РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.05.2018Справа №910/23396/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбуд-М"

до 1)Приватного підприємства "Паркер Плюс"

2) Київської міської ради

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравченко Наталії Петрівни

2) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шабаніної Олени Геннадіївни

3) Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

4) Компанії «АЙРЕД ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД» (IRED HOLDINGS LIMITED)

за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору

Державної організації Центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України

за участю Військової прокуратури Центрального регіону України

про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, визнання договору недійсним

Суддя Демидов В.О.

Секретар судового засідання Мельник К.П.

Представники сторін:

від позивача: Лаврін О.В. (дов. б/н від 22.12.2017 р.);

від відповідача 1: Денисенко О.М. (дов. б/н від 15.01.2018 р.);

від відповідача 2: Перепелицін К.М. (дов. №225-КМГ-1367 від 10.04.2018 р.);

від третьої особи з с.в.: не з'явився;

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: не з'явився;

від третьої особи 3: Ткаченко О.О. (дов. №3 від 15.12.17);

від в особи 4: не з'явився;

від прокуратури: Шпірук М.В.;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промбуд-М" звернулось з позовною заявою до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Паркет Плюс" та Київської міської ради, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 28.12.2010 №521/53333 "Про передачу земельної ділянки та продаж цієї земельної ділянки приватному підприємству "Паркер Плюс" для будівництва, експлуатації та обслуговування багатофункціонального комплексу в складі об`єктів житлового, офісного, торгово-розважального та соціально-культурного призначення з наземним та підземним паркінгами на вул. Артема, 24а у Шевченківському районі м. Києва";

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, укладений 07.02.2011 між Київською міською радою та ПП "Паркер плюс" щодо купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,611 га, кадастровий номер :91:151:0019, місцерозташування якої на вул. Січових Стрільців, 24-а (на час укладання вул. Артема, 24-а) у Шевченківському районі м. Києва, нотаріально посвідчений 07.02.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. зареєстрованого в реєстрі за №43;

- скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ПП "Паркер Плюс" на земельну ділянку площею 0,611 га, кадастровий номер :91:151:0019, місцезнаходження якої за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, земельна ділянка 24-а, за Приватним підприємством "Паркер Плюс" РНОНМ 391 запис про право власності 20336925 від 05.05.2017.

На думку позивача, під час прийняття спірного рішення Київська міська рада незаконно розпорядилася землями Міністерства оборони України, допустила ряд порушень земельного законодавства. За доводами позивача незаконність прийняття рішення тягне за собою незаконність та недійсність договору купівлі - продажу земельної ділянки та реєстрації прав власності на неї.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.01.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №910/23396/17, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30.01.2018. Залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Державну організацію Центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравченко Наталію Петрівну та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шабаніну Олену Геннадіївну.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.01.2018 на підставі ст.ст. 183, 202 Господарського кодексу України підготовче засідання відкладено на 27.02.2018.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 27.02.2018 відмовлено в забезпечені позову, залишено без задоволення клопотання відповідача 1 про зупинення провадження у справі, продовжено строк підготовчого засідання та відкладено підготовче засідання на 16.03.2018.

Державна організація Центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою (з самостійними вимогами щодо предмета спору у даній справі) про:

- визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 28.12.2010 №521/5333 «Про передачу земельної ділянки та продаж цієї земельної ділянки приватному підприємству "ПАРКЕР ПЛЮС" для будівництва, експлуатації та обслуговування багатофункціонального комплексу в складі об'єктів житлового, офісного, торгово-розважального та соціально-культурного призначення з надземним та підземним паркінгами на вул. Артема, 24-а у Шевченківському районі м. Києва».

- визнання недійсним Договору купівлі - продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, укладеного 07.02.2011 між Київською міською радою та Приватним підприємством «ПАРКЕР ПЛЮС» щодо земельної ділянки площею 0,611 га, кадастровий номер :91:151:0019, місце розташування: вул. Січових Стрільців, 24-а (на час укладання вул.Артема, 24-а) у Шевченківському районі м. Києва, нотаріально посвідченого 07.02.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П., зареєстрованого в реєстрі за №43.

- скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності Приватного Підприємства «ПАРКЕР ПЛЮС» () на земельну ділянки площею 0,611 га, кадастровий номер :91:151:0019, місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, земельна ділянка 24а РНОНМ 391, запис про право власності 20336925 від 05.05.2017.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.03.2018 залучено до участі у справі третю особу з самостійними вимогами на предмет спору - Державну організацію Центрального територіального управління капітального будівництва Міністерства оборони України.

В обґрунтування вимог позову третя особа з самостійними вимогами на предмет спору зазначає, що Київська міська рада не мала повноважень щодо передачі в оренду або продажу спірної земельної ділянки, оскільки вказана земельна ділянка перебувала в складі земель оборони та в постійному користуванні Міністерства оборони України. За доводами третьої особи були відсутні підстави для передачі земельної ділянки Приватному підприємству «Паркер Плюс», оскільки на момент прийняття спірного рішення Київської міської ради №521/5333 від 28.12.2010 будь-якого права власності Приватного підприємства «Паркер Плюс» на будь-яке нерухоме майно на земельній ділянці за адресою: м. Київ, вул. Артема, 24а, зареєстровано не було, що не дозволяло зробити висновок про його наявність, а отже і передавати земельну ділянку в оренду або власність, посилаючись на перехід права власності на майно.

Державна організація Центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України також зазначила про безпідставне застосування ст. 120 Земельного кодексу України при прийнятті рішення Київської міської ради №521/5333 від 28.12.2010, порушення прав та інтересів власників земельної ділянки. Третя особа з самостійними вимогами також зазначає, що в Постанові Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2010 по справі 6/565, встановлено перебування будівель, споруд та земельної ділянки за адресою м. Київ, вул. Артема, 24А на обліку та в користуванні Міністерства оборони України.

Крім того, третя особа з самостійними вимогами відзначає, що відсутність у Київської міської ради повноважень розпоряджатись земельною ділянкою та допущені нею порушення свідчать про недійсність Договору купівлі - продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення укладеного 07.02.201 і незаконність реєстрації на підставі нього права власності ПП «Паркер Плюс» на земельну ділянку.

Третя особа - приватний нотаріус Шабаніна О.Г., 15.03.2018 через відділ діловодства господарського суду надала письмові пояснення про здійснення нею дій з реєстрації права власності земельної ділянки за відповідачем 1 відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та наданих документів, серед яких була присутня довідка Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради про повне виконання грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 07.02.2011.

Інші треті особи письмових пояснень у встановлений строк не надали.

Представник військової прокуратури Центрального регіону України вимоги Державної організації Центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України підтримав.

В судовому засіданні 16.03.2018 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 20.03.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.03.2018 до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 залучено Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); залучено до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Компанію «Айред Холдінгс Лімітед» (IRED HOLDINGS LIMITED) з місцезнаходженням за адерсою: Британські Віргінські Острови, Женева Плейс, Уотерфронт драйв, поштова скринька 3469, м. Род-Таун, Тортола, та адресою повноважного представника Компанії у місті Києві Симич М.Г. за довіреністю від 28.02.2018; відмовлено у задоволенні клопотання ПП «Паркер Плюс» від 16.03.2018 про забезпечення судових витрат, відкладено підготовче засідання на 30.03.2018.

Відповідачі проти позову та вимог третьої особи з самостійними вимогами заперечили.

Відповідач 1, зокрема, зазначив відсутність факту порушення прав позивача. За доводами відповідача 1 право на спірну земельну ділянку перейшло до нього відповідно до ст.120 Земельного Кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України; Київська міська рада мала повноваження щодо продажу спірної земельної ділянки. Крім того, відповідач 1 послався на наявність у нього права власності на майновий комплекс по вул. Артема, 24-А, яке було належним чином зареєстроване в БТІ, визнано судом ще в 2009 році і в 2017 році про це право внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також відповідач 1 посилається на відсутність реєстрації прав на земельну ділянку та майновий комплекс за адресою вул. Артема, 24-А за Державною організацією Центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України.

