ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року Справа № 915/137/18

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Яйченя К.М.,

з участю представників сторін:

від позивача - Вірич В.В., дов. від 16.01.2018 № 43; Басалаєва Д.В., дог. від 21.02.2018;

від відповідача - Кравченка О.А., дов. від 12.01.2018 № 51/020201-22/01/14/18;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 915/137/18

за позовом фізичної особи-підприємця Балихіної Ганни Петрівни,

АДРЕСА_1;

до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради,

54027, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв;

про скасування п.п. 5-8, 11 рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 15.01.2018 № 75, -

В С Т А Н О В И В:

Фізичною особою-підприємцем Балихіною Ганною Петрівною пред'явлено позов до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (далі - Виконком Миколаївської міськради) про скасування п.п. 5-8, 11 рішення останнього від 15.01.2018 № 75 "Про відмову у продовженні договору про встановлення особистого строкового сервітуту для обслуговування пересувної тимчасової споруди (групи пересувних тимчасових споруд) по м. Миколаєву" з підстав його необґрунтованості.

Підприємець Балихіна також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

За такими вимогами ухвалою від 20.02.2018 відкрито провадження в даній справі.

Виконкомом Миколаївської міськради подано відзив, зареєстрований у Господарському суді Миколаївської області 15.05.2018 за № 5731/18, але суд його не враховує, тому що його відповідачем подано з порушенням строків, визначених у п.4 резолютивної частини ухвали суду від 20.02.2018, якою відкрито провадження в даній справі, і відповідач не звертався із клопотанням про продовження цього строку.

Вислухавши представників позивача, які підтримали позов повністю, та представника відповідача, який вважав позов безпідставним, так як на момент прийняття оспорюваного рішення виконавчого органу міськради договори, у продовжені яких відмовлено оспорюваним рішенням, були вже припиненими за строком їх укладення, у зв'язку з не підписанням сторонами у 2015 році додаткових договорів про їх продовження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Підприємцем Балихіною укладено з Виконкомом Миколаївської міськради договори від 31.07.2012 №№ 155, 156, 157, 158, 159 (а.с. 16-17, 26-27, 36-37, 47-48, 57-58) (далі - договори), у відповідності до яких позивачу встановлено особисті строкові сервітути відносно земельних ділянок площами 6 кв.м. кожна, відповідно на Флотському бульварі, біля дитячого майданчика, по вул. Соборній (Радянській) біля магазинів "Алло" та "Мобілочка", по вул. Соборній (Радянській) біля магазину "Яшма", по вул. Соборній (Радянській) біля магазину "Модний квартал", по вул. Соборній (Радянській) біля будинку № 5, - для розміщення пересувних тимчасових споруд площею 6 кв.м. кожна (п.п. 1.1 договорів).

Зміст умов указаних договорів є однаковим, крім пунктів 1.1 щодо місцерозташування земельних ділянок, відносно яких установлено сервітути.

Строк дії договорів передбачено їх підпунктами 2.1. За цим підпунктом особистий сервітут встановлюється строком на 1 рік - до 31.07.2013. Сторонами також погоджено, що після закінчення строку дії договорів підприємець Балихіна (сервітуарій) має право на продовження строку їх дії. У такому разі сервітуарій повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору звернутися письмово до власника земельної ділянки з клопотанням щодо продовження строку його дії. Продовження строку договору оформлюється додатковою угодою (договором про зміни). У разі порушення строку звернення до власника земельної ділянки з питання продовження (поновлення) договору або нездійснення плати у строк, визначений договором, його дія припиняється з дати закінчення строку дії договору, наслідком чого буде звільнення земельної ділянки від споруд (п.п. 2.2 договорів). Аналогічні умови містяться й у пп. 9.7 договорів.

За твердженнями підприємця Балихіної, строк дії договорів за її заявами неодноразово продовжувався і станом на момент прийняття спірного рішення відповідача договори були діючими.

Такі твердження позивача узгоджуються з поданими підприємцем документами, зокрема , додатковими угодами від 14.11.2014 №№ 156 П/2-14, 157 П/2-14, 158 П/2-14, 159 П/2-14, рішенням Виконкому Миколаївської міськради від 24.07.2015 № 611, пунктами 4-8 якого вирішено дозволити підприємцю Балихіній укладення договорів про зміни до договорів №№ 155-159 у частині продовження їх дії на 1 рік з дати прийняття цього рішення, заявами підприємця Балихіної про продовження дії договорів, зокрема від 14.04.2017, отримання яких відповідачем не заперечується, спірним рішенням відповідача.

