КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2018 р. Справа№ 911/3852/17
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Калатай Н.Ф.

Андрієнка В.В.

при секретарі Кулачок О.А.

За участю представників:

Від позивача:Кравець О.Я. (довір. №28 від 09.01.2018);

Від відповідача: не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

на рішення Господарського суду Київської області від 06.03.2018

у справі № 911/3852/17 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Споживчого товариства "Стимул"

про стягнення заборгованості у сумі 60874, 88 грн.

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Київської області від 06.03.2018р. у справі №911/3852/17 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що оскільки позивачем не доведено пред`явлення відповідачу вимог щодо обсягів та строків поставки наведених в позові партій товару, з огляду на ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, відсутні підстави стверджувати про визначення строків та про порушення відповідачем строків поставки товару.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського Київської області від 06.03.2018р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути судові витрати.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що позивачем були надіслані письмові заявки №1207 від 06.06.2017, №1248 від 08.06.2017 та заявку №1545 від 05.07.2017р. для своєчасної поставку товару відповідно до потреб Національної гвардії України, але СТ «Стимул» прострочив виконання договірного зобов`язання щодо строків поставки товару.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, учасникам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.1 ст.270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).

За правилами п.1 ч.5 ст.12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762 грн.*100=176 200 грн.).

Враховуючи, що предметом розгляду у справі № 911/3852/17 є вимоги про стягнення 60 874,88 грн., вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України.

Згідно з ч.10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

23.04.2018р. від позивача надійшло клопотання щодо розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою від 04.05.2018р. клопотання позивача про розгляд справи з повідомленням (викликом) учасників справи задоволено, призначено справу до розгляду на 21.05.2018р.

21.05.2018р. в судове засідання апеляційного господарського суду не з`явився відповідач.

Враховуючи те, що відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали від 02.04.2018р. про відкриття апеляційного провадження), з урахуванням думки позивача щодо розгляду справи у відсутності відповідача, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності відповідача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали та заслухавши пояснення позивача, судова колегія встановила.

Між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України, як замовником, та Споживчим товариством Стимул, як учасником, укладено договір № 26/ВЗЗ-2017 від 31.05.2017 про закупівлю товару код ДК 021:2015 - 15850000-1 - Макаронні вироби. Відповідно до п.1.1 договору відповідач зобов`язується у 2017 році поставити позивачу товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (Додаток № 1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно абзацу 2 пункту 1.2. договору кількість товару за договором складає 240 000 кг.

Відповідно до пункту 5.1. договору строк поставки товару за цим договором складає 10 календарних днів з моменту подання письмової або телефонної заявки замовником.

Згідно з п.п. 6.3., 6.3.1. договору відповідач зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.

Пунктом 7.3. договору передбачено, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у п. 5.1. цього договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення поставки. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач зазначає, що Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України до договору складено заявку № 1207 від 06.06.2017 року (втратила чинність), заявку № 1248 від 08.06.2017 року та заявку № 1545 від 05.07.2017 року для задоволення потреб Національної гвардії України макаронними виробами у визначені строки, однак відповідачем зобов`язання з поставки товару своєчасно та в повному обсязі не виконані, допущено прострочення поставок, що є підставою для нарахування неустойки.

Згідно з наведеним позивачем в позові розрахунком, відповідачем допущено прострочення поставок товару за наступними заявками:

- № 1248 від 08.06.2017 року (Заявка № 1) за якою передбачалась поставка всього 17000 кг товару в період з16.06.2017 року по 30.06.2017 року в залежності від партій та пунктів призначення в інші військові частини Національної гвардії України, розташовані в різних регіонах України. Однак, за твердженням позивача, відповідачем поставки здійснювались з простроченнями в період з 17.07.2017 року по 13.11.2017 року.

- № 1545 від 05.07.2017 (Заявка № 2) за якою передбачалась поставка всього 26000 кг товару в період з 14.07.2017 року по 19.07.2014 року в залежності від партій та пунктів призначення в інші військові частини Національної гвардії України, розташовані в різних регіонах України. Однак, за твердженням позивача, відповідачем поставки здійснювались з простроченнями в період з 13.11.2017 року по 22.11.2017 року.

У зв`язку з простроченням відповідачем строків поставки товару позивач просить стягнути з відповідача всього 22283,36 грн. пені та 17500,08 грн. штрафу.