Відповідачем 1 до суду подано письмову заяву про застосування до позовних вимог позовної давності.

В свою чергу відповідач 2 зазначив, що Київська міська рада, під час прийняття оскаржуваного рішення та укладення спірного договору діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а також відповідно до вимог ст.ст.120, 123, 141 Земельного Кодексу України. Також відповідач 2 послався на відсутність факту порушення Київською міською радою суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу позивача, відсутність підстав визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки та законність передачі, набуття та реєстрації прав на земельну ділянку за набувачем ПП «Паркер Плюс».

Відповідачем 2 подане письмове клопотання про застосування до позовних вимог позовної давності.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.03.2018 підготовче засідання відкладено на 02.04.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.04.2018 закрито підготовче провадження у справі №910/23396/17 та призначено справу до розгляду по суті на 03.05.2018.

03.05.2018 до Господарського суду міста Києва позивачем та третьою особою з самостійними вимогами на предмет спору подано письмові заперечення на клопотання та заяву про застосування строків позовної давності.

Позивач та третя особа з самостійними вимогами зазначили, що про прийняття рішення Київської міської ради від 28.12.2010 №521/53333 "Про передачу земельної ділянки та продаж цієї земельної ділянки приватному підприємству "Паркер Плюс" для будівництва, експлуатації та обслуговування багатофункціонального комплексу в складі об`єктів житлового, офісного, торгово-розважального та соціально-культурного призначення з наземним та підземним паркінгами на вул. Артема, 24а у Шевченківському районі м. Києва" та укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, укладеного 07.02.2011, їм стало відомо тільки після укладення між позивачем та третьої особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Договору про будівництво житлового комплексу по вул. Січових Стрільців, 24а у Шевченківському районі міста Києва від 21.03.2017 та реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за ПП «Паркер Плюс» 05.05.2017.

Як зазначає третя особа з самостійними вимогами на предмет спору, участь у розгляді справи № 11/315 про визнання права власності на нерухоме майно, розташоване на спірній земельній ділянці, не може вважатися початком обліку строку позовної давності, оскільки належність земельної ділянки судом не досліджувалася і не була предметом спору. Крім того, постанова Вищого господарського суду України у справі № 11/315 прийнята 08.12.2009, тобто до прийняття оспорюваного рішення Київської міської ради від 28.12.2011 № 521/5333 та укладення спірного договору купівлі-продажу.

В судовому засіданні 03.05.2018 представником Приватного підприємства «Паркер Плюс» подано заяву про відвід судді Демидова В.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.05.2018 зупинено провадження у справі №910/23396/17 до вирішення питання про відвід судді.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ господарського суду міста Києва від 07.05.2018, заяву по справі №910/23396/17 передано до розгляду судді Паську М.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.05.2018 (суддя Пасько М.В.) у задоволенні заяви про відвід судді Демидова В.О. відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 провадження у даній справі поновлене, призначене судове засідання зі стадії розгляду справи по суті на 22.05.2018.

18.05.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшло письмове клопотання третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору про розгляд справи за відсутності її представника. Позовні вимоги підтримані третьою особою у повному обсязі.

В судове засідання 22.05.2018 р. з'явились представники позивача, відповідачів, третьої особи 3 та прокуратури.

Представником відповідача 1 подано клопотання про зупинення провадження у справі №910/23396/17 до набрання законної сили рішенням у справі №910/811/18 за позовом Приватного підприємства «Паркер Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбуд-М» та Державної організації Центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України про визнання недійсним Договору про будівництво житлового комплексу по вул. Січових стрільців, 24а у Шевченківському районі м. Києва від 21.03.2017 р.

Розглянувши зазначене клопотання, суд відмовив в його задоволенні з огляду на наступне.