Спірним рішенням Виконкому Миколаївської міськради у п.п. 5-8, 11 вирішено про відмову позивачу у продовженні дії укладених між ними договорів.

Представником позивача в судовому засіданні підтверджено, що ці пункти спірного рішення виконавчим органом міськради прийнято саме за наслідком розгляду заяв, які подано підприємцем Балихіною 14.04.2017 (а.с. 25, 31, 44, 54, 67).

Згідно із пунктами спірного рішення, підставами для прийняття рішень про відмову позивачу у продовженні дії укладених між ними договорів є відповідні висновки Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради (далі - Управління містобудування) від 08.12.2017 №№ 17-1905, 17-1906, 17-1907, 17-1908, 17-1909 (а.с. 117-121), а не закінчення строку дії договорів, як про це стверджує представник відповідача.

Висновки Управління містобудування, на які посилається Виконком Миколаївської міськради у п.п. 5-8, 11 спірного рішення, адресовано Управлінню земельних ресурсів та Виконкому міськради. У цих висновках не зазначено підстав для відмови підприємцю у продовжені договорів, а є лише посилання на рішення Виконкому міськради від 29.05.2017 № 436 "Про затвердження схеми розміщення тимчасових споруд для підприємницької діяльності на території м. Миколаєва та архетипів, в частині розробки планувальних обмежень для частини території Центрального району м. Миколаєва (черги Ц1, Ц2), обмеженої вулицями: вул. Набережна, вул. Адміральська, вул. Садова, вул. Чкалова, вул. Пушкінська".

Оцінюючи викладене, суд визнає, що у п.п. 5-8, 11 спірного рішення відповідача не зазначено підстав відмови позивачу у продовженні дії укладених між ними договорів, а тому ці пункти рішення є необґрунтованими.

За твердженнями підприємця Балихіної, вона дізналася про прийняття спірних рішень лише 12.02.2018, коли виявила на належних їй тимчасових спорудах попередження від тієї ж дати за № 235/21.0403 Департаменту внутрішнього фінансового контролю, нагляду та протидії корупції Миколаївської міської ради про необхідність звільнення земельних ділянок, відносно яких договорами встановлено сервітути, яке містило посилання на вищевказані рішення. Такі твердження підприємця узгоджуються з її діями, зокрема, підприємець Балихіна у 2018 році повторно зверталася до відповідача із заявами про поновлення дії договорів 16.01.2018 та 30.01.2018 (а.с. 23-24, 32-33, 45-46, 55-56, 65-66), а також із змістом листа Виконкому Миколаївської міськради від 16.03.2018 № 2444/02.02.01-06/14/18 (ас. 114), в якому відповідач зазначає, що спірне рішення було помилково розміщено на сайті Миколаївської міської ради в розділі "Розпорядження міського голови", і цю помилку виправлено лише 15.03.2018, шляхом оприлюднення рішення в розділі сайту "Рішення виконкому".

Суд вважає, що спірні рішення органу місцевого самоврядування прийняті з порушенням вимог законодавства.

Так, законодавством установлено, що речовими правами на чуже майно є: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій) (ч. 1 ст. 395 ЦК України).

Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут) (ст. 401 ЦК України).

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки (ч.ч. 1, 2 ст. 402 ЦК України).

Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку (ч. 2 ст. 403 ЦК України).

Отже, особистим строковим сервітутом є речове право конкретно визначеної особи на користування чужим майном, установлене на певний строк.

Сервітут припиняється у разі: поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; спливу строку, на який було встановлено сервітут; припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом (ст. 406 ЦК України).

Порядок розміщення пересувних тимчасових споруд (далі - пересувних ТС) для провадження підприємницької діяльності на території м. Миколаєва визначено Порядком.

