ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2018 р. м. Рівне

Справа № 918/131/18

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний СОЮЗ-РЗВА"

про стягнення штрафних санкцій в розмірі 168 645 грн. 42 коп.

В судове засідання учасники справи не з'явилися.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер FOA608171702D01.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12 березня 2018 року Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Залізниця, позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний СОЮЗ-РЗВА" (далі - ТзОВ "Високовольтний СОЮЗ-РЗВА", відповідач) про стягнення штрафних санкцій в розмірі 168 645 грн. 42 коп., з яких: 66 779 грн. 06 коп. - пеня, 79 229 грн. 39 коп. - штраф у розмірі 7%, 22 636 грн. 97 коп. - штраф у розмірі 2%.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору від 23.08.2017 р. № Л/Е-17982/НЮ в частині виконання робіт у встановлений договором строк, що стало підставою для нарахування пені та штрафу.

Ухвалою суду від 14 березня 2018 року ГПК України позовну заяву Залізниці було залишено без руху.

У встановлений судом строк, 23 березня 2018 року представник позивача усунув недоліки позовної заяви (а.с. 39-40, 47-48).

Ухвалою суду від 26 березня 2018 року позовну заяву від 12 лютого 2018 р. № НЮ-252/а прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 25 квітня 2018 року.

12 квітня 2018 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від 11.04.2018 р. № 11-0/31юр. з додатками (а.с.58-130). в якому останній позов заперечує та зазначає, що сума, укладеного між позивачем та відповідачем, договору становить 1 131 848 грн. 40 коп. У вартість робіт включено обладнання вартістю 1 054 200 грн. 00 коп. Обладнання було поставлено відповідачем 04.01.2018 р. вартістю 1 054 200 грн. 00 коп. Акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2018 року та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за лютий 2018 р. було підписано 28.02.2018 р. Також відповідач зазначає, що позивачем неналежно розраховано штрафні санкції, зокрема нараховано пеню від суми договору 1 131 848 грн. 40 коп. Однак позивачем не було враховано часткове виконання робіт в розмірі вартості поставленого обладнання (поставка 04.01.2018 р. вартістю 1 054 200 грн. 00 коп.). Також зазначає, що згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) пеня нараховується на невиконане грошове зобов'язання, тому є незрозумілим нарахування пені за несвоєчасне виконання робіт, що не є грошовим зобов'язанням. Крім того відповідач зазначає, що штраф в розмірі 7% за прострочення виконання робіт понад 30 днів нараховано позивачем від суми договору, тоді як згідно п. 8.3. договору даний штраф нараховується також від вартості невиконаних робіт, тобто позивач не врахував поставку обладнання в сумі 1 054 200 грн. 00 коп. Також відповідач зазначає, штраф в розмірі 2% позивачем було розраховано від суми договору, тоді як згідно п. 8.4. договору даний штраф нараховується від вартості невиконаних робіт (тобто з врахуванням поставленого відповідачем обладнання). Крім того, відповідач зазначає, що у зв'язку із виконанням відповідачем всього обсягу робіт, визначених Договором, але підписанням позивачем акту виконаних робіт на меншу вартість (1 099 329 грн. 60 коп.), ніж зазначено в договорі (1 131 848 грн. 40 коп.), на даний час відповідачем здійснюються дії щодо підписання додаткової угоди до договору щодо зменшення суми договору, а саме позивачу направлено додаткову угоду № 1 від 29.12.2017 р. з супровідним листом № 20330/18-47 від 29.03.2018 р.).

23 квітня 2018 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив від 18 квітня 2018 року № НЮ-766 з додатками (а.с. 132-142), в якій останній не погоджується з твердженнями, викладеними у відзиві. Зокрема зазначає, що укладеним між позивачем та відповідачем договором Залізниця не доручала, а Підрядник не мав обов'язку поставляти обладнання Замовнику, оскільки між сторонами укладено договір підряду, не поставки. Також зазначає, що нарахування штрафних санкцій виходячи з договірної ціни за договором підряду є правомірним.

