номер провадження справи 9/113/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2018 Справа № 908/2445/17

м. Запоріжжя

За позовом організації, яка звертається за захистом порушених прав суб'єкта авторського права: Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (02002, місто Київ, вулиця Є. Сверстюка, буд. 23, оф. 916) в інтересах:

позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзик Україна" (01024, місто Київ, вул. Лютеранська, 15, буд. А, прим. 18)

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Нікогосян Армена Дживановича (АДРЕСА_1)

про стягнення компенсації в розмірі 96000 грн. за порушення майнових авторських прав за використання музичних творів без дозволу

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засіданні Бичківській О.О.

за участю представників сторін:

від заявника: Завгородня О.Г., довіреність б/н від 01.01.2018;

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Кузнецов І.С., довіреність № 334 від 07.02.2018

СУТЬ СПОРУ:

07.12.2017 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява організації, яка звертається за захистом порушених прав суб'єкта авторського права: ПП "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" в інтересах: ТОВ "Ворнер Мьюзик Україна", про стягнення з ФОП Нікогосян Армена Дживановича компенсації в розмірі 96000 грн. за порушення майнових авторських прав за використання музичних творів без дозволу.

Ухвалою суду від 11.12.2017 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2445/17, присвоєно номер провадження справи 9/113/17, судове засідання призначено на 11.01.2018.

У судовому засіданні 11.01.2018 суд відкрив судове засідання та оголосив про подальший розгляд справи за правилами, що діють після набрання чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України, який здійснюється зі стадії підготовчого провадження, в рамках загального позовного провадження.

Підготовче засідання відкладалось на 08.02.2018, 27.02.2018 та 12.03.2018. Ухвалою суду від 12.03.2018 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів - до 11.04.2018 включно та відкладено підготовче засідання на 10.04.2018 (з урахуванням ухвали суду від 20.03.2018).

Ухвалою суду від 10.04.2018 закрито підготовче провадження у справі, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 04.05.2018. В судовому засіданні 04.05.2018 оголошено перерву до 10.05.2018.

10.05.2018 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник заявника підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, зазначивши, зокрема, про наступне. Позов поданий заявником в інтересах позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна", на підставі договору на управління майновими авторськими правами № АВ-24012014/01 від 24.01.2014. ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» надано декларації, відповідно до яких заявлено наявність майнових авторських прав щодо наступних музичних творів: «Macarena» у виконанні Los Del Rio (автор музики і тексту Antonio Romero Monge, Rafael Ruiz Perdigones), «По серпантину» у виконанні Валерії (автор музики і тексту Валерія, Максим Іванов), «Я твоя» у виконанні Artik&Asti (автор музики і тексту Умрихін (ARTIK) А.І., Лебедєв Дмитрій). Позивач підтвердив наявність у нього виключних майнових прав щодо зазначених музичних творів, надавши ліцензійний договір № ВЧ-01112014/02-Д від 01.11.2014, укладений з ТОВ «Ворнер/Чаппел», який, в свою чергу, підтвердив станом на 01.10.2016 факт передачі прав щодо музичних творів позивачу, підписавши роздруківку з каталогу музичних творів до названого договору. Актом фіксації № 2/1211/2016 від 12.11.2016, складеним представником Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", в приміщенні кафе «Ани» за адресою: м.Запоріжжя, вул. Іванова, буд. 45, в якому господарську діяльність здійснює ФОП Нікогосян АД. (відповідач), зафіксовано факт публічного виконання вищевказаних музичних творів за допомогою наявного у закладі обладнання. Суб'єктом майнових авторських прав на вказані музичні твори є позивач на підставі вищезазначених угод і заявлених в деклараціях. Доказів укладення відповідних угод, які забезпечують виконання вимог закону щодо використання об'єктів (музичних творів), відповідач не надав. Використання відповідачем зазначених музичних творів у власній господарській діяльності, яке відбулось без відповідного дозволу, підтверджується актом фіксації № 2/1211/2016 від 12.11.2016, складеним представником організації, та відеозаписом, що є додатком до цього акту. Вважає, що зазначене використання музичних творів є порушенням п. а ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Просить позов задовольнити, стягнути з відповідача на свою користь в інтересах позивача, компенсацію в розмірі 32000 грн. - 10 мінімальних заробітних плат, що встановлена на 2017 рік (нижчій допустимій межі розміру, визначний Законом та 20 розрахункових величин, передбачених Законом № 1774-VIII від 06.12.2016) за кожний факт порушення, всього суму 96000 грн. за порушення майнових авторських прав за використання без дозволу трьох музичних творів. Позовні вимоги обґрунтовані ст. ст. 1, 15, 21-25, 32, п. "г" ч. 1 ст. 49, п. "г" ч. 2 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", ст.426 Цивільного кодексу України.

