РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.05.2018Справа № 910/2201/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС"

про стягнення 1342527,50 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - Тараненко Г.Ю. (представник за довіреністю).

від відповідача - не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором фінансового лізингу №3400/11/14-В від 10.11.2014, оскільки Відповідач після розірвання договору не погасив заборгованість.

Відповідач обґрунтованих заперечень проти позову не подав, у судове засідання представників не направив, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення Відповідача про призначення справи до розгляду.

При цьому, судом не встановлено обставин, що неявка представників Відповідача перешкоджає вирішенню спору, і також суд прийняв до уваги, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась.

Клопотань про відкладення судового засідання не надходило та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали розгляду спору у даному судовому засіданні.

Відтак, судом не встановлено підстав для відкладення розгляду справи, встановлених ст. 202 ГПК України, з огляду на що суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

10.11.2014 між Позивачем, як лізингодавцем, та Відповідачем, як лізингоодержувачем, було укладено Договір фінансового лізингу № 3400/11/14-В (далі із підписаними до нього Додатковими угодами - Договір), на підставі якого лізингодавець передав на умовах поворотного фінансового лізингу в платне володіння та користування для господарських цілей на визначений строк при умові оплати лізингових платежів майно, вартістю 781415,64 грн. з ПДВ 20 %, найменування, технічний опис, модель, рік випуску та кількість якого визначені в Специфікації (Додаток № 2 до Договору), а лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах Договору. Відповідно до Специфікації предметом лізингу був автомобіль-самоскид МАЗ 6501А8-325 виробництва ВАТ «Мінський автомобільний завод» (Республіка Білорусь), 2013 року в кількості 1 одиниця.

Факт передачі предмету лізингу Відповідачу підтверджується залученим до матеріалів справи актом приймання-передачі від 14.11.2014.

Угодою про розірвання Договору від 05.02.2018 сторони погодили, що Договір вважається розірваним з дати фактичного повернення лізингоодержувачем лізингодавцю предмет лізингу, про що сторони складають та підписують відповідний акт (п. 2 Угоди).

У п. 6 Угоди зазначено, що лізингоодержувач визнає, що на момент підписання даної угоди у нього наявна прострочена заборгованість за Договором по сплаті лізингових платежів перед лізингодавцем у сумі: 1342527,50 грн. та зобов'язується її погасити в строк не пізніше 10 днів з дати підписання цієї угоди шляхом перерахування на рахунок лізингодавця.

Крім того, в матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків станом на 19.02.2018, підписаний обома сторонами, за яким Відповідач без заперечень визнав наявну за ним заборгованість у розмірі 1342527,50 грн.

Оскільки Відповідач у встановлені Угодою строки погашення заборгованості не здійснив, Позивач направив останньому вимогу від 16.02.2018 № 28485 щодо оплати боргу за договорами, зокрема, і за Договором фінансового лізингу № 3400/11/14-В від 10.11.2014 у розмірі 1342527,50 грн., однак станом на момент звернення Позивача до суду Відповідач заборгованість не погасив.

Перевіривши наведений Позивачем у позові розрахунок заборгованості Відповідача в розмірі 1342527,50 грн., беручи до уваги підтвердження Відповідачем шляхом підписання Угоди та акту звіряння наявність вказаної заборгованості, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, арифметичну правильність, відповідність вимогам закону та умовам Договору.

Таким чином, факт наявності у Відповідача вищевказаної заборгованості Позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України доведений, документально підтверджений і Відповідачем не спростований належними засобами доказування, тому заявлені позовні вимоги про стягнення 1342527,50 грн. визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати, у які Позивачем включено лише витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС" (Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Першотравнева, 201А, каб. 5; ідентифікаційний код 39209821) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" (м. Київ, просп. Оболонський, 35, оф. 301; ідентифікаційний код 37859 (один мільйон триста сорок дві тисячі п'ятсот двадцять сім) грн. 50 коп. заборгованості, а також 20137 (двадцять тисяч сто тридцять сім) грн. 91 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 29.05.2018

Суддя Р.Б. Сташків