ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2018 р. Справа № 920/1213/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Тихий П.В., суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Довбиш А.Ю.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1;

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" (вх. №503С/1-35) на рішення господарського суду Сумської області від 13 лютого 2018 року (повний текст рішення складено 20.02.2018, суддя Резніченко О.Ю.) у справі №920/1213/17

за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" ОСОБА_3 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз", м. Суми

про стягнення 158651,53 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Сумської області від 13 лютого 2018 року у справі №920/1213/17 (з урахуванням ухвали від про виправлення арифметичної помилки) позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" (вул. Лебединська, буд. 13, м. Суми, 40021, ) на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01601, ) в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" ОСОБА_3 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116, іден. код ВП: 26025552) 97 786 грн. 69 коп. заборгованості зі сплати орендної плати, 16 310 грн. 57 коп. пені, 16 968 грн. 46 коп. інфляційних збитків, 3769 грн. 83 коп. 3% річних. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Відповідач з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині прийнятого рішення та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.03.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" на рішення господарського суду Сумської області від 20.02.2018 року у справі №920/1213/17. Позивачу в строк до 10.04.2018 запропоновано надати суду відзив на апеляційну скаргу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 263 ГПК України, а також докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Від позивача 10.04.2018 року через0 канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що скарга, на його думку, не підлягає задоволенню з тих підстав, що оскаржуване рішення прийняте при повному та всебічному зясуванні обставин справи, є обґрунтованим і відповідає як фактичним обставинам, так і вимогам чинного законодавства. На цій підставі просить рішення господарського суду Сумської області від 13 лютого 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Після проведення підготовчих дій в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, у відповідності до вимог ст. 268 ГПК України ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.04.2018 справу №920/1213/17 призначено до розгляду на 26 квітня 2018 року на 12 годину 00 хвилин.

Через канцелярію суду відповідач надіслав відповідь на відзив, в якому наполягає на задоволенні апеляційної скарги.

У судове засідання 26 квітня 2018 року позивач - ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не зявився; надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з зайнятістю представника в іншому судовому засіданні та забезпечення участі представника позивача в режимі відео конференції у Київському апеляційному господарському суді, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1).

Ухвалою від 26.04.2018 року задоволено клопотання представника ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про відкладення розгляду справи та про його участь у режимі відеоконференції в наступному судовому засіданні. Відкладено розгляд справи на 15 травня 2018 року о 15:00 год.

У судовому засіданні 15.05.2018 року представник позивача проти позиції апелянта заперечував з підстав, викладених у відзиві та зазначив, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при обєктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення норм матеріального чи процесуального права, у звязку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, вислухавши учасників справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 01.09.2004 між сторонами було укладено договір оренди газопроводів та споруд на них №14/1166/04-1 (Договір).

Відповідно до умов Договору позивач передає, а відповідач приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, перелік якого наведений у додатку, вартість якого визначена згідно з актом про оцінку вартості основних засобів, і становить 365479 грн. Майно передається в оренду з метою забезпечення безперебійного та безаварійного постачання природного газу споживачам міста Глухова Сумської області та отримання на цій основі прибутку.

Відповідно до п. 2.1 Договору, орендар вступає у строкове платне користування майном з дати підписання сторонами цього Договору та акту приймання-передачі майна.

У разі припинення дії Договору майно повертається відповідачем позивачу. Відповідач повертає майно позивачу аналогічно порядку, встановленому Договором при передачі майна відповідачу. Майно вважається повернутим позивачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі майна. Обовязок і складання акта приймання-передачі майна покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні, що передбачено п. 2.4., п. 2.5. Договору.

Пунктом 3.1. Договору закріплено, що орендна плата визначається на підставі розрахунку орендної плати та Протоколу узгодження орендної плати, які є невід'ємною частиною Договору і становить без ПДВ за перший місяць оренди 609,13 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до п. 3.2. Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за цей же місяць.