Заявник ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" свого представника в судові засідання не направив, причин неявки суду не повідомив, пояснень по суті заявлених на його користь позовних вимог не надав. Ухвали суду, що направлялися на адресу позивача, вказану у позовній заяві, повернуто підприємством зв'язку з відміткою: «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язок щодо пересилання поштового відправлення».

Відповідач позов не визнав, вважає його безпідставним, свої заперечення виклав у відзиві. Заперечення відповідача мотивовані, зокрема, наступним. Відповідач не є особою, якою вчинено правопорушення. В наданому заявником відеозаписі відсутні докази виконання музичних творів ФОП Нікогосяном А.Д. та за допомогою належного йому обладнання, на ньому відображено особу, яка не має ніякого відношення до відповідача, та взагалі неможливо встановити джерело (пристрій), з якого відбувалося, на думку заявника, публічне виконання. ФОП Нікогосян А.Д. в даному випадку надавав усім відвідувачам закладу, присутнім 12.11.2016, лише послуги, передбачені видом його господарської діяльності, а саме: послуги кафе, що виразилися виключно у продажу готових страв та напоїв, а не проведення концертних заходів та справляння плати за виконання в кафе музичних творів або організації танцювальних площадок. Наданий заявником чек не містить відомостей про отримання відповідачем плати за інші послуги, крім продажу готових страв та напоїв. Частина події, яка зафіксована на відеозаписі, є банкетом з приводу святкування дня народження одного із відвідувачів, який і запросив для забезпечення музичного супроводу свого свята особу, що зафіксована на записі. ФОП Нікогосян А.Д. не надавав свого обладнання в якості джерела відтворення музичних творів, не є ініціатором та відповідальним за їх використання. У відповідача відсутні будь-які відносини домовленості із особою, яка виконувала цей музичний супровід. Таким чином, заявник позову мав пред'являти претензії особі, яка виконала замовлення із забезпечення музичного супроводу або відвідувачу кафе, який є його замовником та ініціатором. Заявник позову протиправно здійснив відеозапис в приміщенні кафе «Ани» у скритий спосіб, без отримання попередньої згоди відповідача, а також згоди інших присутніх у закладі осіб, зокрема, відвідувачів, що є втручанням в особисте життя, тому цей доказ одержаний з порушенням закону; неможливо встановити й те, що відеозйомка проводилась саме уповноваженим представником заявника. Відповідач не здійснював комерційного використання музичних творів, відсутні належні докази того, що відтворення музичного супроводу здійснювалось пристроями, належними саме відповідачу. Отже, Акт фіксації комерційного використання музичних творів способом публічного виконання № 2/1211/2016 від 12.11.2016 та додаток до нього - диск з відеозаписом, не може бути прийнятий в якості належного доказу вчинення відповідачем правопорушення. Акт складено в односторонньому порядку, у відношенні неналежної за даних обставин особи (відповідача), не підписаний відповідачем. Відеозапис здійснений невідомою особою, з порушенням закону, запис поганої якості, має дефекти зображення та звуку, що дає підстави для сумніву відсутності монтажу, не містить інформації щодо джерела відтворення звуку та обладнання, за допомогою якого здійснювалося його відтворення, що дало б змогу встановити факт порушення виключних майнових прав з боку відповідача. Заявником не доведено наявності у позивача авторських прав на спірні твори, матеріали справи не містять відповідного свідоцтва чи інших правовстановлюючих документів, які б підтверджували передачу майнових авторських прав від автора до позивача, із наданого ліцензійного договору неможливо встановити який саме обсяг прав щодо творів належав ТОВ «Ворнер/Чаппел» на момент його укладення і чи мало воно право передавати ці права третім особам, факт наявності реальних прав не є презюмованим та підлягає доведенню. Заявник не має права на звернення до суду в інтересах позивача без отримання згоди видавника ТОВ «Ворнер/Чаппел», про що свідчить п. 8.2 ліцензійного договору. Роздруківка № 11 з каталогу музичних творів та Додаток № 1/2 до ліцензійного договору, не можна вважати змінами вказаного застереження, оскільки ці документи не мають дат підписання та посилання на те, що вони є невід'ємними частинами ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-Д від 01.11.2014. Крім того, заявник не надав у матеріали справи свій статут, без якого обсяг документів, який підтверджує право заявника на звернення до суду в інтересах позивача є неповним. Також відповідачем зазначено про необґрунтованість заявленого до стягнення розміру компенсації та його завищення, з огляду на приписи п. 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII., відповідно до яких при визначенні розміру відповідної компенсації слід застосовувати розрахункову величину у розмірі 1600 грн. за кожен окремий факт порушення авторського права. На підставі викладеного, відповідач просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Також, заявником надано письмову відповідь на відзив, а відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив, які долучені до матеріалів справи і прийняті судом до уваги.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