Приписами п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Згідно з п. 4 ч. 12 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 5 ч. 1 ст. 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Проте, суд вважає, що в даній справі існує об`єктивна можливість за наявними у справі доказами встановити факти та оцінити обставини, що входять до предмету доказування у даній справі, а тому з огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання Приватного підприємства «Паркер Плюс» про зупинення провадження у даній справі.

Крім того, суд звертає увагу на те, що клопотання про зупинення провадження у справі №910/23396/17 з тих же самих підстав, вже було розглянуто в судовому засіданні 27.02.2018 р. та відмовлено в його задоволенні.

Також, представником відповідача 1 в судовому засіданні подано заяву про відвід судді Демидова В.О.

Розглянувши заяву Приватного підприємства «Паркер Плюс» про відвід судді Демидова В.О. у справі №910/23396/17 суд дійшов наступних висновків.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950р., ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 р. № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частин 1- 4 ст. 38 ГПК України, з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

З підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1 - 4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов'язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Заява мотивована тим, що суд відмовив у задоволенні клопотання Приватного підприємства «Паркер Плюс» про зупинення провадження у справі, а відтак викликав сумнів у неупередженості та об'єктивності.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Із суті поданої заяви про відвід судді Демидова В.О. вбачається, що вона зводиться, виключно до незгоди відповідача 1 з процесуальним рішенням судді Демидова В.О. у справі №910/23396/17.

Крім того, суд звертає увагу на те, що заява про відвід судді Демидова В.О. від 03.05.2018 з тих же самих підстав, вже була розглянута судом та відмовлено в її задоволенні.

В свою чергу, частиною 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обумовлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, приписами частин 1, 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Отже, встановивши подання заяви про відвід судді Демидова В.О. №б/н від 22.05.2018 з підстав розглянутих раніше, суд розцінює подання заявником такої заяви як зловживання останнім його процесуальними правами, спрямованим на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи, а відтак, заява Приватного підприємства «Паркер Плюс» про відвід судді Демидова В.О. №б/н від 22.05.2018 на підставі статті 43 Господарського процесуального кодексу України залишається судом без розгляду.

Представники третьої особи з самостійними вимогами та третіх осіб 1-4 без самостійних вимог на предмет спору, що належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання 22.05.2018 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що неявка представників третьої особи з самостійними вимогами та третіх осіб 1-4 без самостійних вимог на предмет спору не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів та прокуратури, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини.

28.12.2010 Київською міською радою прийняте рішення №521/5333 «Про передачу земельної ділянки та продаж цієї земельної ділянки приватному підприємству "ПАРКЕР ПЛЮС" для будівництва, експлуатації та обслуговування багатофункціонального комплексу в складі об'єктів житлового, офісного, торгово-розважального та соціально-культурного призначення з надземним та підземним паркінгами на вул. Артема, 24-а у Шевченківському районі м. Києва» (далі за текстом - Рішення).

07.02.2011 між Київською міською радою та Приватним підприємством «ПАРКЕР ПЛЮС» укладений договір купівлі - продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення (далі за текстом - договір купівлі-продажу), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. 07.02.2011, зареєстрований у реєстрі за №43.

05.05.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шабаніною О.Г. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено запис номер 20336925 про реєстрацію права власності Приватного Підприємства «ПАРКЕР ПЛЮС» на земельну ділянки площею 0,611 га, кадастровий номер :91:151:0019, за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, земельна ділянка 24а, реєстраційний номер нерухомого майна 391.

При цьому у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ПП «Паркер Плюс» на майновий комплекс площею 3009 кв. м внесено 19.12.2017.

21.03.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМБУД-М» та Державною організацією Центральне територіальне управління капітального будівництва укладений договір про будівництво житлового комплексу по вул. Січових Стрільців, 24а у Шевченківському районі м. Києва. За умовами вказаного договору Державна організація Центральне територіальне управління капітального будівництва зобов'язалася забезпечити державну реєстрацію права користування земельною ділянкою за адресою будівництва, а ТОВ «ПРОМБУД-М»- збудувати Об'єкт за адресою вул. Січових Стрільців, 24а у Шевченківському районі м. Києва (раніше вул.Артема, 24А).