Ухвалою суду від 25 квітня 2018 року розгляд справи відкладався на 16 травня 2018 року.

8 травня 2018 року від відповідача на адресу суду надійшли заперечення від 02.05.2018 р. № 11-0/44юр. з доказами надіслання позивачу (а.с. 152-156), в яких останній зазначає, що є незрозумілим ствердження позивача/замовника, що отримання ним устаткування (обладнання) не входить у вартість робіт та не є складовою договірної ціни (ціни договору) й не відноситься до договору підряду (Договору № Л/Е-17982/НЮ від 23.08.17 р.).

10 травня 2018 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог від 05.05.2018 р. № НЮ-927, в якій останній зазначає, що штрафні санкції на суму 168 645 грн. 42 коп. складають: пеня в розмірі 0,1 в сумі 66 779 грн. 06 коп., штраф у розмірі 7% в сумі 79 229 грн. 39 коп., штраф у розмірі 2% в сумі 22 636 грн. 97 коп.

В судове засідання 16 травня 2018 року представники позивача та відповідача не з'явилися, про дату, час і місце судового засідання були належним чином повідомлені (а.с. 150, 151). Крім того, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 вказаної статті).

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про судове засідання, призначене на 16.05.2018 р., суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні 16 травня 2018 року судом було прийнято рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2018 року між Публічним акціонернім товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" (далі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Високовольтний СОЮЗ-РЗВА" (далі - Підрядник) укладено Договір № Л/Е-17982/НЮ, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Підрядник зобов'язується на власний ризик виконати у встановлений строк будівельно-монтажні роботи по об'єкту "Реконструкція тягової підстанції Ясениця (заміна вимикачів 110 кВ на вакуумні)", а Замовник зобов'язаний після затвердження Акту здачі-приймання робіт, прийняти надані роботи і оплатити Підряднику їх вартість відповідно до умов цього договору (далі - Договір) (а.с. 11-16).

Згідно із пунктом 3.1 Договору сума Договору становить 1 131 848 грн. 40 коп., у тому числі ПДВ 20% - 188 641 грн. 40 коп. Сума визначається Договірною ціною та Кошторисними розрахунками (Додаток № 1 до договору).

Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п. 3.2. Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору термін виконання робіт з моменту підписання сторонами договору і до 15.12.2017 року.

Роботи виконуються з матеріалів Підрядника (п. 5.2. Договору).

Згідно із пунктом 5.4. Договору місце виконання робіт: Старосамбірськйи р-н, с. Ясениця Замкова, вул. Центральна, 191а, підрозділ "Самбірська дистанція електропостачання" РФ "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця".

Пунктом 6.1.1. Договору визначено, що Підрядник зобов'язаний виконати визначені договором роботи у встановлений термін у відповідності з вимогами Кошторисної документації та нормативно-технічної документації, що надається Підрядником.

Виконані роботи приймаються Замовником з обов'язковим складанням відповідного акту здачі-приймання робіт (КБ-2, КБ-3), який підписується уповноваженими представниками Замовника та Підрядника (п. 7.1. Договору).

Відповідно до п. 8.3. Договору за несвоєчасне виконання робіт згідно з умовами договору Підрядник сплачує Замовнику пеню в розмірі 0,1% невиконаних робіт за кожну прострочену добу затримки, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

Пунктом 8.4. Договору сторони погодили, що за невиконання обсягів виконаних робіт Підрядник сплачує Замовнику штраф в розмірі 2% вартості невиконаних робіт.

Пунктом 11.1 Договору визначено, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 року, а в частині розрахунків до повного виконання.

Додатком № 1 до Договору сторонами узгоджено договірну ціну (а.с. 19-20).

Договір та додаток підписані уповноваженими представниками його сторін, скріплені печатками зазначених юридичних осіб.

