ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2018 року м. Херсон Справа № 923/239/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі судового засідання Степановій Н.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця Федько Миколи Григоровича (73000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1)

до Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області (74822, Херсонська обл., Каховський р-н, смт. Любимівка, вул. Центральна, буд. 38, )

про поновлення договору оренди землі

за участю представників сторін:

від позивача: Бондар А.В., адвокат, договір про надання правової допомоги від 25.03.2018, ордер серія ХС № 74401 від 25.03.2018;

від відповідача: Соколенко В.В., представник, довіреність № 549 від 03.05.2018.

Фізична особа-підприємець Федько Микола Григорович (позивач) звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом до Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області (відповідач), яким, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (т.1 арк.47), просить визнати поновленим до 21 грудня 2020 року, договір оренди землі №29 від 16 листопада 2010 року зареєстрований в Каховському районному відділі Херсонського регіонального Центру ДЗК за №02228 від 21.12.2011 на той самий строк і на тих самих умовах.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 12.04.2018 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд справи на 04.05.2018.

Розгляд справи розпочатий 04.05.2018 з перервами до 18.05.2018 та до 21.05.2018 відповідно до ст. 216 ГПК України.

В судовому засіданні 21.05.2018 суд постановляє ухвалу про закінчення підготовчого провадження та перехід до розгляду справи по суті.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити повністю з зазначених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу в його задоволенні, з підстав, які вказано у відзиві на позов. Зокрема, він зазначив, що земельна ділянка площею 6,8866 га (кадастровий номер НОМЕР_2) увійшла в межі смт. Любимівка на підставі проекту землеустрою щодо зміни меж смт. Любимівка Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області, затвердженої рішенням Каховської районної ради 24 сесії 6 скликання від 18.05.2013 №352. Отже, розпорядником вказаної земельної ділянки згідно ст. 12 Земельного кодексу України є Любимівська селищна рада.

На теперішній час спірна земельна ділянка знаходиться в межах АДРЕСА_2 згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.05.2018 року № НВ - 018 та відноситься до земель комунальної власності, землі сільськогосподарського призначення.

Відповідач доводить, що зв'язку зі зміною меж відповідачем було розробленно нормативно грошову оцінку земель смт. Любимівка на загальну площу 605,00 га, що відповідає юридичній межі населеного пункту згідно витягу з державного земельного кадастру про землі в межах території адміністративно - територіальних одиниць від 08.09.2016 року № НВ - 016 та затвердженою рішенням Любимівської селищної ради від 31.05.2013 року № 398 « Про затвердження нормативно грошової оцінки земель смт Любимівка (оновленої) та селища Завітне (оновленої)» та продовжено термін дії нормативно грошової оцінки рішенням сесії Любимівської селищної ради від 19.08.2016 року № 131. Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 11.05.2018 року № 0-21-0.181-819/0/209-18 нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 5605219, 79 грн.

Відповідач зазначає, що з моменту закінчення строку спірного договору та звернення до суду, змінилася нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка впливає на розмір орендної плати згідно ст. 288 Податкового кодексу України та рішення Любимівської селищної ради « Про встановлення місцевих податків та зборів на території Любимівської селищної ради на 2018 рік» від 02.06.2017 року № 235, яким встановлено мінімальний розмір орендної плати в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки, що не може бути меншою ставки земельного податку.

Відповідач звернув увагу, що він не є стороною спірного договору, в зв'язку з чим не може бути стороною в даній справі.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після завершення розгляду справи.

Фіксація судового процесу здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 222 ГПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Фізична особа - підприємець Федько Микола Григорович, згідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.05.2003, є власником комплексу товарної ферми, який розташовано за адресою: АДРЕСА_2.

При цьому, частина 1 статті 120 ЗК гарантує перехід права на землю при виникненні права власності на споруду чим закріплює безперечне право й обов'язок осіб на оформлення земельної ділянки в разі існування прав на нерухомість.

Відтак, зазнані норми законодавства встановлюють і гарантують Позивачу, право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться нерухомість й котра необхідна для її обслуговування.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Керуючись наведеними нормами, між Каховською районною державною адміністрацією та приватним підприємцем Федько Миколою Григоровичем укладено договір оренди землі №29 від 16 листопада 2010 року. На час укладання договору оренди землі, через те що земельна ділянка на якій розташовано комплекс товарної ферми перебувала за межами смт. Любимівка, Каховська районна державна адміністрація здійснювала повноваження щодо надання земельної ділянки в оренду.

Вказаний договір оренди землі зареєстровано в Каховському районному відділі Херсонського регіонального Центру ДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 21.12.2011 за №02228.

