ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.05.2018

Справа № 910/3678/18

Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон-Щит", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мистраль", м. Київ

про стягнення 120 000,00 грн., -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Легіон-Щит" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мистраль" (відповідач) суми заборгованості за Договором позики № 28/09/17Поз (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги) від 28.09.2017р. з урахуванням Договору про переведення боргу № 02/01-2018 від 02.01.2018р. в розмірі 120 000,00 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх обов’язків за договорами.

Згідно з п. 1 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та запропоновано сторонам у визначені судом строки подати: відповідачу – відзив на позовну заяву, а позивачеві – відповідь на відзив.

12.04.2018р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній вказує на те, що є боржником перед позивачем на суму 120 000,00 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи актом звірки взаєморозрахунків, проте сплатити вказану суму боргу не має змоги у зв’язку зі скрутним фінансовим становищем, що склалось на підприємстві.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив у визначений в ухвалі суду від 26.02.2018р. не скористався.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, –

ВСТАНОВИВ:

28.09.2017р. між позивачем (позикодавець) та ТОВ «Експериментальний науково-виробничий центр «Фобос» (позичальник) укладено Договором позики №28/09/17Поз (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги) (надалі – Договір позики), за умовами якого позикодавець надає позичальнику у власність грошові кошти (суму позики), а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у визначений даним договором строк (п. 1.1. Договору позики).

Згідно п. 2.1. Договору позики сума позики за даним договором становить 8 000 000 грн. (вісім мільйонів ) гривень 00 копійок.

У відповідності до п. 2.2. Договору позики в редакції Додаткової угоди від 27.10.2017р. позика перераховується на розрахунковий рахунок позичальника у строк до 30 листопада 2017р.

Даний договір набирає чинності та стає обов'язковим для виконання з моменту передання грошових коштів позичальнику та є дійсним на весь строк користування позикою, що встановлений в п. 5.1. цього договору (п. 3.1. Договору позики).

Як передбачено в п. 4.2. Договору позики позика надається на безвідсотковій основі, тобто Позикодавець не нараховує позичальнику та не отримує від останнього відсотки від суми позики.

В п. п. 5.1., 5.2. Договору позики сторони домовились, що строк повернення позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги) становить до 31 грудня 2017 року. Вся сума позика повинна бути повернена в межах строку, встановленого п. 5.1. цього Договору. позичальник має право повернути позику частинами, але в будь-якому випадку, до спливу строку, зазначеної в п. 5.1. договору, сума позики повинна бути повернута позикодавцю. Повернення (повністю або в частині) позики здійснюється в безготівковій формі на рахунок позикодавця.

Наданими до матеріалів справи банківськими виписками по особовим рахункам за 29.09.2017р., 02.11.2017р., 14.11.2017р., 28.11.2017р., 29.11.2017р. підтверджується перерахування позивачем на розрахунковий рахунок позичальника суми позики.

02.01.2018р. між ТОВ «Експериментальний науково-виробничий центр «Фобос» (первісний боржник), відповідачем (новий боржник) та позивачем (кредитор) укладено Договір про переведення боргу № 02/01-2018 (надалі – Договір переведення), відповідно до п. п. 1, 2 якого сторони домовились про заміну зобов'язаної сторони (первісного боржника) у зобов’язанні, що виникає із Договору № 28/09-17 від 28.09.2017, укладеного між первісним боржником та кредитором (Основний договір). Первісний боржник переводить на нового боржника частину боргу (грошове зобов'язання) у розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) грн. 00 коп. що виник на підставі Основного договору, а новий боржник погоджується виконати зазначене грошове зобов’язання.

Згідно п. 3 Договору переведення кредитор не заперечує проти заміни первісного боржника новим боржником в Основному договорі на суму 120 000 (сто двадцять тисяч) грн. 00 коп. і, підписуючи зі своєї сторони цей Договір, дає свою згоду на відповідне переведення боргу в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Новий боржник, підписуючи цей Договір, підтверджує, що йому була передана вся необхідна інформація (документація), пов'язана із Основними договорами, зокрема і та, що стосується спорів і суперечностей за Основними договорами між первісним боржником та кредитором (п. 5 Договору переведення).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін п. 8 Договору переведення).