Сторони п. 3.3 Договору передбачили, що орендна плата перераховується на поточний рахунок орендодавця щокварталу не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

Згідно з п. 5.2. Договору, орендар зобов'язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п.10.1 договору оренди, він укладений строком на 360 днів, що діє з 01.09.2004 до 26.08.2005 включно.

У відповідності до п. 10.5. Договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії цього договору або його зміну після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Позивач стверджує, що відповідач не виконав належним чином договірних зобовязань щодо своєчасної та повної сплати орендної плати, у звязку з чим у нього виникла заборгованість по орендній платі в сумі 97 786 грн. 69 коп. за період з грудня 2014 року по червень 2017 року, що і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Відповідач вказує на те, що неодноразово, листами №30/1772 від 11.12.2013, №30/196 від 31.01.2014, № 30/787 від 06.06.2014 направляв на адресу позивача заяви про припинення дії Договору № 14/1166/04-1, укладеного між сторонами 01.09.2004. З 09.07.2014 відповідач не орендує газопроводи за договором та систематично повертає на адресу позивача всі первинні документи, що підтверджується листами, актом звірки розрахунків станом на 31.10.2015 та копіями актів про надання послуг оренди, не підписаних з боку відповідача.

На підтвердження відповідач подав копії листів ПАТ Сумигаз № 30/1772 від 11.12.2013 Про врегулювання взаємовідносин, щодо експлуатації газорозподільних мереж з доказами його надсилання позивачу, № 04/315 від 29.05.2014 Про врегулювання взаємовідносин, щодо експлуатації газорозподільних мереж з доказами його надсилання позивачу, № 30/787 від 06.06.2014 Про врегулювання взаємовідносин, щодо експлуатації газорозподільних мереж, № 30/867 від 25.06.2014 року Про врегулювання взаємовідносин, щодо експлуатації розподільних мереж, № 30/451 від 24.07.2014 року Щодо документального оформлення повернення майна з оренди, № 30/519 від 03.09.2014 Про врегулювання взаємовідносин, щодо експлуатації газорозподільних мереж, а також копії актів планової перевірки дотримання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ № 3 від 07.03.2014, № 8 від 13.03.2015, № 111 від 10.07.2017; копії листів про повернення актів надання послуг та рахунків на їх оплату за 2016-2017 роки.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст. 759, 762 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно зі ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За приписами ст. 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Пунктом п. 10.1 Договору оренди встановлено, що він укладений строком на 360 днів, що діє з 01.09.2004 до 26.08.2005 включно.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 11.12.2013 року за № 30/1772 відповідач направив позивачу проект додаткової угоди про розірвання договору №14/1166/04-01 від 01.09.2004, у звязку зі вступом в дію змін до Закону України Про засади функціонування ринку природного газу згідно з якими експлуатація газорозподільних мереж, які є складовими Єдиної газотранспортної системи України (ЄГТСУ) здійснюється виключно газорозподільними підприємствами.

Листом від 29.05.2014 № 04/315 відповідачем позивачу було направлено для підписання проект договору на експлуатацію складових ЄГТСУ з додатками, з посиланням на відсутність договірних відносин, що регулюють використання газорозподільних мереж, власником яких є ПАТ НАК Нафтогаз України.

Листом від 11.06.2014 року позивач у відповідь на лист відповідача зазначив, що між сторонами існують договори оренди, що є діючими, в тому числі договір №14/1166/04-01 від 01.09.2004.

Листом від 06.06.2014 № 30/787 відповідач направив позивачу проект додаткової угоди про розірвання договору № 14/1166/04-01 від 01.09.2004, у звязку зі вступом в дію змін до Закону України Про засади функціонування ринку природного газу згідно з якими експлуатація газорозподільних мереж, які є складовими Єдиної газотранспортної системи України (ЄГТСУ) здійснюється виключно газорозподільними підприємствами. Відповідач у листі зазначив, що договір припиняє свою дію з 09.07.2014.