Таким чином, як вбачається з договору оренди землі між Каховською районною державною адміністрацією та приватним підприємцем Федько Миколою Григоровичем склалися орендні відносини відповідно з якими Позивачу надано на підставі розпорядження голови Каховської РДА від 01.03.2007 №145 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування об'єктів товарної ферми ФОП Федько М.Г.» в користування на умовах оренди земельну ділянку загальною площею 68866 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно до пункту 8 договору, термін його укладення складав 3 років, а пунктом 30 договору передбачено переважне право орендаря на поновлення договору на той самий термін і на тих самих умовах.

В подальшому на підставі рішення Каховської районної ради Херсонської області від 18.05.2013 №353 «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни меж смт. Любимівка Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області», земельна ділянка яка перебуває в користуванні Позивача була включена в межи населеного пункту смт. Любимівка. Зазначений факт підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про землі в межах території адміністративно - територіальних одиниць від 08.09.2016 та листом Любимівського селищного голови від 27.03.2018 №369. З урахуванням зазначеного, розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в комунальній власності і є в оренді у Позивача, здійснюється Відповідачем .

Cуд зазначає, що право власності передбачає такі повноваження: володіти, користуватися і розпоряджуватися об'єктом власності. При укладанні договору оренди до орендаря переходять право володіти і користуватися об'єктом власності, а право розпоряджуватись зберігається за власником. При переході орендованого майна до нового власника переходять права та обов'язки орендодавця (ст.ст. 770, 814 Цивільного кодексу України). Закон України «Про оренду землі» передбачає збереження орендних відносин при переході права власності на земельну ділянку. Зміна власника земельної ділянки (орендодавця) не є підставою для припинення договору оренди землі, що прямо передбачено нормами закону. Таким чином, в договорі оренди може бути замінено як орендаря так і орендодавця.

Аналогічні приписи містить стаття 173 Земельного кодексу України, якою передбачено, що межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць. Включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, якщо не буде проведено їх вилучення (викуп) відповідно до цього Кодексу.

Відтак, враховуючи необхідність продовження орендних відносин для здійснення своєї статутної та господарської діяльності, керуючись положеннями договору та нормами ст. 777 Цивільного кодексу України, Позивач, як орендар, котрий належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, а отже отримав за інших рівних умов переважне право на поновлення договору, направив на адресу Відповідача , лист від 16.10.2014 з проханням продовжити укладений раніше договір оренди. Про направлення та відповідне одержання цього листа свідчить відповідна позначка про отримання за №317/1 від 16.10.2014.

Судом встановлено, що 30 січня 2015 року Позивачем отримано листа від 15.01.2015 №12 зі змісту якого вбачалося, що Любимівською селищною радою прийнято рішення від 17.12.2014 №611 «Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки». Пунктами 1.1., 1.3. рішення відповідача від 17 грудня 2014 року № 611 вирішено внести зміни до договору оренди землі, а саме в розділі «Об'єкт оренди» п. 5 викладаючи в редакції «нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 3545221,68 грн.»; в розділі «Орендна плата» п. 9 виклавши в редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 141808 грн. 87 коп. на рік». Пунктами 3 та 4 оскаржуваного рішення, Позивача зобов'язано у п'ятиденний термін після отримання рішення підготувати та подати Любимівській селищній раді на погодження додаткову угоду про внесення змін, визначених пунктом 1 рішення і у місячний термін після державної реєстрації додаткової угоди надати її копію до Управління Держземагенства у Каховському районі Херсонської області.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням Любимівської селищної ради, Позивачем подано адміністративний позов із вимогою про визнання протиправними та скасування пунктів рішення від 17.02.2014 №611 і повідомлено про це Відповідача листом від 08.02.2015.

Постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12.05.2015 по справі №658/565/15-а визнано протиправними та скасувати пункти 1.1., 1.3., З, 4. рішення Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області від 17.12.2014 № 611 «Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки».

В подальшому Позивач листом від 07.08.2015 звернувся до Відповідача з проханням поновити договір оренди землі №29 від 16 листопада 2010 року. До зазначеного листа було додано чотири примірника додаткової угоди підписаних та скріплених печаткою Позивача.

Однак відповіді від відповідача не отримав, у зв'язку з чим фізична особа - підприємець Федька Микола Григорович звернувся до суду за поновленням своїх порушених прав і інтересів у сфері земельних правовідносин Любимівською селищною радою внаслідок ухилення від оформлення права користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Любимівка, вул. Мелітопольська, буд.2в., на якій розміщене нерухоме майно, власником якого є позивач.

