ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.05.2018 Справа № 920/1226/17
м. Суми

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Беєве», с. Беєве Липоводолинського району Сумської області,

до відповідача ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Сумській області, м. Суми,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 районної державної адміністрації Сумської області, смт. Липова Сумської області,

про визнання поновленим договору на підставі статі 33 Закону України «Про оренду землі»

Суддя Котельницька В.Л.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_3 (довіреність б/н від 14.12.2017,)

відповідача: ОСОБА_4 (довіреність № 9-18-0.6-13/62-18 від 12.01.2018),

третьої особи: не прибув

При секретарі судового засідання Пономаренко Т.М.

Суть спору: позивач відповідно до вимог позовної заяви просить суд визнати поновленим договір оренди землі від 15.08.2008, зареєстрований у Відділі Держкомзему у ОСОБА_2 районі Сумської області, про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 15.08.2008 за № 95 на умовах поданої ОСОБА_1 управлінню Держгеокадастру в Сумській області додаткової угоди в редакції, визначеній позивачем в пункті 2 прохальної частини позову; а також судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач продовжує користуватися орендованими земельними ділянками, належно виконує свої обовязки за договорами, протягом одного місяця після закінчення строку дії договору відповідач не надіслав позивачеві листа-повідомлення про заперечення у поновлені договору оренди землі, а відтак для поновлення договору оренди землі сторони зобовязані укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від укладення з позивачем додаткової угоди щодо поновлення договору оренди землі, у звязку з чим позивач був вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідач подав відзив на позов, проти вимог позивача заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, вважає, що договір можливо поновити у разі укладення додаткової угоди як підтвердження того, що сторони дійшли згоди з істотних умов, або у разі визнання додаткову угоду укладеною судом.

В даному випадку відповідач зазначає, що сторони не дійшли згоди щодо істотних умов договору, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», а відтак переважне право орендаря (відповідача) на укладення договору оренди землі припинилося. Позивач не звертався до суду стосовно визнання відмови відповідача у поновленні вищезазначеного договору оренди землі від 15.08.2008 протиправною.

Відповідач також у відзиві зазначає, що 26.08.2016 позивач звертався до суду з позовом про визнання права на поновлення договорів оренди землі, і рішенням господарського суду Сумської області від 22.12.2016 у справі № 920/828/16, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 27.09.2017 у справі № 920/828/16, зобовязано відповідача вжити заходів щодо укладення з позивачем додаткових угод до договорів оренди землі від 15.08.2008, які зареєстровані у Державному реєстрі земель за № 95 та № 96.

На виконання вищезгаданого рішення суду відповідач направив на адресу позивача лист від 30.01.2017 за № 0-8-18-0.6-1530/2-17, в якому зазначалося про можливість укладення додаткових угод до договорів оренди землі від 15.08.2008, зареєстрованих у Державному реєстрі земель за № 95 та № 96, у разі досягнення між сторонами згоди, але, відповідач відповіді на зазначений лист від позивача не отримав.

Крім зазначеного, відповідач повідомив, що звернувся до Верховного Суду із заявою про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 27.09.2017 у справі № 920/828/16.

15.03.2018 позивач подав відповідь на відзив (вх. № 2072), в якому зазначив, що рішенням господарського суду Сумської області від 22.12.2016 у справі №920/828/16 встановлено ряд обставин, зокрема, 14.05.2013 позивач направив ОСОБА_2 районній адміністрації клопотання про поновлення спірного договору оренди землі і додав проекти додаткових угод; 17.05.2013 позивач направив аналогічне клопотання з проектами додаткових угод відповідачу у даній справі; 12.09.2013 позивач направив відповідачеві лист № 269, в якому повідомив, що продовжує користуватися земельними ділянками; відповіді на зазначене клопотання позивача відповідач не надав; позивач (орендар) продовжує користуватися виділеними земельними ділянками; позивач належно виконує свої обовязки за договором, зокрема щодо сплати орендної плати; відсутнє письмове повідомлення відповідача про заперечення у поновленні договору оренди, яке відповідач мав право надіслати у період з 16.08.2013 по 15.09.2013.