12.11.2016 представником Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (заявник позову) Завгородньою О.Г., що діяла на підставі довіреності, складено Акт фіксації № 2/1211/2016 комерційного використання музичних творів способом публічного виконання у кафе "Ани", що знаходиться за адресою: місто Запоріжжя, вул. Іванова, буд. 45, в якому здійснює господарську діяльність Фізична особа - підприємець Нікогосян А.Д. (відповідач у справі).

В акті вказано, що в приміщенні закладу наявні побутові прилади для подання звукової хвилі в діапазоні і з частотою, які сприймаються людським слухом (публічне виконання). Розповсюдження звукової хвилі - подання музичних творів (публічне виконання) безпосередньої зафіксовано на доданому до акту відео-звукозапису і сприймається на слух, а не зором. Відповідна фіксація, згідно акту, здійснювалося за допомогою технічного засобу: Sony Handycam DCR-DVD109; документ, що підтверджує здійснення господарської діяльності суб'єктом господарювання в публічному закладі: рахунок № 4669 від 12.11.2016. Перелік використаних музичних творів і зафіксованих на відео-звукозаписі наведений в додатку до цього акту.

За змістом Додатку до даного Акту, в період часу фіксації з 19 год. 26 хв. до 21 год. 15 хв. зафіксовано факт публічного виконання музичних творів, в тому числі: «По серпантину» виконавець Валерія, «Я твоя» виконавець Artik&Asti, «Macarena» виконавець Los Del Rio.

В Акті зазначено, що підстава використання музичних творів представником публічного закладу не заявлена. Акт підписаний представником ПО ОКУАСП, що здійснював фіксацію. Підпис в графі «Акт запропоновано підписати представнику публічного закладу» відсутній, підкреслено зазначення про відмову від підпису.

Посилаючись на те, що виключні майнові авторські права на вищевказані музичні твори належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" (позивач у справі), яке в свою чергу передало право на управління цими правами заявнику - Приватній організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", остання звернулася до господарського суду Запорізької області з позовом в інтересах позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна", про стягнення з відповідача - ФОП Нікогосян А.Д., компенсації за порушення майнових авторських прав на підставі п. "г" ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права» компенсації за незаконне використання вищезазначених музичних творів у розмірі 32000 грн. за кожний факт порушення, всього - суми 96000 грн.