Листом від 25.06.2014 № 04/867 відповідач звернувся до позивача з проханням оформити надані договори на експлуатацію складових ЄГТСУ з додатками та додаткові угоди про розірвання договорів оренди, в тому числі договору № 14/1166/04-01 від 01.09.2004.

У свою чергу, позивач листом від 05.08.2014 повідомив відповідача про відсутність наміру розривати договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1166/04-01 від 01.09.2004.

Листом від 24.07.2014 відповідач направив позивачу акти приймання-передачі майна по договору № 14/1166/04-01, вказуючи на те, що листами № 30/787 від 06.06.2014 та № 004/867 від 25.06.2014 позивачу були направлені додаткові угоди про їх припинення з 09.07.2014, у звязку з закінченням терміну дії цих договорів.

Разом з цим, як вбачається зі змісту листів № 30/787 від 06.06.2014 та № 004/867 від 25.06.2014, відповідач звертався до позивача з проханням підписати додаткову угоду про розірвання договору, у звязку зі вступом в дію змін до Закону України Про засади функціонування ринку природного газу.

Листи № 30/787 від 06.06.2014 та № 004/867 від 25.06.2014 направлені відповідачем позивачу до закінчення строку дії Договору.

При цьому, за умовами п. 10.3. Договору, зміни та доповнення вносяться до договору за взаємної письмової згоди сторін.

Згідно з п. 10.7. Договору, його чинність може бути достроково припинено за взаємною згодою сторін.

Отже, сторонами не було досягнуто згоди щодо розірвання Договору. Докази звернення до суду з приводу розірвання Договору в судовому порядку відповідач не подав, такі докази відсутні в матеріалах справи.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що в квітні 2015 року ПАТ по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" зверталося до господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про внесення змін до Договору оренди газопроводів та споруд на них № 14/1166/04-1 від 01.09.2004 шляхом викладення вказаного договору в редакції Додаткової угоди № 1.

Вказані дії відповідача свідчать про визнання ним станом на 2015 рік факту чинності договірних відносин з оренди за договором № 14/1166/04-1 від 01.09.2004.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.06.2015 у справі №910/9244/15 позов задоволено частково; змінено договір оренди газопроводів та споруд на них №14/1166/04-1 від 01.09.2004р. та викладено його у редакції Додаткової угоди №1 до договору оренди газопроводів та споруд на них №14/1166/04-1 від 01.09.2004 зазначеному у рішенні суду. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 24.10.2017, рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2015 у справі №910/9244/15 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Судами при розгляді зазначеної справи встановлено, що ПАТ Сумигаз неодноразово листами вих. № 30/519 від 03.09.2014, вих. № 30/187 від 06.02.2015 та вих. № 30/1772 від 11.12.2013 звертався до ПАТ НАК Нафтогаз України з метою приведення договірних відносин між сторонами у відповідність до норм чинного законодавства України, та у додатках до вказаних листів надсилав відповідачу проект додаткової угоди, якою сторони мали змінити існуючий договорів оренди на договір на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України. При скасуванні рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2015 у справі №910/9244/15 судом апеляційної інстанції встановлено, що умови договору оренди №14/1166/04-1 від 01.09.2004 не порушують вимоги ст.7-1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", оскільки складові Єдиної газотранспортної системи України були передані ПАТ Сумигаз у користування.

На підставі чого, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи відповідача про припинення дії договору №14/1166/04-1 від 01.09.2004 з 09.07.2014 є безпідставними, оскільки самим відповідачем вчинялися дії щодо внесення змін до вказаного Договору у 2015 році, позивачем надавалися, а відповідачем приймалися послуги з оренди за період з грудня 2014 року по березень 2015 року, про що свідчать підписані сторонами акти надання послуг до Договору оренди газопроводів та споруд до нього від 31.12.2014, від 31.01.2015, від 28.02.2015, від 31.03.2015. При цьому, докази повернення орендованого майна позивачу, у порядку визначеному Договором, у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За умовами п. 3.3. Договору, орендна плата перераховується на поточний рахунок орендодавця щокварталу не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

При цьому, суд враховує, що розділом 3 Договору, строк сплати орендної плати не ставиться в залежність від підписання чи не підписання сторонами акта про надання послуг до договору оренди газопроводів та споруд на них.