Оскільки, відповідач не повернув позивачу суму позики у розмірі 120 000,00 грн. у передбачений договором строк, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та ТОВ «Експериментальний науково-виробничий центр «Фобос» договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором позики.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 3 статті 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи (банківськими виписками по особовим рахункам за 29.09.2017р., 02.11.2017р., 14.11.2017р., 28.11.2017р., 29.11.2017р.) підтверджується перерахування позивачем на розрахунковий рахунок позичальника суми позики.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв’язку з укладенням 02.01.2018р. між ТОВ «Експериментальний науково-виробничий центр «Фобос» (первісний боржник), відповідачем (новий боржник) та позивачем (кредитор) Договору переведення замінено зобов'язану сторону (первісного боржника) у зобов’язанні, що виникає із Договору № 28/09-17 від 28.09.2017 та переведено первісним боржником на нового боржника частину боргу (грошове зобов'язання) у розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) грн. 00 коп. що виник на підставі Основного договору, а новий боржник погодився виконати зазначене грошове зобов’язання.

Згідно ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Як було зазначено вище, в п. 3 Договору переведення позивач (кредитор) не заперечував проти заміни боржника в основному договорі на суму 120 000,00 грн. та надав згоду на відповідне переведення боргу в порядку та на умовах договору.

З урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, беручи до уваги п. п. 5.1., 5.2. Договору позики, п. п. 1, 2, 5 Договору переведення, обов’язок відповідача щодо повернення наданої позивачем суми позики в розмірі 120 000,00 грн. мав бути виконаний відповідачем у строк до 31.12.2017р., а прострочення виконання зобов’язання за названими договорами у відповідача виникло з наступного дня після спливу зазначеного строку.

При цьому, виходячи зі встановленого цивільним законодавством принципу свободи договору, всі ризики у зв’язку з переведенням боргу, в тому числі укладення Договору переведення після спливу строку на повернення позики, несе відповідач.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Доказів на підтвердження повернення відповідачем суми позики в розмірі 120 000,00 грн., в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Факт наявності заборгованості відповідача на суму 120 000,00 грн. відповідачем не заперечується та також підтверджується наявним в матеріалах справи підписаним обома сторонами та скріпленими їхніми печатками актом звірки взаєморозрахунків станом на 26.03.2018р.

При цьому, акт звірки взаємних розрахунків, хоча і не є доказом виникнення прав і обов'язків, може і має оцінюватись судами у випадку сумнівів щодо існування правовідносин та виконання зобов'язання.

Підписавши акт звірки взаємних розрахунків без зауважень, відповідач вчинив дії, що підтверджують існування правовідносин та виконання зобов'язання за договором.

Аналогічні висновки містяться у постанові Вищого господарського суду України у справі №920/1782/13 від 15.04.2014 р.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Суд відхиляє як необґрунтовані посилання відповідача у відзиву на позовну заяву на неможливість погашення заборгованості перед позивача у зв’язку зі скрутним фінансовим становищем, оскільки як вказувалось вище зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору закону, інших правових актів.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги в справі №910/3678/18 підлягають задоволенню в повному обсязі та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 120 000,00 грн. суми основного боргу (позики).

Судовій збір в розмірі 1 800,00 грн., відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мистраль" (ідентифікаційний код 35077999, адреса: 03049, м. Київ, вул. Тополева, буд. 4, офіс 19) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон-Щит" (ідентифікаційний код 36470403, адреса: 01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, буд. 9, офіс 1) 120 000,00 грн. (сто двадцять тисяч гривень 00 коп.) суми основного боргу та 1 800,00 грн. (одну тисячу вісімсот гривень 00 коп.) судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18.05.2018р.

Суддя                                                     С.М. Морозов