РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.05.2018Справа № 910/4092/18

За позовомІнституту фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова НАН України
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Інженерний центр «Реагент»
простягнення 120 000,00 грн.
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:Лещов Є.С.;
від відповідача:Годованець Є.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Інститут фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова НАН України (надалі - «Інститут») звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Інженерний центр «Реагент» (надалі - ТОВ «Інженерний центр «Реагент») про стягнення штрафу у розмірі 120 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору поставки №2303-34-2017 від 23.03.2017 відповідачем поставлено товар неналежної якості, у зв'язку з чим позивач заявляє вимогу про стягнення штрафу у розмірі 120 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2018 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

26.04.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заявник просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, у зв'язку з тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів неналежної якості поставленого відповідачем товару.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності для стягнення штрафу за поставку товару неналежної якості.

Разом з відзивом на позовну заяву, відповідачем подана заява, в якій заявник заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та просить суд здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження за участю сторін в судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2018 заяву ТОВ «Інженерний центр «Реагент» про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без розгляду, суд з власної ініціативи призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 23.05.2018.

21.05.2018 через канцелярію суду від Інституту надійшли заперечення на відзив, відповідно до яких позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та заявляє про хибні твердження відповідача, що не відповідають умовам договору, які не прийняті судом до уваги з огляду на відсутність доказів направлення таких заперечень відповідачу та пропуск строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні 23.05.2018 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2017 між Інститутом (покупець) та ТОВ «Інженерний центр «Реагент» (постачальник) був укладений договір поставки № 2303-34-2017 (надалі - «Договір»), відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник зобов'язується у строки, обумовлені Договором, продати і передати, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити матеріальні цінності, що відповідають ДК 021:2012:24310000-0 - Основні неорганічні хімічні речовини (Германій полікристалічний зонноочищений) і надалі іменуються товаром.

Пунктом 2.4 Договору встановлено, що ціна договору (вартість товару) складається з сум цін (вартостей) окремих партій товару і становить 1 200 000,00 (один мільйон двісті тисяч) грн. у тому числі ПДВ 200 000,00 (двісті тисяч) грн.

Згідно з п. 3.4 Договору передача товару покупцю для приймання оформлюється видатковою накладною. Разом з видатковою накладною постачальник передає покупцю сертифікат фірми-виробника на партію товару та оригінал протоколу з результатами аналізу кількості домішок у партії германія полікристалічного зонноочищеного, що передається. Аналіз має бути виконаний методом мас-спектрометрії тліючого розряду із застосуванням обладнання, повіреного в установленому законодавством України порядку.

На виконання умов Договору, відповідач поставив, а позивач прийняв товар на загальну суму 244 309,12 грн., що підтверджується видатковою накладною №4 064 від 21.04.2017 та не заперечується сторонами.

Спір у справі виник у зв'язку із поставкою відповідачем, на думку позивача, товару неналежної якості, на підставі чого ним заявлено до стягнення штраф у розмірі 120 000,00 грн.

Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи (видаткова накладна №4 064 від 21.04.2017), відповідачем поставлено позивачу товар, Германій полікристалічний зонночищений, в кількості 4,479 кг, на загальну суму 244 309,12 грн.

За змістом пункту 3.5 Договору приймання партії товару за кількістю та якістю здійснюється покупцем протягом п'яти робочих днів з дати оформлення видаткової накладної зазначеної у п. 3.4.

Відповідно до п. 3.8 Договору за результатами приймання партії товару покупець оформлює протокол приймання партії товару, у якому зазначаються результати вимірювання параметрів кількості та характеристик якості партії товару.

Так, 25.04.2017 позивачем був складений протокол приймання товару за Договором, згідно якого посадовою особою позивача зафіксовано факт невідповідності якості товару характеристикам, вказаним в Додатку № 3 до тендерної документації.

Твердження відповідача про неправомірне складання протоколу одноосібно позивачем судом не приймається до уваги з огляду на те, що п. 3.5 Договору не пов'язує право позивача на складання протоколу невідповідності із обов'язковим залученням відповідача до його складання.