Факт заборгованості відповідача підтверджується матеріалами справи, відповідачем не спростовано, не подано доказів сплати боргу з орендної плати, а, отже, є правомірними і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 97 786 грн. 69 коп. заборгованості по орендній платі за період з грудня 2014 року по червень 2017 року.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань № 2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 ГК України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 3.5. Договору, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і повинна бути сплачена позивачу з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексації за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Пунктом 9.5. Договору у редакції додаткової угоди № 1 від 04.09.2013, визначено, що строк в межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист своїх прав за договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, інфляційних встановлюється тривалістю у 4 роки.

Згідно з поданим розрахунком, відповідачеві нарахована пеня в загальній сумі 40 126 грн. 55 коп., виходячи з суми заборгованості щоквартально, з урахуванням строків розрахунків, передбачених договором.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з судом попередньої інстанції і зазначає, що при розрахунку пені позивачем не враховано приписів частини шостої статті 232 ГК України, яким передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. При цьому, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції. З урахуванням приписів частини шостої статті 232 ГК України, пеня виходячи з суми заборгованості за грудень 2014 року (2151,93 грн.) за період з 13.01.2015 по 12.07.2015 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 562 грн. 80 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за січень-березень 2015 року (6908,01 грн.) за період з 13.04.2015 по 12.10.2015 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 1991 грн. 78 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за квітень-червень 2015 року (8812,01 грн.) за період з 13.07.2015 по 12.01.2016 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 2199 грн. 86 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за липень-вересень 2015 року (9269,23 грн.) за період з 13.10.2015 по 12.04.2016 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 2042 грн. 53 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за жовтень-грудень 2015 року (9380,38 грн.) за період з 13.01.2016 по 12.07.2016 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 1887 грн. 61 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за січень-березень 2016 року (9561,27 грн.) за період з 13.04.2016 по 12.10.2016 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 1624 грн. 37 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за квітень-червень 2016 року (9750,24 грн.) за період з 13.07.2016 по 12.01.2017 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 1455 грн. 34 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за липень-вересень 2016 року (9868,94 грн.) за період з 13.10.2016 по 12.04.2017 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 1383 грн. 76 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за жовтень-грудень 2016 року (10272,04 грн.) за період з 13.01.2017 по 12.07.2017 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 1362 грн. 10 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за січень-березень 2017 року (10 696,93 грн.) за період з 13.04.2017 по 25.09.2017 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 1229 грн. 41 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за квітень-червень 2017 року (11115,71 грн.) за період з 13.07.2017 по 25.09.2017 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 571 грн. 01 коп.

З урахуванням викладеного, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобовязань щодо своєчасної сплати орендної плати, оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачене діючим законодавством України та умовами договору, правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 16 310 грн. 57 коп.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені суд відмовляє за їх необґрунтованістю.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимоги кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Згідно з поданим розрахунком, відповідачу нараховано 3 % річних в загальній сумі 3769 грн. 83 коп. та інфляційні збитки в загальній сумі 16 968 грн. 46 коп., виходячи з суми заборгованості щоквартально, з урахуванням строків розрахунків, передбачених договором.

Враховуючи викладені обставини, встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної та повної сплати орендної плати, а також те, що право позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні збитки передбачене діючим законодавством України, перевіривши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, є обґрунтованими, правомірними і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3769 грн. 83 коп. 3% річних, 16 968 грн. 46 коп. інфляційних збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга ОСОБА_3 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Сумської області від 13 лютого 2018 року у справі №920/1213/17 має бути залишене без змін.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 13 лютого 2018 року у справі №920/1213/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду.

Повний текст постанови підписаний 21.05.2018 року.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Тихий П.В.

Суддя Хачатрян В.С.