ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2018 р.Справа № 922/598/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Кучко А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 108)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамет-Харків" (63701, Харківська обл., м. Куп'янськ, вул. Садова, буд. 33)
про стягнення 60875,00 грн.
за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 1781 від 26.10.2017

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № КМ-75/18 від 16.04.2018

В судовому засіданні 14.04.2018, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" 16.03.2018 звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, згідно вимог якої, заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамет-Харків" штрафу у розмірі 60875,00 грн., нарахованого в порядку статті 118 Статуту залізниць України. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем (як вантажовідправником) було допущено порушення у вигляді неправильного зазначення адреси одержувача вантажу. В якості правових підстав посилається, зокрема, на норми ст.ст. 24, 118, 122 Статуту залізниць України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи №922/598/18 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та розгляд справи по суті призначено на 20.04. 2018 р. о 10:00год.

12.04.2018 через загальний відділ діловодства Господарського суду Харківської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №9637), в якому відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме погодився, що зазначив адресу одержувача неправильно, проте, враховуючи, що помилково зазначена та належна назви вулиці в адресі вантажоодержувача (вул.Якіра та вул.Деревлянська) є назвами однієї і тієї ж вулиці, вважає таку помилку незначною. Оскільки помилка була усунута відповідачем швидко - протягом кількох часів після отримання телеграми позивача від 26.08.2017, а позивач не зазнав збитків внаслідок допущеної відповідачем помилки, відповідач просив зменшити розмір штрафу, нарахованого згідно ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України до одного розміру провізної плати по накладній № 44374536, що складає 12175,00 грн. Також, відповідачем вказано про те, що у зв'язку зі зниженням господарської активності та виникненням фінансових труднощів, про що свідчать зміни в структурі підприємства та скорочення штату працівників, відповідач просив відстрочити виконання рішення суду на три місяці з дати постановлення рішення суду.

20.04.2018 через загальний відділ діловодства Господарського суду Харківської області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 10154), в якому позивач проти доводів відповідача заперечував, посилаючись на те, що стара назва вулиці Деревлянської - вул.Якіра є недійсною з 19.02.2016. Позивач був повідомлений про зміну назви вулиці листом відповідача від 03.05.2017 № КМ-13/08-14679, тобто, з 03.05.2017 в частині адреси ПрАТ "Керамет" було внесено відповідні зміни до Договору № ПР.ДН-1-11317/НЮп від 20.05.2011, укладеного між позивачем та відповідачем. Позивач також заперечував проти зменшення розміру штрафу, в обґрунтування чого посилався на відповідну судову практику.

У зв'язку з відрядженням судді Сальнікової Г.І., керуючись рішенням зборів суддів господарського суду Харківської області № 6-1/2016 від 28.03.2016, судове засідання, призначеного ухвалою суду від 19.03.2018, з 20.04.2018 перенесено на 24.04.2018 об 11:00год., про що своєчасно та належним чином повідомлено учасників справи (т.с. І а.с. 62-65) .

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 24.04.2018 на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України, в судовому засіданні оголошено перерву до 14.05.2018 до 12:00год.

14.05.2018 через загальний відділ діловодства Господарського суду Харківської області від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 13395), в яких відповідач зазначив, що з урахуванням всіх фактів господарського правопорушення, стягнення штрафу з відповідача у розмірі п'яти проїзних плат, що становить 60875,00 грн., не відповідає принципу спільномірності господарсько-правової відповідальності. Відповідач також не погодився з доводами позивача про відсутність у суду права зменшувати розмір штрафу, встановленого ст. 118 Статуту залізниць України, оскільки таке право передбачено ч. 3 ст. 219 та ч. 1 ст. 233 ГК України.

В судове засідання по суті 14.04.2018 повноважний представник позивача з'явився та надав суду усні пояснення, в яких заявлені позовні вимоги підтримав повністю та надав для огляду оригінали документів, копії яких подано до матеріалів справи разом з позовною заявою.

В судове засідання по суті 14.04.2018 відповідач з'явився, заявлені позовні вимоги визнав частково на суму 12175,00 грн., у решті позовних вимог заперечує повністю, просить суд в задоволенні позову відмовити. Також, просив суд відстрочити на три місяці з дня винесення рішення суду по справі виконання рішення.

Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

З'ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, заслухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, всебічно та повно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд встановив наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Керамет-Харків" (позивач) у вересні 2017 року здійснив відправлення зі станції Основа Південної залізниці вагону № 68613488, згідно накладної № 44374536, на станцію Правда Придніпровської залізниці, де одержувач вантажу - Приватне акціонерне товариство "Керамет".

Так, на вищевказане відправлення вагону, відправник надав станції навантаження Основа Південної залізниці заповнену накладну. У вказаному документі, представником відправника у графі 4 "Одержувач" було вказано:

"Найменування одержувача (графа 4): ПрАТ "Керамет"

Адреса одержувача: 04119, м.Київ, вул.Якіра, 8".

26.09.2017 після прибуття вагонної відправки № 44374536 на станцію призначення Правда Придніпровської залізниці було виявлено, що адреса одержувача, яка зазначена відправником у накладній, не відповідає адресі ПрАТ "Керамет", а саме - замість: "04119, м. Київ, Деревлянська, 8" зазначено "04119, м. Київ, Якіра, 8".