Суд розглянув позов по суті прийшов до висновку про його доведеність та задовольняє його у повному обсязі, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

При цьому, за висновками Верховного суду України, викладеними в постанові від

25.02.2015 у справі №6-219цс14, стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди. Так, у частинах першій - п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Разом з цим, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Суд встановив, що між Позивачем та Відповідачем виникли правовідносини, що внормовані вимогами норм частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», за змістом якої передбачена можливість поновлення договору оренди у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Виходячи з положень статті 11 ЦК України, статті 2 Закону України «Про оренду землі», відповідно до яких права та обов'язки сторін виникають з актів цивільного законодавства й укладеного договору, та частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Отже, з аналізу зазначених правових норм та відповідно до пункту 36 укладеного договору оренди землі, за яким сторони передбачили, що зміна умов договору відбувається у письмовій формі, дає підстави для висновку про те, що направлення Позивачем до закінчення строку дії договору оренди, листа-повідомлення про продовження договору та відсутності протягом визначеного законом терміну надіслання письмового заперечення орендодавця про продовження договірних відносин створює права та обов'язки для сторін у розумінні частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

На день розгляду справи Відповідачем заяву не розглянуто, додаткову угоду не підписано, заперечень щодо поновлення договору не виказано. Натомість Позивач належним чином виконує зобов'язання за договором оренди землі, сплачуючи у повному обсязі орендну плату за користування земельною ділянкою у період 2015, 2016 та 2017 роки, що підтверджується листом Головного управління ДФС у Херсонській області від 20.03.2018 3253/ФОП/21 -22-13-01.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Суд прийшов до висновку, що не вирішуючи питання продовження договору оренди землі, на якій розміщено нерухоме майно, що є власністю позивача, відповідач порушує норми ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України щодо обмеження права позивача володіння, користування та розпорядження цим майном.

При цьому, згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 у справі "Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії" встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

Також, рішенням Європейського суду з прав людини по справі "Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" постановлено, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об'єктом правового захисту згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

За змістом статей 13, 14 Конституції України, статті 11 ЦК України, статей 123, 124, 127, 128 ЗК України рішенням органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому суб'єкту у власність або в користування здійснюється волевиявлення власника землі і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог ЗК України.

Одночасно, ст. 19 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зобов'язують органи місцевого самоврядування та його посадових осіб діяти виключно в межах та у спосіб визначені Законом.

Відсутність відповіді органу місцевого самоврядування в особі Любимівської селищної ради щодо продовження строку договору, надає підстави розцінювати такі дії Відповідачів як ухилення від оформлення права на земельну ділянку, що в свою чергу порушує безпосереднє право Позивача, котрий відкрито продовжує користуватись земельною ділянкою сплачуючи орендну плату, на поновлення строку орендних відносин надане договором та нормами Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», тощо.

Цим самим Відповідач ставить під загрозу господарську діяльність Позивача яка здійснюється ним на земельній ділянці, яка була надана за договором тому такий договір має бути поновленим із огляду на положення ст. 764 Цивільного кодексу України, статті 33 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 24, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Що стосується доводів відповідача, що він не є стороною за договором, то суд до уваги не приймає, оскільки як витікає із матеріалів справи з 2013 року земельна ділянка, що була предметом за спірним договором оренди знаходиться в межах населеного пункту смт. Любимівка, тому вона віднесена до комунальної власності, розпорядником якої є Любимівська селищна рада .

Відповідно до ст.770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої в найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Як витікає із матеріалів справи, відповідач з 2013 приймав рішення щодо зміни внесення змін до договору № 29 від 16.11.2010, яке пізніше було частково скасовано у порядку адміністративного судочинства, однак не скористався своїм правом внести зміни в цей договір шляхом укладення додаткової угоди з визначенням нового Орендодавця та не скористався свої правом внести зміни до розміру орендної плати, як сторона по договору, у зв'язку зі новою нормативно-грошовою оцінкою земельної ділянки та зміною відсотків при вирахуванні розміру орендної плати за рішенням ради № 235 від 02.06.2017. З урахуванням зазначеного, суд не приймає до уваги доводи відповідача, що договір не можливо продовжувати на тих же умовах, зокрема, при тому ж розміру орендної плати.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Оскільки позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору, то дане питання судом не розглядається.

Суд звертає увагу позивача на ту обставину, що при поданні позовної заяви з двома немайновими вимогами було сплачено 3524 грн. судового збору (квитанція № 0..1 від 28.03.2018).

У зв'язку зі зменшенням позовних вимог до 1 немайнової вимоги, зменшилася і сума судового збору, що мала бути сплачена позивачем та складає 1762 грн.

Відповідно до пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору, в тому числі визначено підстави такого повернення, яке здійснюється за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Зокрема, згідно п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сума судового збору підлягає поверненню у випадку зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких підстав, позивачу слід повернути сплачений ним судовий збір у розмірі 1762 грн., але оскільки позивач не звертався до суду з клопотанням про повернення судового збору, судовий збір не повертається судом.

Однак, позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про повернення судового збору в сумі 1762 грн.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України, суд

у х в а л и в:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати поновленим до 21 грудня 2020 року, договір оренди землі №29 від 16 листопада 2010 року зареєстрований в Каховському районному відділі Херсонського регіонального Центру ДЗК за №02228 від 21.12.2011 на той самий строк і на тих самих умовах.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 23.05.2018

Суддя Л.М. Немченко