДП ДАК "Хліб України" "Шполянський елеватор" лише в 2017 році, зокрема з листа прокуратури Черкаської області від 23 лютого 2017 року №05-359 вих. 17, який надійшов до Мінагрополітики 27 лютого 2017 року.

Відповідачами даний факт під час розгляду справи не спростовано.

Судом встановлено, що позивачі у справі - Кабінет Міністрів України та Міністерство аграрної політики та продовольства України не приймали участі у прийнятті спірного рішення виконавчого комітету та оформленні спірного свідоцтва про право приватної власності, свою волю з цих питань не висловлювали, про вказані порушення щодо державного майна цим державним органам раніше не було відомо.

Відповідачами також не доведено належними та допустимими доказами, що названі державні органи могли дізнатися про порушення прав та інтересів держави Україна раніше ніж 24 квітня 2014 року.

З позовом до суду заступник прокурора звернувся 24 квітня 2017 року.

Отже, в даному випадку не був пропущений передбачений статтею 257 ЦК України трирічний строк, в межах якого прокурор звернувся до господарського суду з даним позовом в інтересах держави.

Таким чином позов прокурора про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, визнання за державою Україна права власності на спірне нерухоме майно підлягає до задоволення.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Шполянської міської ради №08 від 01 лютого 2012 року "Про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна по вул. Калініна, 1" (з урахуванням змін, внесених рішенням виконавчого комітету Шполянської міської ради від 13 березня 2012 року №39 "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Шполянської міської ради від 01 лютого 2012 року №8 "Про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна по вул. Калініна, 1").

3. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво серії САЕ №115500 від 05 квітня 2012 року про право приватної власності на майновий комплекс, розташований по вул. Благовісній (Калініна), 1 в м. Шпола, Черкаської області, видане публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

4. Визнати за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України право власності на нерухоме майно - майновий комплекс, що розташований за адресою: вул. Благовісна (Калініна), 1, м. Шпола, Черкаської області, що включає будівлі та споруди, а саме: адмінбудинок; прибудови з ганками, А; а; а?, загальна площа 1 060,8 кв.м.; підвал/підА/, п/д, загальна площа 211,9 кв.м.; їдальня з прибудовою, Б; б, загальна площа 424,8 кв.м.; підвал/ під Б/, п/д1, загальна площа 38,9 кв.м.; механізована майстерня-котельня з прибудовою, В; в, загальна площа 780 кв.м.; убиральня, Г, загальна площа 15,6 кв.м.; сарай Д, загальна площа 35 кв.м.; свинарник, Е, загальна площа 125 кв.м.; забійний цех, Ж, загальна площа 17 кв.м.; електроцех з прибудовою; И, и, загальна площа 189,4 кв.м.; молотильно-очисна башта; прибудова з ганком, Й, й, загальна площа 153,9 кв.м.; зерносушарка ДСП-32 з ганком, К, загальна площа 34,4 кв.м.; зерносклад № 7 з прибудовою, Л; л, загальна площа 1 382 кв.м.; зерносклад № 6, Л1, загальна площа 1 454,3 кв.м.; зерносклад №4, Н, загальна площа 1 223,6 кв.м.; КЗС-40, О, загальна площа 39,6 кв.м.; зерносклад №5 з прибудовою, П; п, загальна площа 1 210,9 кв.м.; зарядна станція, Р, загальна площа 11,8 кв.м.; зерносклад №1, С, загальна площа 1 209 кв.м.; тепловозне депо Т, загальна площа 64,7 кв.м.; зерносклад № 2; норійно-очисна башта, У; у, загальна площа 1 786,1 кв.м.; зерносклад №3, Ф, загальна площа 1 224,5 кв.м.; трансформаторна підстанція ТП-227, Х, загальна площа 59,9 кв.м.; авторозвантажувач, Ц, загальна площа 114,6 кв.м.; силосний корпус № 1; силосний корпус № 2; силосний корпус №3; силосний корпус №4; робоча башта № 5; прибудова. Ч?; Ч2; Ч3; Ч4; ч5; ч, загальна площа 10 619,3 кв.м.; зерносклад №8; прибудови, Э; э; э1, загальна площа 1 189,1 кв.м.; зерносушарка ДСП-32 з ганком, Ш, загальна площа 88,2 кв.м.; трансформаторна підстанція ТП-226, Щ, загальна площа 76,4 кв.м.; кукурузно - калібровочний цех, Ю, загальна площа 488,6 кв. м.; зерносклад №9, ю, загальна площа 1 180,4 кв.м.; зерносклад №11, ю?, загальна площа 801,6 кв.м.; зерносклад №10, Я, загальна площа 1 113,1 кв.м.; зерносушарка №1 СКП-6, прибудова; зерносушарка №2 СКП-6, прибудови; зерносушарка №3; зерносушарка № 4 СКП-8, прибудова; автоприйом № 2 , зарядна станція, прибудова, А?, а?; А2, а2, а3; А3; А4, а4; Б1, б1, б2, загальна площа 2 316,5 кв.м.; автоприйом № 1; прибудова, В1; в1, загальна площа 226,7 кв.м.; склад ПММ, Е?, загальна площа 24,4 кв.м.; пождепо, З?, загальна площа 206,9 кв.м.; клуб-склад, прибудова, Ж?, ж?, загальна площа 937,5 кв.м.; авто ваги, навіс, І?, загальна площа 14,4 кв.м.; авто ваги, навіс, Й?, загальна площа 16,6 кв.м.; візировочна лабораторія, К?, загальна площа 58 кв.м.; колодязь, 1; водойма пождепо, 2; ворота 3-7; огорожа, 8; замощення, І; убиральня, З; навіс, М; убиральня, Д1; ваги вагонні, М1, загальна площа 10,2 кв.м.

5. Стягнути з виконавчого комітету Шполянської міської ради Черкаської області, вул. Лозуватська,59, м. Шпола, Черкаської області, ідентифікаційний код 04061576 на користь прокуратури Черкаської області, бул. Шевченка, 286, м. Черкаси, ідентифікаційний код 02911119 - 26 440 грн. 86 коп. судового збору.

6. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України", вул. Саксаганського, 1, м. Київ, ідентифікаційний код 37243279 на користь прокуратури Черкаської області, бул. Шевченка, 286, м. Черкаси, ідентифікаційний код 02911119 - 26 440 грн. 86 коп. судового збору.

Видати відповідні накази після набрання рішення законної сили

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 17 травня 2018 року.

Суддя А.В.Васянович