У зв'язку із вищевказаним, 26.09.2017 станцією призначення Правда на станцію відправлення Основа було відправлено телеграму № НР 91 про невірно зазначену адресу в накладній № 44374536.

27.09.2017 зі станції відправлення Основа на станцію призначення Правда надійшла телеграма № НР 1884, щодо виправлення адреси одержувача у накладній № 44374536.

На підставі телеграми-відповіді № НР 1884 від 27.09.2017 на станції призначення Правда Придніпровської залізниці у накладній № 44374536 зроблено виправлення адреси одержувача на вірну - 04119, м. Київ, Деревлянська, 8.

Факт неправильного зазначення відправником адреси одержувача вантажу був засвідчений актом загальної форми № 787 від 26.09.2017 (т.с. І а.с. 12).

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт", законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України (Статут) та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування ... є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Згідно з положенням ст. 6 Статуту, накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

У відповідності до ст. 23 Статуту залізниць України, відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів встановлено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Згідно з умовами п. 1.2. Правил оформлення перевізних документів, накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.

Пунктом 1.3. Правил оформлення перевізних документів визначено, що всі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ.

Відповідно до п. 2.1. Правил оформлення перевізних документів, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, у тому числі графи №№ 4, 5, в яких вказується точне та повне найменування одержувача, адреса та його код.

Так, у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі, (п. 2.3. Правил оформлення перевізних документів).

Як вбачається із вказаної накладної, правильність внесених відомостей було підтверджено підписом представника відправника ОСОБА_3 (т.с. І а.с. 11).

Згідно з приписами ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Статтею 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами оформлення перевізних документів.

Пунктом 6.1. роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 (із змінами та доповненнями) визначено, що підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним указаних відомостей є акт загальної форми, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Таким чином, акт загальної форми є підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним адреси одержувача.

Згідно з умовами п. 5.5. Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту, а саме у п'ятикратному розмірі від провізної плати. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за всі наслідки, які виникли.

Згідно з п. 6.2. роз'яснення Президії Вищого Господарського суду України від 29.05.2002 за № 04-5/601 (зі змінами та доповненнями) та п. 21 Оглядового листа Вищого Господарського суду України від 29.11.07 № 01-8/917, щодо штрафу нарахованого у розмірі відповідно до статті 118 Статуту, штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків.

На підставі викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню повністю.

При цьому, господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, про що зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора , суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги : ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні ; не лише майнові, але й інші інтереси сторін , що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин , суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду , якщо він значно перевищує розмір збитків , та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що зменшення розміру штрафу - це право суду , а не його обов'язок , при якому повинні враховуватись певні обставини , які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, врахувати інтереси сторін, які заслуговують на увагу, причини неналежного виконання або невиконання обов'язку, вжиття відповідачем заходів для усунення порушення та його наслідків та інші обставини, які заслуговують на увагу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 925/1025/17 від 20.03.2018р.

Дослідивши докази та обставини, якими обґрунтовує відповідач своє клопотання, суд не вбачає їх винятковими та такими, що є підставою для зменшення штрафних санкцій.

Лише той факт, що відповідачем не було завдано збитків позивачу, не є підставою для зменшення судом з власної ініціативи розміру штрафу, встановленого статтями 118 та 122 Статуту залізниць України, оскільки такий штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків. Теж саме стосується і посилання відповідача на його тяжке матеріальне та фінансове становище. Також позивач у судовому засіданні вказує , що це непоодинокий випадок порушення з боку відповідача заповнення в перевізному документі адреси одержувача вантажу, що свідчить про систематичність правопорушення та відсутність винятковості.

Щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду, суд зазначає про наступне.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач вказує на скрутний фінансовий стан підприємства відповідача, про що вказує на фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва за 2017 рік

Так, відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України суд за наявності обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони у виняткових випадках, залежно від обставин справи може, серед іншого, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення суб'єктом господарювання, суд, зокрема, враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору та певні надзвичайні події тощо.

За змістом наведеної норми, відстрочення виконання рішення є дискреційним повноваженням, а не обов'язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

В силу приписів ст.ст.11, 73, 74 Господарського процесуального кодексу України саме на заявника покладено обов'язок доведення існування відповідних підстав, тоді як інша сторона, у разі наявності заперечень, має навести докази на їх (підстав) спростування. Таким чином, наявність/відсутність обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим є предметом доказування для Відповідача, спростовування для Позивача та встановлення й належної оцінки - для суду.

Дослідивши докази та обставини, якими обґрунтовує відповідач своє клопотання, при цьому враховуючи вимоги ст.ст.11, 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відстрочення виконання рішення суду.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн. в даному разі покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамет-Харків" (63701, Харківська область, м. Куп'янськ, вул.Садова, буд. 33; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 108; ) - штраф за неправильно зазначену адресу вантажоодержувача у розмірі 60875,00 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 23.05.2018 р.

Суддя ОСОБА_4