Позивач наголошує, що вказані обставини, встановлені рішенням господарського суду Сумської області від 22.12.2016 у справі № 920/828/16, що набрало законної сили, як зазначає позивач, не доказуються при розгляді даної справи, адже у ній беруть участь ті самі особи, стосовно яких встановлено ці обставини.

Також позивач у відповіді на відзив звернув увагу на той факт, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 12.03.2018 відмовив у допуску справи № 920/828/16 до провадження Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, у звязку з необґрунтованістю заяви відповідача про перегляд вищезазначеної постанови, оскільки заявником не підтверджено неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відповідач подав до суду додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву (вх. № 2503 від 29.03.2018) у яких надав додаткові заперечення проти вимог позивача.

Представник третьої особи в засідання суду не прибув, надіслав до суду електронною поштою письмові пояснення № 01-25/753 від 15.03.2018, у яких зазначав, що Липоводолипська РДА втратила повноваження щодо передачі в оренду земель державної власності з дати набрання чинності змін до Земельного кодексу України, а саме 01.01.2013.

Ухвалою від 11.04.2018 судом закрито підготовче провадження та призначено справу № 920/1226/17 до судового розгляду по суті на 07.05.2018.

У вступному слові представник позивача усно виклав позовні вимоги, на задоволенні яких він наполягає, просив суд визнати поновленим договір оренди землі від 15.08.2008, зареєстрований у Відділі Держкомзему у ОСОБА_2 районі Сумської області, про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 15.08.2008 за № 95 на умовах поданої ОСОБА_1 управлінню Держгеокадастру в Сумській області додаткової угоди в редакції, визначеній в пункті 2 прохальної частини позову.

Судом були досліджені докази, подані позивачем разом з позовною заявою.

Представник відповідача підтримав свою позицію, викладену у відзиві на позов, просив суд у задоволенні позову відмовити. Зокрема, представник відповідача наголосив, що укладення додаткової угоди в редакції, запропонованій відповідачем, неможливо, оскільки на даний час зясовано, що на частині земель, переданих в оренду позивачу розташоване водосховище, відтак, такі землі відносяться до водного фонду, а у відповідача відсутні повноваження на передачу в оренду земель водного фонду.

Судом були досліджені докази, додані відповідачем до відзиву на позов. Судом зясовано, що позиція відповідача, висловлена його представником у вступному слові, не підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що були подані відповідачем у підготовчому провадженні, оскільки предметом даного судового розгляду є поновлення договору оренди земельних ділянок, розташованих на території Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, а докази відповідача стосуються земельних ділянок, розташованих на території Беєвської сільської ради Липоводолинського району Сумської області.

Враховуючи, що суд, відповідно до чинного господарського процесуального законодавства, позбавлений можливості збирати докази на стадії розгляду справи по суті, дослідженню підлягають лише докази, подані сторонами на стадії підготовчого провадження.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, надіслав до суду лист № 01-25/1290 від 05.05.2018, у якому повідомив, що підтримує позицію, викладену ним у письмовому пояснення від 15.03.2018, поданому до суду, а також просить суд розглядати справу за відсутності представника ОСОБА_2 РДА.

У ході судового засідання судом були встановлені обставини справи, досліджено докази, надані сторонами на підтвердження своїх позицій по суті спору, а також вчинено інші необхідні дії, встановлені Главою 6 «Розгляд справи по суті» Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд Сумської області розглянувши позовні вимоги, заслухавши пояснення присутніх представників, встановив:

15.08.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Беєве» (орендарем, позивачем у справі) та ОСОБА_2 районною державною адміністрацією (орендодавцем, третьою особою), публічним правонаступником якого є відповідач, був укладений договір оренди землі (далі - договір), за яким орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, загальною площею 42,5980 га, з яких: 19,5904 га сіножатей та 23,0076 га пасовищ.

Договір зареєстрований у ОСОБА_2 районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» 15.08.2008 за № 95.

Відповідно до п. 8 договору оренди землі строк дії даного договору становить 5 років, тобто до15.08.2013. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Якщо орендар продовжує користуватись після закінчення договору оренди, та за відсутності письмового заперечення орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені договором.