На підтвердження зазначених обставин заявником надано ліцензійний договір №ВЧ-01112014/02 від 01.11.2014 (завірену копію), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер/Чаппел" з додатками №1, №1/2 до нього, та договір № АВ-24012014/01 про управління майновими авторськими правами від 24.01.2014, укладений між заявником та ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» (копія міститься в матеріалах справи).

Обґрунтовуючи свої вимоги заявник вказує, що використання відповідачем вищевказаних музичних творів у власній господарській діяльності відбулося без дозволу правовласника та без сплати авторської винагороди, чим порушено авторські права, передбачені вимогами статті 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон).

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою, зокрема, авторського права, передбаченого статтею 50 Закону, суб'єкти авторського права мають право подавати позови до суду про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій (п. «г» ч.1 ст. 52 Закону).

Відповідно до ст. 50 зазначеного Закону порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Згідно зі ст. 7 Закону суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами ч. 1 ст. 31 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Згідно зі ст. 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: а) особисто; б) через свого повіреного; в) через організацію колективного управління.

У ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що організацією колективного управління (організація колективного управління майновими правами) є організація, що управляє на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і(або) суміжних прав і не має на меті одержання прибутку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 47 даного Закону суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть доручати управління своїми майновими правами організаціям колективного управління. Організації колективного управління створюються суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав та мають статус юридичної особи згідно із законом.

У ч. 1 ст. 48 Закону України "Про авторське право і суміжні права" зазначено, що організації колективного управління діють на основі статутів, що затверджуються в установленому порядку і в межах повноважень, одержаних від суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Зокрема, відповідно до п. "г" ч. 1 ст. 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень такі функції: вчиняти дії, передбачені чинним законодавством, необхідні для захисту прав, управління якими здійснює організація, в тому числі звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів.

Згідно з ч. 3 ст. 48 Закону повноваження на колективне управління майновими правами передаються організаціям колективного управління авторами та іншими суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів, укладених у письмовій формі.

За приписами 49 Закону на організації колективного управління, покладається виконання відповідних функцій, а саме:

а) погоджувати з особами, які використовують об'єкти авторського права і (або) суміжних прав, розмір винагороди під час укладання договору;

б) укладати договори про використання прав, переданих в управління.

в) збирати, розподіляти і виплачувати зібрану винагороду за використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єктам авторського права і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також іншим суб'єктам прав відповідно до цього Закону;

г) вчиняти інші дії, передбачені чинним законодавством, необхідні для захисту прав, управління якими здійснює організація, в тому числі звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів.

Згідно з підпунктом "г" частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим, така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Виходячи з наведеного, організація колективного управління звертається до господарського суду за захистом прав особи, чиї майнові інтереси вона представляє, за наявності документів, що підтверджують її право на звернення до суду з таким позовом. Зокрема, повноваження на подачу позову мають підтверджуватися свідоцтвом про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління, статутними повноваженнями цієї організації, договором з особою, якій належать відповідні права та документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

В даному випадку, позов пред'явлений Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" в інтересах позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна".

Матеріали справи свідчать, що Приватна організація "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" на підставі Свідоцтва, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства науки і освіти України про облік організації колективного управління № 18/2011 від 24.01.2011 року та Статуту, затвердженого протоколом Наглядової ради № 12 від 13.02.2015 року., є організацією колективного управління, що управляє на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Відповідно до умов ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер/Чаппелл" (видавник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" (позивач, субвидавник), Видавник надав Субвидавнику право на використання протягом строку, встановленого в п.11 договору, на території України всіх творів, що входять в Каталог Видавника, за виключенням Продакшн Музики, визначення якої наведено в п.1.6 договору.