Відповідно до п.2 Рішення Приватному підприємству "ПАРКЕР ПЛЮС" за умови виконання пункту 8 Рішення в короткострокову оренду на 1 рік передана земельна ділянка площею 0,6110 га для будівництва, експлуатації та обслуговування багатофункціонального комплексу в складі об'єктів житлового, офісного, торгово-розважального та соціально-культурного призначення з надземним та підземним паркінгами на вул. Артема, 24-а у Шевченківському районі м. Києва. Підставою передачі земельної ділянки у Рішенні вказаний перехід права власності на майно (договір купівлі-продажу нерухомого майна від 14.07.2009 №3528557, акт здачі-приймання від 14.09.2009). Посилання на державну реєстрацію права власності на майно у Рішенні відсутнє.

Пункт 8.1. Рішення Київської міської ради №521/5333 передбачав укладання в двотижневий термін договору купівлі-продажу земельної ділянки; відповідно до п.5 Рішення земельна ділянка продається приватному підприємству "Паркер Плюс".

15.03.2006 між державою в особі органу, уповноваженого управляти майном Міністерства оборони України, та ТОВ «Україна - Метал ЛТД» укладено договір №19/5-09/01, однією з умов якого була перереєстрація обліку земельної ділянки з права користування Міністерства оборони України на таку, що віднесена до спільної діяльності за цим договором.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2010 у справі № 6/565 визнано недійсним договір про спільну діяльність шляхом будівництва (реконструкції) об'єктів житлово-цивільного призначення № 19/5-09/01 від 15.03.2006.

У вказаній постанові судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до довідок Київського квартирно-експлуатаційного управління від 16.07.2009 №303/25-1844 та №303/25-1843 від 16.07.2009 будівлі та споруди військового містечка №43 та земельна ділянка військового містечка №43 перебувають на обліку Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України. Адреса земельної ділянки військового містечка №43: м.Київ, вул.Артема, 24А.

Листом № 220/2352 від 01.06.2007 Міністерство оборони повідомило Київську міську раду, що єдиним замовником будівництва житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їхніх сімей є Міністерство оборони України, від імені якого діє Департамент будівництва Міністерства оборони України, яке в подальшому доручає виконання частини функцій замовника регіональному управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України. У вказаному листі також було викладено вимогу щодо переоформлення на міністерство оборони України усіх кадастрових карт. До зазначеного листа додавався Перелік земельних ділянок під житлову забудову, де в п. 28 зазначалась земельна ділянка в/м № 43.

Відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 20.10.2010 у справі №1-1081/2010 об'єкти нерухомості за адресою: м. Київ, вул. Артема, 24А - повернуто в оперативне управління Міністерства оборони України.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбуд-М", необхідність відмови у їх задоволенні та необхідність задоволення позову Державної організації Центральне територіальне управління капітального будівництва у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1, п.3 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову (Роз'яснення Президії Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» № 02-5/35 від 26.01.2000).

Позивачем під час розгляду справи не доведено факту порушення його прав та інтересів прийняттям спірного рішення Київської міської ради від 28.12.2010 №521/5333 «Про передачу земельної ділянки та продаж цієї земельної ділянки приватному підприємству "ПАРКЕР ПЛЮС" для будівництва, експлуатації та обслуговування багатофункціонального комплексу в складі об'єктів житлового, офісного, торгово-розважального та соціально-культурного призначення з надземним та підземним паркінгами на вул. Артема, 24-а у Шевченківському районі м. Києва».

За таких обставин у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбуд-М" слід відмовити за необґрунтованістю, поклавши судові витрати за позовом на позивача відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з цим суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору - Державної організації Центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України, та необхідності задоволення її позову з таких підстав.