11.07.2011 між позивачем та третьою особою укладено Угоду про зміну і доповнення договору оренди землі від 15.08.2008, відповідно умов якої орендодавець та орендар (позивач) дійшли згоди про зміну умов договору оренди землі від 15.08.2008, зареєстрованого у ОСОБА_2 районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» 15.08.2008 за № 95, зокрема, пункт 9 договору викладено у наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем виключно у грошовій формі в розмірі 3,0 % від нормативної грошової оцінки, що становить 3217,52 грн.».

Як встановлено рішенням Господарського суду Сумської області від 22.12.2016 у справі № 920/828/16 (з огляду на приписи ч. 4 ст. 75 ГПК України дані обставини не потребують доказування), керуючись умовами п. 8 вищезгаданого договору оренди землі, позивач 14.05.2013 направив ОСОБА_2 районній державній адміністрації клопотання, в якому просив поновити вищезгаданий договір оренди землі на 5 років і додав до клопотання проект додаткової угоди до договору, але отримав усну відповідь про зміни в законодавстві та необхідність звернення з таким клопотанням до ОСОБА_1 управління Держземагенства у Сумській області.

17.05.2013 позивач направив звернення (лист-повідомлення) про намір поновити договір оренди землі разом з проектом додаткової угоди до договору оренди землі ОСОБА_1 управлінню Держземагенства у Сумській області.

01.06.2013 позивачем отримано відповідь від ОСОБА_1 управління Держземагенства у Сумській області за № 1973/13-06, якою останнє відмовило позивачеві у поновленні договору оренди землі, посилаючись на те, що позивач пізніше ніж 17.05.2013 (менше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору) подав лист-повідомлення з проектом додаткової угоди щодо поневолення договору оренди землі, виходячи з того, що Управлінням Держземагенства у Сумській області клопотання позивача отримано 22.05.2013.

У вищезгаданому листі орендодавець не вимагав від орендаря (позивача) повернення земельної ділянки, а повідомив, що земельна ділянка може бути включена до переліку земельних ділянок, що передаються в оренду на конкурсних засадах (аукціонах).

Позивач продовжив користуватися земельною ділянкою за вищевказаним договором, який діяв до 15.08.2013, і після закінчення строку дії договору, а також сплачував орендну плату за користування цими землями.

Відповідно до приписів статті 33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку. У разі смерті орендодавця перебіг строків, визначених частинами другою, пятою, шостою, восьмою цієї статті, зупиняється до моменту повідомлення орендаря про перехід права власності на земельну ділянку. З дня, коли орендарю стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця або територіальної громади, перебіг зазначених строків продовжується з урахуванням строку, що минув до їх зупинення. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Оскільки позивач після спливу строку дії договору продовжує користуватися земельною ділянкою, а відповідач протягом місяця після закінчення строку договорів (у період з 16.08.2013 по 15.09.2013) не направляв позивачеві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі від 15.08.2008, вищезгаданий договір оренди землі вважається поновленими на той самий строк (на 5 років до 15.08.2018) і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Проте, поновлення договору з метою реєстрації права оренди орендаря на наступний строк має бути оформлене додатковою угодою про поновлення договору оренди землі, яка має бути укладена сторонами в обовязковому порядку, згідно частини шостої та восьмої статті 33 Закону України «Про оренду землі» автоматичного поновлення договорів оренди не відбувається.

Позивач, продовжуючи користуватися земельною ділянкою, 12.09.2013 направив відповідачеві лист-повідомлення з доданим до нього проектом додаткової угоди, в якому повідомляв, що продовжує користуватися земельною ділянкою, а також, що відповідно до пункту 8 договору від 15.08.2008, якщо орендар продовжує користуватися землею після закінчення договору оренди та за відсутності письмового заперечення орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку дії договору, він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У своєму клопотанні позивач вимагав поновити договір та підписати додаткову угоду до договору.

Відповіді на свій лист-повідомлення від 12.09.2013 позивач від відповідача не отримав.

Зважаючи на те, що згідно статті 33 Закону України «Про оренду землі» відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може буди оскаржено у суді позивач змушений був звернутися з позовною заявою до господарського суду.

Позивач зазначає, що станом на момент розгляду даної справи, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою, сплачує орендну плату та встановлені законодавством податки, але оскільки відповідач ухиляється від підписання додаткової угоди щодо поновлення договору оренди землі, позивач позбавлений можливості зареєструвати договір у встановленому законодавством порядку.