Відповідно до п. 2.3 субвидавник вправі використовувати твори протягом строку на території України на умовах виключної ліцензії, способами, визначеними пунктами 2.3.1, 2.34 ліцензійного договору, зокрема, шляхом публічного виконання, відтворення, сповіщення в ефір, сповіщення по радіо або телебаченню.

В пунктах 11.1, 11.2 ліцензійного договору встановлено, що строк договору починається з моменту його підписання та збігає 31 грудня 2014 року. Строк договору може автоматично продовжуватися на наступний період в один рік, якщо і до тих пір поки не буде розірваний будь-якою із сторін шляхом направлення письмово повідомлення не менш ніж за 30 календарних днів.

Згідно з п.п. 2.7, 2.8 ліцензійного договору Субвидавник вправі надавати права використання творів користувачам в межах території та строку договору і в межах прав та способів використання, передбачених цим договором. Видавник передав Субвидавнику права на збір всіх платежів за використання Творів.

Перелік музикальних творів, на які Субвидавнику надано права згідно з ліцензійним договором № ВЧ-01112014/02-д, викладений у роздруківці № 11 з каталогу музичних творів, який є Додатком №1 до договору та його невід'ємною частиною. Згідно цього Додатку ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» надано права у відношенні музичних творів згідно переліку, наведеного в Таблиці № 1, останнє наділено правом на звернення до суду згідно діючого законодавства України з метою захисту порушених прав щодо вказаних творів. Також ТОВ «Ворнер/Чаппел» надало згоду на право ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» доручати судове представництво ПО «ОКУАСП» (код 37396151) на підставі договору про управління майновими авторськими правами.

Згідно переліку музичних творів Таблиці №1 Додатку 1 до договору ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна», в тому числі передано права на такі твори як: «Macarena» у виконанні Los Del Rio (автор музики і тексту Antonio Romero Monge, Rafael Ruiz Perdigones), «По серпантину» у виконанні Валерії (автор музики і тексту Валерія, Максим Іванов), «Я твоя» у виконанні Artik&Asti (автор музики і тексту Умрихін (ARTIK) А.І., Лебедев, Дмитрій) - пункти 63, 136, 137 Таблиці.

24.01.2014 Приватною організацію "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (заявник позову, організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" (позивач, видавник) укладено договір №АВ-24012014/01 про управління майновими авторськими правами. Строк дії цього договору визначено у п. 12.1, а саме: з моменту підписання його сторонами і діє безстроково.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 даного договору, його предметом є надання Організації повноважень здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, що належать чи будуть належати Видавнику протягом дії договору, а саме: дозволяти або забороняти використання об'єктів авторського права третім особам; надання повноважень на укладення договорів на право використання об'єктів авторського права третіми особами, збір винагороди, її розподіл та виплату.

Організація здійснює колективне управління відповідно до договору на території України (п.2.5, п. 7.1, додаток № 1 до договору).

Згідно з п. 2.4 договору видавник уповноважує організацію отримувати від третіх осіб, зокрема від організацій колективного управління, винагороду, зібрану ними за використання об'єкта авторського права на території України способами, визначеними у пункті 5.1.1 договору, у тому числі впродовж періодів, передуючих укладенню цього договору.

Відповідно до п.п. 5.1.1 пункту 5.1 договору Організація отримує повноваження здійснювати колективне управління майновими правами видавника, зокрема, на такий вид використання об'єктів авторського права як публічне виконання, в тому числі: як безпосередньо виконавцем або колективом виконавців, так і за допомогою будь-яких технічних пристроїв та процесів, у місцях здійснення господарської діяльності (підприємства торгівлі та послуг, заклади громадського харчування), а також в інших місцях, де присутні особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих.

Згідно з п. 3.1 договору Видавник зобов'язується декларувати свої майнові права на об'єкти авторського права згідно з правилами, встановленими Організацією відповідно до положень Статуту.