Відносини між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, Земельного Кодексу України,Закону України «Про використання земель оборони», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ч.1,2 ст.92 Земельного Кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Як встановлено ст.ст.1,2 Закону України «Про використання земель оборони», землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України (далі - військові частини). Військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування. Землі оборони можуть використовуватися для будівництва об'єктів соціально-культурного призначення, житла для військовослужбовців та членів їхніх сімей, а також соціального та доступного житла без зміни їх цільового призначення (ст. 4 вказаного Закону). Відчуження земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого військового майна, що підлягають реалізації, та земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та у відповідності до цього закону.

Як встановлено судом та зазначено вище, постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2010 у справі № 6/565 визнано недійсним договір про спільну діяльність шляхом будівництва (реконструкції) об'єктів житлово-цивільного призначення № 19/5-09/01 від 15.03.2006, встановлено, що будівлі та споруди військового містечка №43 та земельна ділянка військового містечка №43 перебувають на обліку Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України. Адреса земельної ділянки військового містечка №43: м.Київ, вул.Артема, 24А.

Таким чином, ще до прийняття Київською міською радою спірного Рішення судом встановлено перебування земельної ділянки, будівель та споруд за адресою м. Київ, вул. Артема, 24А на обліку Міністерства оборони України, незаконність передачі такої земельної ділянки ТОВ «Україна - Метал ЛТД», нерухоме майно на земельній ділянці повернуто в володіння Міністерству оборони України, а Київській міській раді повідомлено про перебування земельної ділянки в користуванні Міністерства оборони України (Центрального територіального управління капітального будівництва Міністерства оборони України).

Факту відмови Міністерства оборони чи Центрального територіального управління капітального будівництва Міністерства оборони України від прав на земельну ділянку не надано, підстав позбавлення їх права користування судом не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 116 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла на момент прийняття Рішення, визначено, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому названим Кодексом. Земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень (ст. 149 Земельного кодексу України).

Відповідачами під час розгляду справи не доведено наявності передбачених ст.141, ч.3, 4 ст.142 Земельним кодексом України підстав та умов припинення права користування земельною ділянкою, рішення власника земельної ділянки про припинення права користування Міністерством оборони України в особі уповноважених органів та відмови Міністерства оборони України від права користування спірною земельною ділянкою.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ст. 122 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.124 Земельного Кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Суд погоджується із доводами третьої особи із самостійними вимогами щодо предмету спору у частині того, що, законодавство України не передбачає ані одночасної передачі в оренду та у власність земельної ділянки, ані передачу в оренди за умови укладання договору купівлі - продажу земельної ділянки, і доходить висновку про те, що Київська міська рада Рішенням фактично констатувала те, що умовою передачі земельної ділянки в оренду є укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки (п.2 та п.8 Рішення), що є порушенням положень ст.ст.116, 122, 124 Земельного Кодексу України,

Відповідно до ст.120 Земельного Кодексу України в редакції станом на момент укладення спірного Договору купівлі - продажу, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Враховуючи факт визнання постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2010 у справі № 6/565 недійсним договору № 19/5-09/01 від 15.03.2006 щодо передачі ТОВ «Україна - Метал ЛТД» земельної ділянки, до ПП «Паркер Плюс» не могло перейти будь - яке право на земельну ділянку відповідно до ст.120 Земельного Кодексу України внаслідок відсутності такого права у попереднього фактичного користувача .

Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ст. 393 Цивільного Кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Приписами статті 20 Господарського кодексу України встановлено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Враховуючи невідповідність спірного Рішення вимогам закону та доведеність факту порушення Рішенням законних прав та інтересів прав Міністерства оборони України (Центрального територіального управління капітального будівництва Міністерства оборони України) у частині користування земельною ділянкою, а також застосовуючи наведені вище приписи закону щодо належних способів захисту порушеного права у даному конкретному випадку, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову третьої особи у частині визнання незаконним та скасування спірного Рішення.