26.08.2016 позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовом про визнання права на поновлення договорів оренди землі.

Рішенням господарського суду Сумської області від 22.12.2016 у справі №920/868/16 позовні вимоги позивача задоволено частково та зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області вжити заходів щодо укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю «Беєве» додаткових угод до договорів оренди землі від 15.08.2008, які зареєстровані у Державному реєстрі земель за №95 та № 96.

Таким чином, Господарський суд Сумської області у рішенні від 22.12.2016 у справі № 920/828/16 встановив наступні обставини:

- 14.05.2013 позивач направив ОСОБА_2 районній державній адміністрації клопотання про поновлення спірного договору оренди землі і додав проекти додаткових угод.

- 17.05.2013 позивач направив аналогічне клопотання з проектами додаткових угод ОСОБА_1 управлінню Держземагенства у Сумській області.

- 12.09.2013 позивач направив відповідачеві лист № 269, в якому повідомив, що продовжує користуватися земельними ділянками.

- Відповідь на клопотання від 12.09.2013 № 269 відповідач не надав.

- Орендар (позивач) продовжує користуватися виділеними земельними ділянками.

- Орендар (позивач) належно виконує свої обовязки за договором, зокрема щодо спати орендної плати.

- Відсутнє письмове повідомлення відповідача про заперечення у поновленні договору оренди, яке відповідач мав право надіслати у період з 16.08.2013 по 15.09.2013.

Як вбачається з матеріалів даної справи, на виконання рішення господарського суду Сумської області від 22.12.2016 у справі № 920/828/16 відповідач направив на адресу позивача лист від 30.01.2017 за № 28-18-0.6-1530/2-17, в якому було зазначено про готовність відповідача на укладення з позивачем додаткової угод до договору оренди. Разом з зазначеним листом відповідачем на адресу позивача надіслано проект відповідної додаткової угоди.

Позивач, ознайомившись з проектом додаткової угоди до договору оренди землі підписав його та 07.02.2017 листом за вих. № 42 надіслав зазначену додаткову угоду на адресу відповідача.

Проте відповідачем зазначений проект додаткової угод підписаний не був. Натомість вдповідач звернувся до Харківського апеляційного господарської суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Сумської області від 22.12.2016 у справі № 920/828/16.

Постановою Харківського апеляційного господарської суду від 11.05.2017 зазначену апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення господарського суду Сумської області від 22.12.2016 у справі № 920/828/16 без змін.

Під час касаційного перегляду постанови Харківського апеляційного господарської суду від 11.05.2017 та рішення господарського суду Сумської області від 22.12.2016 у справі № 920/828/16 постановою Вищого господарського суду України від 27.09.2017 касаційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарської суду від 11.05.2017 та рішення господарського суду Сумської області від 22.12.2016 у справі № 920/828/16 без змін.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади без прийняття рішення органом виконавчої влади про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної власності).

В даному випадку позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди землі, лист-повідомлення орендодавця про заперечення у поновлені договору оренди землі протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди землі на адресу позивача не надходив.

В силу приписів частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі від 15.08.2008 вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Імперативною нормою частини восьмої статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку

Суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди земель державної власності сільськогосподарського призначення від 15.08.2008 про його поновлення, чим порушує вимоги частини восьмої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та права і охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідно до частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Згідно статті 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обовязковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обовязком для субєкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обовязковості укладення договору для певних категорій субєктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, оскільки за змістом статті 33 Закону України «Про оренду землі» підписання додаткової угоди, яка має оформлювати факт поновлення договору, є обовязковим, то до відносин щодо її підписання підлягають застосуванню спеціальні норми Господарського кодексу України щодо порядку обовязкового укладення чи зміни договорів.

Статтею 187 Господарського кодексу України визначено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обовязковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Крім того, відповідно до частин 4, 5 статті 188 Господарського кодексу України, у разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк зарахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відтак, вищезазначеними правовими нормами прямо встановлена обовязковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту поновлення договору (стаття 33 Закону України «Про оренду землі») та передбачена можливість укладення правочинів про зміну договору за рішенням суду (статті 187, 188 Господарського кодексу України).