Крім того, позивач зазначає, що за наведеними Заявками № 1 та № 2 передбачалась поставка товару в кількості 43 000 кг, однак відповідачем поставлено лише 29 802,218 кг, решта товару в кількості 13 197,782 кг не поставлено. У зв`язку з чим, за недопоставку товару позивач просить стягнути з відповідача також 12 852,84 грн. пені та 8 239,60 грн.

Як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву з огляду на характер предмету договору, виконання умов такого договору вимагає оперативного задоволення потреб замовника у поставці продуктів харчування, у зв`язку з чим сторони не використовували письмову форму заявки в якості основної, а систематично домовлялися про поставку конкретної партії в телефонному режимі або при особистій зустрічі.

Відповідач зазначає, що наведені позивачем заявки від 08.06.2017 року № 1248 та від 05.07.2017 року № 1545 відповідач не отримував і не знав про їх існування.

Відповідач визнав існування заявки від 06.06.2017 року № 1207, яка була скасована і в подальшому сторони домовлялися про інші дати поставки, але без оформлення письмових заявок.

Як визначено ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.2).

Як вбачається з п.1.2 договору та самого предмету договору, передбачено постачання відповідачем на користь позивача протягом 2017 року товару в кількості 240000 кг. В той же час, згідно з п. 1.3. договору передбачено, що обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Пунктом 5.1. договору передбачено, строк поставки протягом 10 календарних днів з моменту подання письмової або телефонної заявки замовником.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що наведені умови договору, з врахуванням ст. 663 Цивільного кодексу України, вказують про те, що обсяги і строки поставок оговорюються сторонами окремо шляхом виставлення замовником відповідних заявок чи іншим чином доведення до відома постачальника (учасника) умов щодо обсягів і строків поставки кожної партії товару (виставлення вимоги).

З наданих позивачем доказів не вбачається своєчасного доведення до відповідача змісту спірних заявок, відмітку про отримання представником відповідача містить лише заявка № 1207 від 06.06.2017 року, яка скасована (скасування тощо, заявок, умовами договору також не передбачено). Решта заявок, на підставі яких подано позов, зокрема, № 1248 від 08.06.2017 року та № 1545 від 05.07.2017 року, не містять жодних відміток про їх отримання відповідачем, доведення до відповідача в телефонному режимі (реквізитів телефонограми) чи доказів поштового надіслання на адресу відповідача.

Докази надіслання на адресу відповідача спірних заявок, пояснень та доказів щодо дат виставлення відповідних заявок іншим чином, усно чи письмово і коли це відбулось, в матеріалах справи відсутні.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що позивачем були надіслані письмові заявки №1207 від 06.06.2017, №1248 від 08.06.2017 та заявку №1545 від 05.07.2017р. для своєчасної поставку товару відповідно до потреб Національної гвардії України, але СТ «Стимул» прострочив виконання договірного зобов`язання щодо строків поставки товару, до уваги судовою колегією не приймаються, оскільки позивачем не доведено пред`явлення відповідачу вимог щодо обсягів та строків поставки наведених в позові партій товару, з огляду на ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, відсутні підстави стверджувати про визначеність строків та про порушення відповідачем строків поставки товару.

Отже, позивачем не доведено факту погодження з відповідачем (доведення до відома відповідача) наведених в заявках строків поставки товару, що виключає доведеність факту обізнаності відповідача зі строками поставки і їх порушення в розумінні п. 5.1. договору.

Позивачем не надано доказів надіслання на адресу відповідача (чи іншим чином виставлення) наведених в позові претензій (лист № 2252 від 31.08.2017 року, лист № 2394 від 11.09.2017 року та лист № 2458 від 14.09.2017 року), всі здійснені відповідачем поставки приймались позивачем без зауважень.

Наведені у відповіді на відзив листи ГУ НГУ № 27/27/1-4055 від 12.06.2017 року (з додатком планом-графіком) та ГУ НГУ № 27/27/1-5545 від 04.08.2017 року адресовані позивачу і доказів доведення до відома відповідача їх змісту суду не надано.

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ч.2).

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ч. 3). Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (ч.4).

Відповідно до ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора (ч.2).

Пунктом 7.3. договору передбачено відповідальність за порушення строків поставки, визначених у п. 5.1. договору, тобто 10 денного строку з моменту надання заявки.

Оскільки, позивачем не доведено своєчасне виставлення відповідачу заявок з вказівкою кількості та строків поставки товару, відсутні підстави стверджувати про порушення відповідачем п. 5.1. договору та застосування передбаченої пунктом 7.3. договору відповідальності.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Київської області від 06.03.2018р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 06.03.2018р. у справі № 911/3852/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/3852/17 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Н.Ф. Калатай

В.В. Андрієнко