В матеріали справи надано декларації об'єктів авторського права (музичних) творів №№ 149, 212, 213 від 01.10.2016 (а.с.19-21), з посиланням на договір № ВЧ-01112014/02-д, видані за підписом директора ТОВ «Ворнер Мьюзік України» щодо музичних творів «Macarena» виконавець Los Del Rio (майнові авторські права 25%), «По серпантину» виконавець Валерія та «Я твоя» виконавець Artik&Asti (майнові авторські права 100 %).

Повноваження Організації на судовий захист прав Видавника, встановлений в розділі 9 Договору.

Так, згідно з п. 9.2 договору у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання, з метою захисту прав Видавника та реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами, має право:

- пред'являти заяви, претензії, здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу організації (п.п.9.2.1);

- здійснювати будь-які інші дії (вживати заходи), спрямовані на захист авторських прав Видавника, за умови отримання попередньої згоди Видавника (п.п.9.2.2.).

Згідно з п.п.9.4, 9.5 дії, визначені в п.9.2.1 Договору, Організація вправі здійснювати без узгодження з Видавником, а дії, визначені в пункті 9.2.2., Організація здійснює за умови отримання попередньої письмової згоди Видавника.

Відповідно до листа «До відома всіх зацікавлених осіб» (копія якого міститься в матеріалах господарської справи) підписаного директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" (вихідний номер та дата відсутні), за змістом якого повідомляється, що відповідно до п. 9.2.1 договору ПО «ОКУАСП» має право пред'являти заяви, в тому числі і до суду, без дозволу ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна». В положеннях пунктів 9.2.2 і 9.5 договору не йдеться про отримання попередньої згоди щодо судового захисту в кожному окремому випадку. У разі отримання за договором виключних майнових авторських прав не вимагається додаткового дозволу чи погодження на судовий захист. Будь-яка домовленість про це є нікчемною. Зазначено, що ТОВ «Ворнер Мьюзік України» обізнана щодо кожного випадку звернення в його інтересах ПО «ОКУАСП» із заявами (в тому числі до суду) і погоджується з кожним таким зверненням, що засвідчується вимогами чинного законодавства України і цим листом.

Наведеним підтверджується право Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" на звернення з позовом в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна".

Згідно приписів статті 440 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ч.3 ст.15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" №3792-ХІІ від 23.12.1993 (далі - Закон), майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

За змістом статті 1 Закону, виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Частиною 3 статті 15 Закону передбачено, що виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

За змістом статей 435, 440, 441, 443 Цивільного кодексу України, статей 7, 15, 31-33 Закону України "Про авторське право і суміжні права" право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Відповідно до ст. 431 Цивільного кодексу України порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання - як у реальному часі ("наживо"), так і з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення), а також публічна демонстрація аудіовізуального твору (зі звуковим супроводом чи без такого) у місці, відкритому для публічного відвідування, або в іншому місці (приміщенні), де присутні особи, які не належать до кола однієї сім'ї чи близьких знайомих цієї сім'ї, - незалежно від того, чи сприймається твір публікою безпосередньо у місці його публічної демонстрації (публічного показу), чи в іншому місці одночасно з такою демонстрацією (показом). Відповідальність за публічне виконання твору (в тому числі при його виконанні в реальному часі - "наживо") несе фізична чи юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» музичний твір з текстом і без тексту - є окремим об'єктом авторського права, який належить конкретному суб'єкту.

Публічним виконанням є подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час (ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Відповідно до п. 3 ст. 426 ЦК України, використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено право юридичних осіб на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених до юрисдикції господарського суду. Із змісту ст. 20 ГПК України слідує, що господарський суд розглядає спори.

Зі ст.ст. 15,16 ЦК України та ст. 20 ГК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб та в порядку, що встановлений договором або законом.