Згідно статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди і сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

На підставі викладених обставин та вимог частин 6, 8, 9 статті 33 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі від 15.08.2008 вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, згідно рішення суду про визнання поновленим договору на умовах додаткової угоди, від укладення якої безпідставно та неправомірно ухиляється відповідач, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Твердження представника відповідача стосовно того, що земельні ділянки, які орендує позивач входять до складу земель водного фонду, що на думку представника відповідача позбавляє ГУ Держгеокадастру у Сумській області поновити спірний договір на тих самих умовах, оскільки змінився розмір орендованої земельної ділянки, суд оцінює критично.

Так, представник відповідача пояснював, що зазначені обставини підтверджуються графічним матеріалом місця розташування земельної ділянки на території Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, однак, по-перше, даного графічного матеріалу не було додано відповідачем у якості доказу, а по-друге, відзив відповідача та додані до нього докази свідчать про заперечення відповідача щодо поновлення договору оренди землі від 15.08.2008 (зареєстрованого за № 96), предметом якого є земельна ділянка, розташована на території Беєвської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, у той час як предметом даної справи є поновлення договору оренди земельної ділянки, яка знаходяться на території Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області.

Доказів на підтвердження позиції відповідача щодо безпідставності позовних вимог протягом підготовчого засідання останнім подано до суду не було. На стадії розгляду справи по суті суд позбавлений можливості збирати нові докази.

Твердження представника відповідача щодо належності частини орендованої земельної ділянки до земель водного фонду також спростовується поясненнями третьої особи № 01-25/753 від 15.03.2017, поданими до суду, у яких ОСОБА_2 РДА зазначає, що вона втратила повноваження щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, що свідчить про відсутність земель інших категорій у складі спірної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється:

- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом;

- за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Доказів формування земельної ділянки, яка належить до земель водного фонду та входить до складу орендованої позивачем земельної ділянки на території Московоської сільської ради Липоводолинського району Сумської області як обєкта цивільних прав відповідачем суду подано не було.

Графічний матеріал, на наявність якого вказує представник відповідача, не може бути належним, допустимим та достовірним доказом, у розумінні статей 76, 77, 78 Господарського процесуального кодексу України, факту належності земельних ділянок до складу земель водного фонду, оскільки, як пояснював представник позивача (який був ознайомлений із змістом даного графічного матеріалу) з даного графічного матеріалу неможливо встановити, які саме земельні ділянки входять до складу земель водного фонду і де вони розташовані.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що позовні вимоги ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, позивачем при зверненні до суду з даним позовом подані відповідні докази на підтвердження позовних вимог, у той час як відповідачем в обґрунтування заперечень позовним вимогам не надано жодного доказу, суд доходить висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог, відтак, визнає позов таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73, 74, 75-79, 91, 123, 129, 185, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати поновленим договір оренди землі від 15.08.2008, зареєстрований у Відділі Держкомзему у ОСОБА_2 районі Сумської області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.08.2008 за № 95 на умовах поданої ОСОБА_1 управлінню Держгеокадастру в Сумській області () додаткової угоди, в наступній редакції:

Додаткова угода

про поновлення терміну дії договору оренди землі

(державна реєстрація від 15.08.2008 № 95)

та внесення змін до нього

м. Суми ________ 2017р.

Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (далі по тексту «Орендодавець») в особі начальника ОСОБА_5, діючого на підставі ____________________________________________________ з однієї сторони, та

Товариство з обмеженою відповідальністю «Беєве» (далі по тексту «Орендар») с особі директора ОСОБА_6, який діє на підставі Статуту, з іншої сторони, а разом іменовані «Сторони», відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі» за домовленістю сторін уклали цю додаткову угоду:

Поновити термін дії договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_2 районною державною адміністрацією та ТОВ «Беєве», зареєстрованого у ОСОБА_2 районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» від 15.08.2008 № 95 на земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 42,5980 га, у тому числі земельна ділянка площею 19,5904 га сіножатей, площею 23,0076 га пасовищ (земельна ділянка площею 9,0911 га кадастровий номер :01:001:0460, земельна ділянка площею 13,9165 га кадастровий номер :01:001:0462), розташовані за межами населених пунктів на території Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області на 7 (сім) років та внести зміни до пунктів 2, 5, 8, 9, 14, 26 договору оренди землі, виклавши їх в наступній редакції:

