Господарський суд
Житомирської області
__________________________________________________________________________________________________________________________
Від "22" травня 2018 р. Справа № 906/240/18
Господарський суд Житомирської області у складі судді Машевської О.П., розглянувши справу за позовом Керівника Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави за участю Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (третя особа) до ОСОБА_1 селищної ради Попільнянського району Житомирської області та Фермерського господарства "Новацький" ( смт. Попільня) про визнання незаконним та скасування рішення 21 сесії 7-го скликання №334 від 22.12.2017, визнання недійсними договорів оренди землі від 02.01.2018 площами 27,00га, 30,00га, 60,00га, зобов'язання повернення земельних ділянок
Господарським судом Житомирської області розглядався позов Керівника Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави за участю Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до відповідачів ОСОБА_1 селищної ради Попільнянського району Житомирської області та Фермерського господарства "Новацький" про визнання незаконним та скасування рішення 21 сесії 7-го скликання №334 від 22.12.2017, визнання недійсними договорів оренди землі від 02.01.2018 площами 27,00га, 30,00га, 60,00га, зобов'язання повернення земельних ділянок.
Ухвалою від 22.05.18 позовну заяву прокурора залишено без розгляду , оскільки позивачем у спірних правовідносинах є Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області , в інтересах якого прокурор вправі звернутися повторно з цим позовом до суду.
Водночас під час розгляду справи судом встановлено порушення земельного законодавства в діяльності ОСОБА_1 селищної ради, зміст якого полягає у наступному.
На 21 першій сесії 7 скликання ОСОБА_1 селищною радою прийнято рішення від 22.12.17 № 334 ( надалі за текстом - Рішення селищної ради № 334) , яким вирішено передати фермерському господарству "Новацький" в користування на умовах оренди терміном на 1 рік ( як виняток) земельні ділянки площею 30,00га та 87 га , із земель державної власності за межами смт. Корнин для ведення сільськогосподарського товарного виробництва шляхом укладення договору оренди.
У вступній частині Рішення селищної ради № 334 зазначено, що ненормативний акт індивідуальної дії прийнято на підставі ст.ст. 12,124 ЗУ України та ст. 26 Закону України " Про місцеве самоврядування в Україні". Однак наведені правові норми не уповноважували орган місцевого самоврядування розпорядитися землями сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту шляхом їх надання в оренду за договорами оренди землі.
У ч. 2 статті 83 ЗК України передбачено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
Відповідно до ч.1 статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.
Згідно з ч. 2 цієї статті право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Відповідно до статті 15 -1 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить:
а) внесення в установленому порядку пропозицій щодо розпорядження землями державної та комунальної власності, встановлення меж області, району, міста, району в місті, села і селища, регулювання земельних відносин;
є) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.
Відповідно до абз. 2 ч.5 ст. 20 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
За змістом ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної власності у користування здійснюється на підставі рішення органів виконавчої влади, прийнятого на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання).
Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.
Відповідно до 7 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245-VI, який набрав чинності 01.01.2013 року, землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.
Відповідно до п. 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону з дня набрання ним чинності землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:
а) земельні ділянки:
на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;
які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;
б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.
Відповідно до п. 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону у державній власності залишаються:
а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки:
на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна державної власності;
які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук;
які належать до земель оборони;
б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України;
в) землі зон відчуження та безумовного (обовязкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.
Відповідно до п. 6 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються:
у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами;
за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.
З врахуванням вищевикладеного, право державної власності на землю набувається і реалізується державою через Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області за приписами Земельного кодексу України, з врахуванням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245-VI, що діє з 01.01.213року.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 р. № 60-р "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність обєднаних територіальних громад" наказано Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 1 лютого 2018 р. забезпечити, зокрема, здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з обєднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні).
У Рішенні КСУ від 16 квітня 2009 року у справі про скасування актів органів місцевого самоврядування зазначено, що зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.
Конституційний Суд України дійшов висновку, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку ( абз. 4 п.5 мотивувальної частини Рішення КСУ).
Разом з тим, як вважає Конституційний Суд України, це не п о з б а в л я є орган місцевого самоврядування п р а в а за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб з м і н и т и чи с к а с у в а т и прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з м о т и в і в н е в і д п о в і д н о с т і Конституції чи з а к о н а м України) ( ( абз. 4 п.5 мотивувальної частини Рішення КСУ).
Конституційний Суд України також зазначив, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання ( абз. 6 п.5 мотивувальної частини Рішення КСУ).
Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і с у б ' є к т и ц и х п р а в о в і д н о с и н з а п е р е ч у ю т ь п р о т и їх зміни чи п р и п и н е н н я ( аб з. 5 п.5 мотивувальної частини Рішення КСУ).
Судом встановлено, що рішення ОСОБА_1 селищної ради рішення від 22.12.2017 за № 334, прийняте на 21 сесії 7 скликання , виконане як органом місцевого самоврядування, так і фермерським господарством "Новацький". Водночас цей факт не позбавляє права орган місцевого самоврядування за згодою фермерського господарства "Новацький" привести ненормативний правовий акт, що містить індивідуально-конкретні приписи, у відповідність до вимог чинного законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі "Рисовський проти України" Суд розглянув три тісно взаємопов'язані аспекти, виділені у скарзі заявника (власника фермерського господарства ), один з яких - це ставлення державних органів до прав заявника на земельну ділянку.
У цій справі Суд встановив, що орган місцевого самоврядування скасував прийняте ним рішення про надання фермерському господарству земельну ділянку, як таке, що було прийняте помилково.
Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.
Принцип «належного урядування», зазначив у цій справі Суд, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само).
Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні м а т и м о ж л и в і с т ь о т р и м у в а т и в и г о д у від своїх п р о т и п р а в н и х д і й або уникати виконання своїх обов'язків.
У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи о б о в 'я з о к д і я т и н е в і д к л а д н о , виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.
Висновки Суду у справі "Рисовський проти України" мають бути враховані при обранні способу усунення ОСОБА_1 селищною радою порушень земельного законодавства, якщо землі сільськогосподарського призначення державної власності фермерським господарством засіяно під врожай поточного року.
Відповідно до ч. 6 статті 246 ГПК України окрема ухвала надсилається посадовій особі, яка за своїми повноваженнями повинна усунути виявлені судом порушення законодавства.
У ч.4 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що міський голова вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради.
Керуючись ст. ст. 232-235 та 246 ГПК України, господарський суд
1. Окрему ухвалу надіслати селищному голові ОСОБА_1 селищної ради ОСОБА_2.
2. Селищному голові ОСОБА_2 розглянути окрему ухвалу та вжити заходів для усунення виявленого судом порушення вимог статей 83, 84, 122, 123 та 124 Земельного кодексу України та п. п. 4, 7 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245-VІ при прийнятті на 21 сесії 7 скликання ОСОБА_1 селищної ради рішення від 22.12.2017 за № 334.
3. Про результати розгляду окремої ухвали повідомити Господарський суд Житомирської області в строк до 29 червня 2018р. включно.
Попередити, що невжиття заходів щодо окремої ухвали суду тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену статтею 185-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Окрема ухвала підписана 25.05.18року, набрала законної сили, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Суддя Машевська О.П.
1- у справу,
2- прок. обл. (у книза нарочним),
3- кер. Коростиш. місц. прок. (рек. з повідомл.) ,
4- відповідачу-1 ОСОБА_1 селищній раді (рек. з повідомл.),
5- відповідачу-2 ФГ "Новацький" (рек. з повідомл.),
6- третій особі Головному управлінню Держгеокадастру у Житомирській області (м. Житомир, вул. Довженка, 45 (рек. з повідомл.)