На підтвердження факту незаконного використання музичних творів заявником надано акт фіксації № 2/1211/2016 від 12.11.2016, відео-звукозапис, а також рахунок № 4669, який містить найменування кафе «Ани». Відповідач здійснення господарської діяльності в кафе «Ани» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Іванова, 45, не заперечив.

Акт складено представником Приватної організації Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» Загородною О.Г., що діяла на підставі довіреності № 13/09/16/1 від 13.09.2016.

За змістом Додатку до даного Акту, в період з часу фіксації з 19 год. 26 хв. до 21 год. 15 хв. зафіксовано факт публічного виконання музичних творів, в тому числі: «По серпантину» виконавець Валерія, «Я твоя» виконавець Artik&Asti, «Macarena» виконавець Los Del Rio. Також в акті дрібним шрифтом вказано застереження, зокрема щодо того, що акт фіксації і відео-звукозапис оцінюються в комплексі; в разі протиріч між частинами інформації, яка міститься в акті і зафіксована на відео-звукозаписі пріоритет надається цій частині інформації на записі. Між іншим вказано, що суб'єктом господарювання не надано доказів на підтвердження того, що подання музичних творів (прямо/опосередковано) здійснюється не ним і без його відома, доказів вжиття заходів щодо припинення подання музичних творів без отримання відповідного дозволу в закладі, в якому ним здійснюється господарська діяльність.

У процесі розгляду справи судом здійснено дослідження наданих доказів, зокрема, відтворено та переглянуто безпосередньо в судовому засіданні відео-звукозапис (другий диск DVD-R - в копії, що була долучена заявником до позовної заяви, перший диск DVD-R - в оригіналі, оскільки копія відеозапису, яка була додана заявником до позову на диску DVD-R, фактично відсутня: диск «чистий» та запису не містить, про що скалдено відповідний акт).

Із дослідженого судом усього відеозапису (на двох дисках) вбачається, що його було здійснено у приміщенні кафе з назвою «Ани». На запису присутнє звукове сповіщення про те, що зйомка проводиться Завгородньою Оленою Геннадіївною, що є представником Організації колективного управління Української ліги авторських та суміжних прав. В ході судових засідань у даній справі Завгородня О.Г., яка представляє інтереси заявника - ПО «Організації колективного управління авторськими і суміжними правами», пояснила, що помилилася та оговорилася, і фактично діяла як представник ПО «Організації колективного управління авторськими і суміжними правами», та взагалі має довіреності обох вказаних організацій.

Вирішуючи спір суд враховує наступне.

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Згідно з приписами ст.ст. 74, 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі для своїх вимог та заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень пунктів 3, 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003 №71 «Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань» до юридичних і фізичних осіб, які здійснюють комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, належать суб'єкти господарювання, що є власниками, а також володіють, користають та розпоряджаються на праві господарського відання або оренди барами, кафе, ресторанами та інших підприємств громадського харчування. Суб'єкти комерційного використання повинні, зокрема, не перешкоджати представникам уповноважених організацій колективного управління фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акта фіксації.

Враховуючи специфіку виявлення та доказування обставин, на підставі яких встановлюється наявність фактів, що мають суттєве значення при розгляді даної категорії справ щодо порушення авторських прав і (або) суміжних прав на об'єкти інтелектуальної власності, до яких відносяться музичні твори, та необхідності їх відновлення, докази, що надаються, повинні бути беззаперечними у взаємному зв'язку. Кожен з доводів, на які посилається заявник, повинен бути підтверджений належними та допустимими доказами. Так, в даному випадку заявник зобов'язаний забезпечити таку якість відео та аудіозапису фіксації зазначеного виду правопорушення, що надає змогу чітко встановити та співпоставити наявність певних реальних подій та не повинен викликати жодних сумнівів щодо монтажу зображення та звуку.