Частиною 1 ст. 673 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Згідно із ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі. У разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

За приписами ч. 1 ст. 688 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Пунктом 3.11 Договору передбачено, що якщо характеристики якості партії товару за даними протоколу приймання гірші за характеристики, вказані у Додатку № 3 до тендерної документації, покупець надсилає постачальнику рекомендованим листом претензію-повідомлення щодо якості партії товару. У цьому випадку:

а) постачальник повинен у десятиденний строк сплатити покупцеві штраф у розмірі 10% ціни Договору;

б) покупець повинен повернути постачальнику неякісну партію товару протягом трьох днів з дати зарахування штрафу на поточний рахунок покупця, оформивши видаткову накладну;

в) дія Договору припиняється (Договір вважається розірваним) з дати, зазначеної у видатковій накладній на повернення неякісної партії товару.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивач звернувся до відповідача з претензією-повідомленням № 31207/11.518 від 26.04.2017, якою повідомив про встановлення факту невідповідності переданого за видатковою накладною №4 064 від 21.04.2017 товару характеристикам, вказаним у Додатку № 3 до тендерної документації, у зв'язку з чим наголосив на обов'язок ТОВ «Інженерний центр «Реагент» сплатити штраф у розмірі 120 000,00 грн., а також направив відповідачу протокол приймання товару за Договором від 25.04.2017.

Твердження відповідача, щодо неправомірності аналізу хімічної речовини оцінюється судом критично, оскільки Інститутом було дотримано передбаченого умовами Договору порядку приймання товару, за результатом якого складено протокол приймання, у якому зазначено результати вимірювання параметрів кількості та характеристик якості партії товару, на підставі чого відповідачу і було пред'явлено претензію.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 120 000,00 грн. штрафу за поставку неякісного товару згідно Договору. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Суд відзначає, що позивачем правомірно заявлено штраф у розмірі 120 000,00 грн., оскільки відповідно до п. 3.11 Договору штраф за поставку неякісного товару становить 10% ціни Договору, яка згідно з п. 2.4 Договору складає 1 200 000,00 грн., а відтак судом не приймається до уваги твердження відповідача про невірний розрахунок суми штрафу.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

ТОВ «Інженерний центр «Реагент» обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Інституту про стягнення з ТОВ «Інженерний центр «Реагент» штрафу у розмірі 120 000,00 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Разом з тим, судом досліджено твердження відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Спеціальна позовна давність підлягає застосуванню лише у випадках, прямо передбачених законом.

Приписами статті 269 Господарського кодексу України передбачено, що позови, що випливають з поставки товарів неналежної якості, можуть бути пред'явлені протягом шести місяців з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставлених йому товарів.

При цьому, за приписами пункту 4 частини другої статті 258 і статті 681 Цивільного кодексу України до вимог у зв'язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік. А частиною восьмою статті 269 Господарського кодексу України передбачено шестимісячний строк пред'явлення позовів, що випливають з поставки товарів неналежної якості. Однак це не один і той самий строк, а два різні строки, оскільки перший з них (річний) застосовується щодо договорів купівлі-продажу (стаття 655 ЦК України), а другий (шестимісячний) - договорів поставки (стаття 265 ГК України, стаття 712 ЦК України). Різниця між ними полягає ще й у тому, що законом не передбачено можливість захисту порушеного права в разі пропущення, в тому числі й з поважних причин, шестимісячного строку пред'явлення позову.

Аналогічні висновки викладені у п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів».

Отже, оскільки укладений між Інститутом та ТОВ «Інженерний центр «Реагент» Договір за своєю правовою природою є договором поставки, то в такому випадку вимоги щодо стягнення штрафу за поставку товарів неналежної якості мають бути пред'явлені протягом шести місяців з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставлених йому товарів (ч. 8 ст. 269 Господарського кодексу України).

Аналогічні висновки містяться у постанові Вищого господарського суду України від 12.01.2017 у справі № 910/4725/16.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Враховуючи те, що позивачем встановлено наявність недоліків товару 25.04.2017 (протокол приймання товару за Договором від 25.04.2017), в той час як позивач направив даний позовом до суду засобами поштового зв'язку 03.04.2018, а Договір за своєю правовою природою є договором поставки, суд дійшов висновку щодо пропуску позивачем шестимісячного строку на звернення до суду із вимогою про стягнення штрафу, яка заявлена на підставі пункту 3.11 Договору.

Так, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо вимоги позивача про стягнення штрафу за поставку неякісного товару.

Згідно з приписами статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки строк позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, сплив, то за таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову повністю.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Інституту фізички напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова НАН України відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 30.05.2018.

Суддя В.П. Босий