РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.05.2018Справа № 910/22554/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Україна»

до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа

Вієнна Іншуранс Груп»

про стягнення 27 560, 99 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лан-Україна» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - відповідач) про стягнення 27 560, 99 грн., з яких 25 982, 80 грн. страхового відшкодування та 1 587, 19 грн. пені.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.12.2017 порушено провадження у справі № 910/22554/17, її розгляд призначено на 12.02.2018 року.

09.02.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

15.12.2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим, ухвалою господарського суду міста Києва від 12.02.2018 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

19.02.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач проти задоволення позову заперечує, оскільки положеннями статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу відшкодовуються з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до складеного Звіту розмір фізичного зносу складає 3 427, 20 грн.

27.02.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до змісту якої позивач вважає заперечення відповідача безпідставними.

Згідно з частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що на підставі укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «МЛП-Чайка» Договору оренди від 20.10.2015 позивач орендує торгівельно-складський комплекс «МЛП-Чайка», розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Антонова, 1а.

25 січня 2017 року близько 19:00 год. на території вказаного складського комплексу водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Renault Premium», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до інших осіб, скоїв наїзд на двері рампи, внаслідок чого були пошкоджені ворота № 3, секції 1, корпусу 1 складського приміщення.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.02.2017 у справі № 369/1143/17 водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного порушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault Premium», реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно з полісом АЕ № 7913545, ліміт по майну - 100 000, 00 грн., франшиза 0, 00 грн.

У зв'язку з цим, 02.02.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою № 35/01-05 від 01.02.2017 про виплату страхового відшкодування.

Листом № 41 від 23.02.2017 власник складських приміщень ТОВ «Лан-Україна» не заперечував проти того, щоб страхове відшкодування за страховим випадком, внаслідок якого були пошкоджені ворота № 3, секції 1, корпусу 1 складського приміщення, було виплачено страховою компанією безпосередньо на рахунок позивача за умови обов'язкового подальшого проведення ремонту зазначених воріт силами і коштами позивача.

24.03.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою № 128/01-05 про виплату страхового відшкодування.

Листом № 1848 від 29.03.2017 відповідач повідомив позивача про те, що розмір матеріального збитку відповідно до Звіту № 129/5 від 20.03.2017 складає 2 856, 00 грн., внаслідок чого було вирішено виплатити позивачу страхове відшкодування в сумі 2 856, 00 грн. При цьому, у зв'язку з виплатою страхового відшкодування на рахунок потерпілої особи, з вартості запасних частин було утримано суму ПДВ. Після надання документів, що підтверджують виконання ремонтних робіт платником ПДВ, відповідачем буде переглянуто питання щодо доплати страхового відшкодування в частині ПДВ.

Згідно з платіжним дорученням № ЗР019153 від 29.03.2017 відповідач перерахував на рахунок позивача страхове відшкодування в розмірі 2 856, 00 грн.

Відповідно до виставленого ТОВ «АЗБІ СЕРВІС» рахунку на оплату № 61 від 19.04.2017 вартість відновлювального ремонту воріт складає 29 410, 00 грн.

Факт виконання ремонтних робіт на суму 29 410, 00 грн. підтверджується Актом здачі-приймання робіт № 284 від 26.05.2017.

03.05.2017 року позивач оплатив на користь ТОВ «АЗБІ СЕРВІС» вартість ремонтних робіт в сумі 29 410, 00 грн., про що свідчить платіжне доручення № .

15.06.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою № 219/01-03 про доплату страхового відшкодування в розмірі 26 554, 00 грн.

Платіжним дорученням № ЗР042335 від 20.07.2017 відповідач сплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 571, 20 грн.

Оскільки залишок в сумі 25 982, 80 грн. відповідачем в добровільному порядку сплачений не був, позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія автомобіля «Renault Premium», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 встановлена в судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації вказаного транспортного засобу відшкодовується ОСОБА_2 як особою, яка на законних підставах керувала транспортним засобом «Renault Premium», реєстраційний номер НОМЕР_1, оскільки зворотного суду не доведено.

Під час розгляду справи встановлено, що цивільно-правова відповідальністю власника автомобіля «Renault Premium», реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована на підставі укладеного з відповідачем договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, оформленим полісом серії АЕ/7913545.

Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем «Renault Premium», реєстраційний номер НОМЕР_1 який був діючим на момент ДТП.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Положення цієї статті кореспондується з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування», за змістом якої договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому, відповідно до пункту 12.1. статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7913545 розмір франшизи складає 0, 00 грн.

З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає заявлені позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується заявлених позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 1 578, 19 грн., суд зазначає наступне.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в сумі 1 578, 19 грн., суд вважає його арифметично вірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Що стосується доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому

законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З аналізу вищевказаної правової норми вбачається, що вона застосовується до розрахунку шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу, тоді як в даному випадку пошкоджено майно.

За таких обставин, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву доводи суд вважає безпідставними та до уваги не приймає.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 73, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (04050, місто Київ, вулиця Глибочицька, будинок 44; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Україна» (04116, місто Київ, вулиця Довнар-Запольського, будинок 5; ) 25 982 (двадцять п'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят дві) грн. 80 коп. страхового відшкодування, 1 578 (одну тисячу п'ятсот сімдесят вісім) грн. 19 коп. пені та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

6. Згідно з підпунктом 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 22.05.2018 року.

Суддя М.Є. Літвінова