На наданому заявником відео-звукозаписі зафіксовано внутрішнє приміщення кафе, в якому були присутні відвідувачі, з присутнього звукового ряду слідує, що в кафе відбувалося святкування з нагоди дня народження, чути слова привітань, присутній фон музичного супроводження, в тому числі, в різні проміжки часу прослуховується звучання таких музичних творів як: «Macarena», «По серпантину» та «Я твоя», які упізнаються та ідентифікуються на слух. Відеозапис проводився в недостатньо освітленому приміщенні, для чіткого сприйняття зором зафіксованих у записі подій, має погану якість звукового та відео ряду, камера не знаходиться постійно в одному положенні, ракурс зйомки постійно змінюється та мерехтить, має численні дефекти зображення (темний екран) та звуку (часткове припинення), відео складається з двох частин (фрагментів) між якими є переривання у часі, тобто даний відео-звукозапис не є цілісним та безперервним фіксуванням подій. Із даного відео та аудіо запису неможливо достовірно та стовідсотково встановити, з якого саме джерела (технічного звукового обладнання, пристрою для подання музичних творів) здійснюється відтворення (публічне виконання) музичних творів. Не зазначено будь-який конкретний вид відповідного обладнання і у акті фіксації від 12.11.2016. Так, на відеозаписі присутнє нечітке зображення пристрою під телевізором, за обрисами схожого на аудіо колонку, що розташоване в приміщенні кафе, так і портативний переносний пристрій по типу ноутбук і також поряд нечітке зображення якогось предмету темного кольору ідентифікувати який неможливо. При цьому незрозуміло чи приєднані данні об'єкти (пристрій та предмет зазначені вище) до пристрою для подання музичних творів, чи відтворюється музичні твори через них або інший пристрій підсилення звуку. Отже, неможливо достовірно встановити з якого саме джерела лунають музичні твори.

Крім того, в Акті фіксації № 2/1211/2016 від 12.11.2016, зокрема, зазначено про відмову від підпису акту з боку суб'єкта господарювання. При цьому, особу, якій пропонувалося його підписати, її ідентифікуючі дані, як то ПІБ, посадове становище тощо, не вказано.

Враховуючи специфіку виявлення та доказування обставин, на підставі яких встановлюється наявність фактів, що мають суттєве значення при розгляді даної категорії справ щодо порушення авторських прав і (або) суміжних прав на об'єкти інтелектуальної власності, до яких відносяться музичні твори, та необхідності їх відновлення, докази, що надаються, повинні бути беззаперечними у взаємному зв'язку. Кожен з доводів, на які посилається заявник, повинен бути підтверджений належними та допустимими доказами. Так, в даному випадку заявник зобов'язаний забезпечити таку якість відео та аудіозапису фіксації зазначеного виду правопорушення, що надає змогу чітко встановити та співпоставити наявність певних реальних подій та не повинен викликати жодних сумнівів щодо монтажу зображення та звуку.

Оцінивши в сукупності, надані позивачем докази, суд, з урахуванням вищевикладеного, дійшов до висновку, що вони не можуть бути прийняті судом як належні, оскільки не дають змогу достовірно встановити ті обставини, на підтвердження яких вони надані.

Слід зазначити, що порушень прав відповідача або інших присутніх у кафе фізичних осіб у зв'язку зі здійсненням відео зйомки, про які вказує відповідач, останнім не доведено та судом не встановлено. При цьому, слід враховувати, що відеозапис здійснювався з певною метою, не призначався для його подальшого транслювання та оприлюднення. В даному випадку, вказаний доказ відхиляється судом із вищевикладених обставин, а не у зв'язку із його отриманням із порушенням закону, як то зазначив відповідач.

Суд дійшов висновку щодо недоведеності заявником належними та допустимими доказами наявності факту вчинення відповідачем правопорушення щодо заявлених майнових авторських прав, що тягне за собою відповідальність у вигляді сплати компенсації, тому у задоволенні позову відмовляється.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на заявника, який його сплатив.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повний текст рішення складено та підписано 23.05.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення, у порядку встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 17.5 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя О.С. Боєва