Порядком передбачено, що термін дії договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення пересувної ТС становить не більше одного року та може продовжуватись на підставі рішення виконкому міської ради, яке готує управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради у разі надходження заяви замовника. Для продовження терміну дії договору про встановлення особистого строкового сервітуту замовник не пізніше ніж за 3 місяці до закінчення терміну дії договору про встановлення особистого строкового сервітуту письмово звертається до державного адміністратора із заявою про продовження терміну дії договору. До заяви додаються: копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; копія рішення виконкому міської ради про укладення договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення пересувної ТС (групи пересувних ТС); копія договору про встановлення особистого строкового сервітуту зі змінами. Для продовження терміну дії договору про встановлення особистого строкового сервітуту заява та документи у день отримання державним адміністратором від замовника або наступного робочого дня передаються державним адміністратором до управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради. Протягом 7 (семи) робочих днів з моменту отримання документів управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради готує проект рішення виконкому міської ради про продовження терміну дії договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення пересувної ТС (групи пересувних ТС) або відмови у продовженні та забезпечує його винесення на розгляд чергового засідання виконкому міської ради (п.п. 2.2.29-2.2.32 Порядку).

Аналіз наведених положень Порядку дозволяє дійти наступних висновків.

1. Підставою для продовження терміну дії договору про встановлення особистого строкового сервітуту є заява сервітуарія, подана не пізніше ніж за 3 місяці до закінчення терміну дії відповідного договору, з вищевказаними додатками до неї.

2. Органом, уповноваженим на підготування проекту рішення Виконкому Миколаївської міськради про продовження або відмову в продовженні терміну дії відповідного договору, який також забезпечує винесення цього проекту на розгляд чергового засідання Виконкому, є управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради (далі - Управління земресурсів).

За твердженнями позивача, не спростованими відповідачем, останнім до 12.02.2018 не пред'являлися підприємцю Балихіній вимоги про звільнення земельних ділянок від тимчасових пересувних споруд у зв'язку із закінченням строку дії договорів.

Викладене, а також, що відповідними пунктами спірного рішення відмовлено позивачу у продовженні строку дії договорів також свідчить про те, що, на момент звернення підприємця Балихіної до відповідача із заявами від 14.04.2017 про поновлення дії договорів вони діяли.

За таких обставин, суд визнає, що підприємець Балихіна звернулася із заявами до Виконкому Миколаївської міськради про продовження договорів не пізніше встановленого Порядком строку, і що відповідачем не доведено обставин щодо припинення дії договорів унаслідок закінчення строку, на який їх укладено.

Суд вважає, що відповідачем не доведено дотримання при розгляді заяв підприємця Балихіної приписів Порядку щодо підготовки проекту рішення Виконкому Миколаївської міськради про продовження або відмову в продовженні терміну дії договорів відповідальним за це органом - Управлінням земресурсів.

Крім того, строк розгляду Виконкомом Миколаївської міськради заяв позивача, а саме з 14.04.2017 по 15.01.2018, не може бути визнаний розумним строком, у тому числі з огляду на приписи Положення, у відповідності до якого Управління земресурсів готує за заявою зацікавленої особи відповідний проект рішення Виконкому Миколаївської міськради на розгляд чергового засідання останнього. У зв'язку з цим не можна визнати законним посилання у відповідних пунктах спірного рішення відповідача на його ж рішення, прийняте 29.05.2017 року за № 436.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Частиною 1 ст. 155 ЗК України, встановлено, що в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

З урахуванням викладеного, суд визнає, що спірними рішеннями Виконкому, Миколаївської міськради, оформленими пунктами 5-8, 11, порушено права підприємця Балихіної, як сервітуарія за договорами №№ 156-159, на користування земельними ділянками, відносно яких останній установлено особисті сервітути, а тому зазначені пункти рішення підлягають визнанню недійсними та скасуванню.

Отже, позов підприємця Балихіної належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд покладає відшкодування витрат позивача на оплату позовної заяви судовим збором, згідно з квитанцією від 20.02.2018 № 3, у сумі 1762 грн., на відповідача - на підставі господарського процесуального законодавства, яким передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, у разі задоволення позову, на відповідача (ст. 129 ГПК України).

У судовому засіданні 18.05.2018, згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов фізичної особи-підприємця Балихіної Ганни Петрівни задовольнити повністю.

2. Визнати незаконними та скасувати пункти 5-8, 11 рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 15.01.2018 № 75 "Про відмову у продовженні договору про встановлення особистого строкового сервітуту для обслуговування пересувної тимчасової споруди (групи пересувних тимчасових споруд) по м. Миколаєву".

3. Стягнути з Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, 54027, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 04056612, на користь фізичної особи-підприємця Балихіної Ганни Петрівни, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення підписано 29.05.2018.

Суддя Ю.М. Коваль.