ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" травня 2018 р.Справа № 922/4177/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Савченко А.А.

розглянувши справу

за заявою Рубіжанської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Луганської області
до Публічного АТ "Кремінський завод "Хімавтоматика", м. Кремінна
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Харківської області від 15.10.2015р. Публічне акціонерне товариство "Кремінський завод "Хімавтоматика" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута ПАТ "Кремінський завод "Хімавтоматика" арбітражного керуючого Татіщева Олександра Євгеновича, якого зобов'язано в строк до 15.10.2016 року виконати ліквідаційну процедуру та надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу, ліквідаційний баланс, а також всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури.

24 січня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 (вх. № 2042), в якій заявник просить суд визнати недійсними результати аукціону з продажу майна ПАТ "Кремінський завод "Хімавтоматика", що відбувся 13.09.2017р. в частині продажу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.02.2018р. прийнято та призначено заяву ОСОБА_2 про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута (вх. № 2042) до розгляду в судовому засіданні. Залучено ОСОБА_2 до участі у справі № 922/4177/14 в якості учасника у справі про банкрутство - особи, яка бере участь у провадженні у справі, в межах розгляду заяви ОСОБА_2 про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута (вх. № 2042).

В судовому засіданні 29.03.2018р. постановлено ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні з розгляду заяви ОСОБА_2 про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута (вх. № 2042) до 17 травня 2018 року о 10:30, яку занесено до протоколу судового засідання від 29.03.2018р.

17.05.2018р. ОСОБА_2 подано до суду заяву про забезпечення позову (вх. № 14355), в якій заявник просить суд накласти арешт на земельну ділянку площею 0,093га (кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що перехід та підстави переходу зазначеної земельної ділянки до нового власника, на думку ОСОБА_2, є незаконними та безпідставними.

Дослідивши подану ОСОБА_2 заяву про забезпечення позову (вх. № 14355), суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції Закону України №2343-ХІІ від 14.05.1992р. (далі - Закон про банкрутство), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом вказаної статті, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом, як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна навести доводи адекватності засобу забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Згідно із ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступних умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду.

Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду, адже інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Отже, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи та полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Заявником в обґрунтування поданої заяви не доведено суду, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, оскільки припущення заявника, викладені у заяві не містять переконливу мотивацію щодо наявності підстав для забезпечення позову.

Саме лише посилання на незаконність та безпідставність переходу та підстав переходу земельної ділянки площею 0,093га (кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 до нового власника без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для накладення арешту на зазначену земельну ділянку.

На підставі викладеного суд вважає, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову є необґрунтованою, документально не доведеною та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 232-235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову (вх. № 14355) - відмовити.

Ухвалу направити ліквідатору, комітету кредиторів, банкруту, ОСОБА_2

Ухвала набирає законної сили 18.05.2018р. та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 18.05.2018р.

Суддя Савченко А.А.