1. Пункт 2 викласти в такій редакції:

«В оренду передаються земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 42,5980 га, у тому числі: земельна ділянка площею 19,5904 га сіножатей, кадастровий номер :01:001:0459;

земельні ділянки площею 23,0076 га пасовищ:

земельна ділянка площею 9,0911 га (пасовище) кадастровий номер :01:001:0460,

земельна ділянка площею 13,9165 га (пасовище) кадастровий номер :01:001:0462, розташовані за межами населених пунктів на території Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області».

2. Пункт 5 викласти в такій редакції: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки підлягає проведенню на замовлення та за рахунок орендаря у тримісячний строк з моменту державної реєстрації права користування земельною ділянкою із поданням орендарем у встановленому законом порядку впродовж цього ж строку технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на розгляд та затвердження відповідному органу місцевого самоврядування.

До моменту набрання чинності рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, яким затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначення суми орендної плати, що вноситься орендарем згідно цього договору, здійснюється за даними про середній розмір нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Сумській області (що на 01.01.2017 складає 29426,66 грн. за 1 га ріллі), що для земельної ділянки загальною площею 42,5980 га складає 150422 грн. 02 коп.

Сторони дійшли до згоди, що якщо розмір орендної плати, що визначений за даними затвердженої технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, є більшим за розмір орендної плати, що був визначений згідно даного пункту договору, то сплачена орендарем сума різниці між вказаними розмірами підлягає сплаті орендарем до відповідного бюджету у місячний строк з дня набрання чинності рішенням органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки».

3. Поновити термін дії договору оренди землі від 15.08.2008 (державна реєстрація 15.08.2008 № 95) на 7 (сім) років, виклавши пункт 8 договору в наступній редакції:

«Договір укладено на 12 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію».

4. Пункт 9 договору викласти в такій редакції:

«Орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється у розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок виключно у грошовій формі».

5. Пункт 14 викласти в такій редакції:

«У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 120 % річних облікової ставки НБУ діючої на день виникнення заборгованості за кожен день прострочення несплаченої суми за кожен день прострочення».

6. Пункт 26 викласти в такій редакції:

«Заборона на зміну цільового призначення без проекту землеустрою; дотримання агротехнічних вимог, що використовуються при сільськогосподарському виробництві; та вимог протиерозійної організації території; право на оренду земельної ділянки не може бути відчужено її орендарем іншим особам, внесено до статутного фонду, передано в заставу».

7. Пункт 26 доповнити підпунктом 26.1:

«Виконувати встановлені щодо обєкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; використовувати взяту в оренду земельну ділянку за цільовим призначенням; використовувати землю ефективно, підвищувати її родючість, застосовувати природоохоронні та протиерозійні технології; запобігати погіршенню екологічного стану на території в результаті своєї господарської діяльності; додержуватись вимог законодавства про охорону довкілля».

8. Інші пункти договору залишити без змін.

9. Ця додаткова угода укладена в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря, третій - в органі, що провів державну реєстрацію права користування земельною ділянкою, що виникає за цією угодою.

10. Угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами. Копія цієї додаткової угоди після підписання її сторонами надається орендарем разом з іншими матеріалами до органу державної реєстрації для здійснення реєстрації права оренди на відповідні земельні ділянки та у 5-денний термін від дня державної реєстрації права оренди надається до відповідного органу доходів та зборів.

«ОРЕНДОДАВЕЦЬ»: «ОРЕНДАР»:

Головне управління Держгеокадастру Товариство з обмеженою

у Сумській області відповідальністю «Беєве»

р/р 0292 в ДКСУ, м. Київ Адреса: 42512, Сумська обл.,

МФО 820172 Липоводолинський район, с. Беєве,

Адреса: 40021, м. Суми, код за

вул. Петропавлівська, буд. 108,

код за

_______________________ _____________І.І. ОСОБА_6

м.п. (за наявності печатки) м.п. (за наявності печатки)

Згідно статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне рішення складено 17.05.2018.

Суддя В.Л.Котельницька