Одночасно судом застосовуються положення ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України щодо права суду захистити права та інтереси фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів у спосіб, що передбачений законом або договором, та спірне Рішення визнається недійсним як таке, що прийняте з порушенням вимог закону та прав та інтересів третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору.

Є обґрунтованими також і позовні вимоги третьої особи щодо визнання недійсним Договору купівлі - продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 07.02.2011.

Так, відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин повинен бути спрямований на настання реальних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.236 Цивільного Кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

З урахуванням визнання незаконним, недійсним та скасування спірного Рішення Київської міської ради, а також того, що фактична передача земельної ділянки в оренду за умови укладання договору купівлі - продажу (п.2 Рішення) свідчить про те, що зазначене Рішення та Договір купівлі - продажу не спрямовані на настання реальних правових наслідків, зважаючи також на можливість укладення договору купівлі - продажу земельної ділянки тільки на підставі законного та дійсного рішення (ч.6 ст.128 Земельного кодексу України), суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у частині визнання недійсним з моменту укладення Договору купівлі - продажу від 07.02.2011.

Відповідно до ч.1 ст.216 Цивільного Кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації.

Підставою для реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ПП «Парке Плюс» на земельну ділянку площею 0,611 га, кадастровий номер :91:151:0019 місцезнаходження якої за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, земельна ділянка 24а був Договір купівлі - продажу від 07.02.2011.

Зважаючи на положення ст.ст.216, 236 Цивільного Кодексу України та недійсність Договору купівлі - продажу від 07.02.2011, який був підставою реєстрації речових прав на нерухоме майно, державна реєстрація права власності Приватного Підприємства «ПАРКЕР ПЛЮС» на земельну ділянки площею 0,611 га, кадастровий номер :91:151:0019 за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, земельна ділянка 24а, підлягає скасуванню, а позовні вимоги третьої особи у цій частині - задоволенню.

Відповідачами до суду подано письмові заяви про застосування до позовних вимог позовної давності.

У частині позовних вимог ТОВ "Промбуд-М" питання щодо застосування позовної давності судом не вирішується внаслідок необґрунтованості вказаних позовних вимог.

Вирішуючи питання про застосування позовної давності до позовних вимог Державної організації Центральне територіальне Управління капітального будівництва, суд виходить з такого.

Відповідно до положень ст.256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Йдеться про те, що протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом.

Згідно із ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність установлюється тривалістю три роки.

Відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення). Для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав ( Постанова Верховного суду України від 29.10.2014 у справі 6-152цс14).

Судом приймаються до уваги доводи третьої особи з самостійними вимогами про те, що, зважаючи на відсутність відмови землекористувача від земельної ділянки та попереднього її вилучення, Державна організація Центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України не могла знати про наміри та вірогідність такої передачі.

Після прийняття Київською міською радою Рішення та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу право власності на земельну ділянку не було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як свідчать матеріали справи, лише 05.05.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шабаніною О.Г. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено запис номер 20336925 про реєстрацію права власності Приватного Підприємства «ПАРКЕР ПЛЮС» на земельну ділянки площею 0,611 га, кадастровий номер :91:151:0019, за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, земельна ділянка 24а, реєстраційний номер нерухомого майна 391.

Посилання Відповідача 1 на участь третьої особи з самостійними вимогами та Міністерства борони України в розгляді справи №11/315 про визнання права власності на майновий комплекс та усунення перешкод у користуванні ним не можу бути прийняте судом до уваги, оскільки участь у розгляді справи № 11/315 про визнання права власності на нерухоме майно, розташоване на спірній земельній ділянці, не може вважатися початком обліку строку позовної давності, адже належність земельної ділянки судом не досліджувалася і не була предметом спору. Крім того, постанова Вищого господарського суду України у справі № 11/315 прийнята 08.12.2009, тобто до прийняття оспорюваного рішення Київської міської ради від 28.12.2011 № 521/5333 та укладення спірного договору купівлі-продажу.