Позивач зазначає, що станом на 12.02.2018 р. ТзОВ "Високовольтний СОЮЗ-РЗВА" не виконало в строк взяті на себе зобов'язання за Договором від 23 серпня 2018 року № Л/Е-17982/НЮ, а саме: порушило вимоги п. п. 5.1 та 6.1.1. Договору.

Отже, на думку позивача, ТзОВ "Високовольтний СОЮЗ-РЗВА", за невиконання взятих на себе зобов'язань за Договором, зокрема, термінів виконання, повинно сплатити штраф, а саме:

1 131 848 грн. 40 коп.*0,1%*59 діб = 66 779 грн. 06 коп.

1 131 848 грн. 40 коп.*7% = 79 229 грн. 39 коп.

1 131 848 грн. 40 коп.*2% = 22 636 грн. 97 коп.

Всього, 168 645 грн. 42 коп.

У зв'язку із простроченням виконання передбачених договором робіт зі сторони ТзОВ "Високовольтний СОЮЗ-РЗВА" позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідно до ст. 612 ЦК України.

Частиною ч. 1 ст. 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частина 2 ст. 837 ЦК України, доповнює характеристику договору підряду, вказуючи на те, що договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Мета договору підряду - це виконання певної роботи. Результат виконаної підрядником роботи - це матеріалізований об'єкт, що знаходить своє втілення в індивідуально визначених речах, тому що робота виконується за завданням замовника, який має право у будь-який час перевіряти її хід і якість, не втручаючись у діяльність підрядника у відповідності до ч. 1 ст. 849 ЦК України. Матеріалізований результат знаходить своє відображення у створенні нової речі, або у поліпшенні якості або інших властивостей вже існуючої речі.

Предметом договору підряду є кінцевий результат, тобто виконання будівельно-монтажних робіт в обсягах та об'ємах, визначених та зазначених в договірній ціні.

Договір підряду - двосторонньо взаємний договір, оскільки і на стороні замовника, і на стороні підрядника є права та обов'язки, причому, праву однієї сторони кореспондує обов'язок іншої і, навпаки.

Сторонами у договорі підряду є Підрядник (виконавець роботи) і Замовник (кому передається готовий результат).

Відповідно до положень ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що термін виконання робіт з моменту підписання сторонами договору і до 15.12.2017 р.

Станом на 12.02.2018 р. ТзОВ "Високовольтний СОЮЗ-РЗВА" не виконало в строк взяті на себе зобов'язання за Договором від 23.08.2017 р. № Л/Е-17982/НЮ, чим порушило вимоги п. п. 1.1 та 5.1 Договору.

Змістом зазначеного Договору, у відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України, є умови (пункти), визначені на розсуд Замовника та Підрядника і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже, предметом Договору є будівельно-монтажні роботи об'єкту, найменування об'єкту - "Реконструкція тягової підстанції Ясениця (заміна вимикачів 110кВТ на вакуумні)".

Крім того, згідно з п. 1.3 зазначеного Договору, Підрядник зобов'язується виконати роботи власними силами та засобами та за рахунок самостійно придбаного ним устаткування та обладнання.

Пунктом 6.1.1 Договору передбачено обов'язок Підрядника виконати визначені договором роботи у встановлений термін у відповідності з вимогами Кошторисної документації та нормативно-технічної документації, що надається Підрядником.

Крім того, Підрядник у своєму відзиві на позовну заяву не заперечує, що лише 28.02.2018 р. виконав, згідно умов Договору, взяті на себе зобов'язання.

28 лютого 2018 року, відповідно до п. 7.1 Договору, уповноваженими представниками Замовника і Підрядника були підписані акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3, в яких зазначено вартість, обсяги та терміни виконання виконаних Підрядником зобов'язань та прийняття Замовником зазначених робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком зазначеного Договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до Договору, тобто строком виконання взятих на себе Підрядником зобов'язання є період з 23.08.2017 р. до 15.12.2017 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 843 ЦК України, ціна роботи у договорі підряду включає в себе відшкодування витрат підрядника та плату за виконану роботу.