Крім того, під час укладання між позивачем та третьою особою з самостійними вимогами Договору про будівництво житлового комплексу по вул. Січових Стрільців, 24а у Шевченківському районі м. Києва від 21.03.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь - якої інформації про реєстрацію будь - яких прав на земельну ділянку та нерухоме майно за адресою м. Київ, вул. Січових Стрільців, 24а або їх передачу не було. Отже, і під час укладання зазначеного договору Державна організація Центральне територіальне Управління капітального будівництва не могла дізнатись про порушення своїх прав.

Суд погоджується із доводами третьої особи щодо того, що тільки після реєстрації прав власності ПП «Паркер Плюс» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно могло стати відомо про укладання Договору купівлі - продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 07.02.2011, а, отже, і про прийняття рішення Київської міської ради як підстави укладання зазначеного договору.

Отже, Державна організація Центральне територіальне Управління капітального будівництва могла довідатись про порушення прав на земельну ділянку за адресою: м. Київ, вул. Артема, 24А (на цей час вул. Січових Стрільців, 24А) тільки з моменту реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та виникнення права власності на земельну ділянку у ПП «Паркер Плюс», а саме з 05.05.2017. Таким чином, саме з 05.05.2017 слід обраховувати початок перебігу позовної давності для вимог Державної організації Центральне територіальне Управління капітального будівництва Міністерства оборони.

Таким чином, строк позовної давності щодо вимог третьої особи з самостійними вимогами слід вважати таким, що не сплив.

Таким чином, позовні вимоги Державної організації Центральне територіальне Управління капітального будівництва Міністерства оборони є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору третьою особою з самостійними вимогами щодо предмету спору покладаються на відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбуд-М» відмовити у повному обсязі.

2. Позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Державної організації Центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України, задовольнити повністю.

3. Визнати незаконним, недійсним та скасувати рішення Київської міської ради від 28.12.2010 №521/5333 «Про передачу земельної ділянки та продаж цієї земельної ділянки приватному підприємству "ПАРКЕР ПЛЮС" для будівництва, експлуатації та обслуговування багатофункціонального комплексу в складі об'єктів житлового, офісного, торгово-розважального та соціально-культурного призначення з надземним та підземним паркінгами на вул. Артема, 24-а у Шевченківському районі м. Києва».

4. Визнати недійсним Договір купівлі - продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 07.02.2011, укладений між Київською міською радою (01044, м.Київ, вул. Хрещатик, б. 36, ідентифікаційний код 22883141) та Приватним підприємством «Паркер Плюс» (04053, м.Київ, вул. Артема, б. 24-А, будівля №"З", ідентифікаційний код 36519387) щодо земельної ділянки площею 0,611 га, кадастровий номер :91:151:0019 місце розташування якої на вул. Січових Стрільців, 24-а (на час укладання вул.Артема,24-а) у Шевченківському районі м. Києва, нотаріально посвідчений 07.02.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. зареєстровано в реєстрі за №43.

5. Скасувати державну реєстрацію права власності Приватного Підприємства «Паркер Плюс» (ідентифікаційний код 36519387) на земельну ділянки площею 0,611 га, кадастровий номер :91:151:0019 місцезнаходження якої за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, земельна ділянка 24а,реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 391, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20336925 від 05.05.2017р.

6. Стягнути з Приватного підприємства «Паркер Плюс» (04053, м.Київ, вул. Артема, б. 24-А, будівля №"З", ідентифікаційний код 36519387)з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь Державної організації Центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України (03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський, б.28-А, ідентифікаційний код 34578571) 2643,00 (дві тисячі шістсот сорок три) грн. судового збору.

7. Стягнути з Київської міської ради (01044, м.Київ, вул. Хрещатик, б. 36, ідентифікаційний код 22883141) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь Державної організації Центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України (03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський, б.28-А, ідентифікаційний код 34578571) 2643,00 (дві тисячі шістсот сорок три) грн. судового збору.

8. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено - 22.05.2018.

Суддя В.О. Демидов