Відповідно до умов Договору, а саме п. 7. 1 Договору встановлено, що роботи приймаються Замовником з обов'язковим складанням відповідного акту здачі-приймання робіт форми КБ-2 та КБ-3.

Однак, як було зазначено вище, у відповідності до вимог п. 7.1 Договору, лише 28.02.2018 р. сторонами підписано Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми (КБ-3) та Акт приймання виконаних будівельних робіт форми (КБ-2в).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що у зв'язку із виконанням відповідачем всього обсягу робіт, визначених Договором, але підписанням позивачем акту виконаних робіт на меншу вартість (1 099 329 грн. 60 коп.), ніж зазначено в договорі (1 131 848 грн. 40 коп.), на даний час відповідачем здійснюються дії щодо підписання додаткової угоди до договору щодо зменшення суми договору, а саме позивачу направлено додаткову угоду № 1 від 29.12.2017 р. з супровідним листом № 20330/18-47 від 29.03.2018 р.).

Відповідно до п. 3.2. Договору ціна Договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно п. 13.1. Договору зміни та доповнення до цього Договору вносяться шляхом складання та підписання сторонами відповідних письмових угод, які є його невід'ємною частиною.

Однак в матеріалах справи відсутні будь-які підписані сторонами додаткові угоди щодо зменшення ціни договору.

Згідно із статтею 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.

За приписами ст. 230 ГК України у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 2 статті 231 ГК України визначено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно із пунктом 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 8.3. Договору за несвоєчасне виконання робіт згідно з умовами договору Підрядник сплачує Замовнику пеню в розмірі 0,1% невиконаних робіт за кожну прострочену добу затримки, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

Пунктом 8.4. Договору сторони погодили, що за невиконання обсягів виконаних робіт Підрядник сплачує Замовнику штраф в розмірі 2% вартості невиконаних робіт.

Оскільки відповідач допустив порушення строку виконання робіт, керуючись п. п. 8.3.-8.4. Договору, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з ТзОВ "Високовольтний СОЮЗ-РЗВА" пеню в розмірі 0,1% в сумі 66 779 грн. 40 коп. за період з 16.12.2017 р. по 12.02.2018 р. включно, штраф у розмірі 7% в сумі 79 229 грн. 39 коп. та штраф у розмірі 2% в сумі 22 636 грн. 97 коп.

Перевіривши розрахунок пені та штрафу суд дійшов до висновку, що вони є арифметично вірними.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний СОЮЗ-РЗВА" про стягнення штрафних санкцій в розмірі 168 645 грн. 42 коп., з яких: 66 779 грн. 06 коп. - пеня, 79 229 грн. 39 коп. - штраф у розмірі 7%, 22 636 грн. 97 коп. - штраф у розмірі 2%.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі в сумі 2 529 грн. 68 коп.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 202, 222, 231, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний СОЮЗ-РЗВА" (33001, м. Рівне, вул. Біла, 16, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1, ) 66 779 (шістдесят шість тисяч сімсот сімдесят дев'ять) грн. 06 коп. - пені, 79 229 (сімдесят дев'ять тисяч двісті двадцять дев'ять) грн. 39 коп. - 7% штрафу, 22 636 (двадцять дві тисячі шістсот тридцять шість) грн. 97 коп. - 2% штрафу та 2 529 (дві тисячі п'ятсот двадцять дев'ять) грн. 68 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22 травня 2018 року.

Суддя                                                    Політика Н.А.

Віддруковано 4 примірники:

1 - до справи;

2-3 - позивачу рекомендованим (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; 79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1)

4 - відповідачу рекомендованим (33001, м. Рівне, вул. Біла, 16).