РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.05.2018Справа № 910/21355/17

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело 1"

до: приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. Громадська організація "ДЖЕРЕЛО"

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "ВЛАДИСЛАВ"

про зобов'язання виконати дії.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Баринова О.І.

Представники сторін:

від позивача - Гайдаш О.В. за дов.

від відповідача - Жовтун О.В. за дов.

від третьої особи 1 - Тропець О.В. за дов.

від третьої особи 2 - Кухно А.В. за дов.

вільний слухач- Матвієнко П.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело 1" до публічного акціонерного товариства "Київенерго" про зобов'язання відновити постачання електричної енергії згідно умов Договору про постачання електричної енергії № 10173 та додатків до нього, що укладений між ПАТ "Київенерго" та ТОВ "Джерело 1" від 23.09.2005 року (в редакції від 10.03.2010 року).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05.01.2015 ПАТ "Київенерго" припинило електропостачання електроенергії ТОВ "Джерело 1", здійснивши одностороннє розірвання укладеного договору. Постановою Київського апеляційного господарського суду по справі № 910/24046/15 від 09.06.2016р., залишено в силі рішення Господарського суду м. Києва від 24.12.2015р., яким визнано недійсним одностороннє розірвання ПАТ "Київенерго" Договору №10173. За таких підстав позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд зобов'язати публічне акціонерне товариство "Київенерго" відновити постачання електричної енергії на один об'єкт: артезіанську свердловину, згідно умов Договору про постачання електричної енергії № 10173, Додатку 4А та додатків до нього, що укладені між публічним акціонерним товариством "Київенерго" та товариством з обмеженою відповідальністю "Джерело 1" 23.09.2005 (в редакції від 10.03.2010р.).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 року порушено провадження у справі № 910/21355/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2018 року визначено розгляд справи № 910/21355/17 здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у відзиві від 11.01.18р. проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що на сьогоднішній день відповідач є власником двох КТП, а отже змінилась межа балансової належності, точка продажу електричної енергії, відповідно Акт розмежування по Договору не відповідає обставинам, які склалися, договір в попередній редакції не може існувати.

В судовому засіданні 16.02.18р. судом ухвалено здійснювати розгляд справи №910/21355/17 за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні 17.04.2018 року судом задоволено клопотання приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" про заміну відповідача з ПАТ "Київенерго" на приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі".

В судовому засіданні 17.04.2018 року судом ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 03.05.2018 року.

У судовому засіданні 03.05.2018 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.09.2005р. між ТОВ "Джерело 1" та ПАТ "Київенерго" укладено Договір №10173 про постачання електричної енергії, остання редакція якого була підписана сторонами 10.03.2010р. (далі - Договір №10173). За цим Договором ПАТ "Київенерго" продає електричну енергію ТОВ "Джерело 1" для забезпечення потреб електроустановок ТОВ "Джерело 1" згідно з умовами цього Договору та Додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами, а ТОВ "Джерело 1" оплачує ПАТ "Київенерго" вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та Додатками до Договору.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що 05.01.2015 ПАТ "Київенерго" припинило електропостачання електроенергії ТОВ "Джерело 1", здійснивши одностороннє розірвання укладеного договору. Постановою Київського апеляційного господарського суду по справі № 910/24046/15 від 09.06.2016р., залишено в силі рішення Господарського суду м. Києва від 24.12.2015р., яким визнано недійсним одностороннє розірвання ПАТ "Київенерго" Договору № 10173. За таких підстав позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд зобов'язати публічне акціонерне товариство "Київенерго" відновити постачання електричної енергії на один об'єкт: артезіанську свердловину, згідно умов Договору про постачання електричної енергії № 10173, Додатку 4А та додатків до нього, що укладені між публічним акціонерним товариством "Київенерго" та товариством з обмеженою відповідальністю "Джерело 1" 23.09.2005 (в редакції від 10.03.2010р.).

Відповідач та треті особи стверджують, що відновлення електропостачання за договору №10173 неможливе, оскільки змінилась межа балансової належності після продажу двох КТП відповідачу, а тому позивач не має права вимагати поставку йому електричної енергії до межі знаходження КТП, технічні умови мають бути відрегульовані в зв'язку зі зміною власника КТП.

Як вбачається з вимог позивача, заперечень відповідача та третіх осіб без самостійних вимог між сторонами на сьогоднішній день існує спір щодо визначення власника артезіанської свердловини, на яку позивач просить відновити електропостачання. Однак, визначення права власності на спірний об'єкт не є предметом розгляду даної справи, а тому суд, вирішуючи спір про поновлення договірних відносин з електропостачання має виходити із необхідності та можливості здійснення електропостачання за договором №10173, укладеним між публічним акціонерним товариством "Київенерго" та товариством з обмеженою відповідальністю "Джерело 1" саме до артезіанської свердловини (додаток 4а до договору).

Розглянувши позовні вимоги суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Порядок та умови постачання електричної енергії врегульовані Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією . затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року N 28 (надалі Правила).

За визначенням ст. 1 Закону України «Про електроенергетику» споживачі енергії - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Відповідно до визначень вказаних в п. 1 Правил споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Таким чином, Закон закріплює можливість споживання електроенергії виключно за умови наявності договору між постачальником та споживачем. При цьому порядок та умови, у тому числі технічні, дотримання яких є обов'язковим при укладенні договору, встановлюються Правилами.

Так, згідно з пунктами 1.3. - 1.4. Правил постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Точка продажу електричної енергії споживачу установлюється на межі балансової належності його електроустановок та зазначається в договорі про постачання електричної енергії або в договорі про купівлю-продаж електричної енергії.

При цьому електроустановкою відповідно до п. 1 Правил є комплекс взаємопов'язаних устаткування і споруд, призначених для виробництва або перетворення, передачі, розподілу чи споживання електричної енергії.

За пунктом 5.1. Правил Договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається. Між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем укладається договір про постачання електричної енергії за усіма об'єктами споживача, які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. За взаємною згодою сторін можуть бути укладені окремі договори про постачання електричної енергії за кожним об'єктом споживача.

При цьому згідно з вимогами п. 2.1 Правил межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності між споживачем (субспоживачем) і електропередавальною організацією (основним споживачем) за технічний стан і обслуговування суміжних електроустановок фіксуються в акті розмежування балансової належності електроустановок і експлуатаційної відповідальності сторін.

Абзацем 2 п.5.2. Правил встановлено, що істотними та обов'язковими для сторін під час укладення договору про постачання електричної енергії, зокрема є умови зазначені у договорі про постачання та пунктах 5.5, 5.6 та 5.7 цих Правил.

При цьому пункт 5.6. Правил передбачає, що невід'ємними частинами договору про постачання електричної енергії є: акт (акти) про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін; відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії (точка встановлення, тип, покази на момент укладання договору тощо); схема електропостачання споживача із зазначенням ліній, що живлять електроустановки споживача, і точок їх приєднання; повідомлення про граничні величини споживання електричної потужності та години контролю максимального навантаження енергосистеми; за необхідності до договору про постачання електричної енергії додаються: акти екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання споживача; порядок розрахунку технічних втрат електричної енергії в електричних мережах; перелік випадків, коли постачання електричної енергії може бути обмежене споживачу, та порядок обмеження.

Відповідно до п.1 спірного Договору (в редакції додаткової угоди від 10.03.2010) Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача за об'єктами Споживача згідно з умовами цього Договору та Додатків до Договору, що є його невід'ємною частиною, а споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та Додатків до Договору, що є його невід'ємною частиною.

Додатком № 4А до Договору визначено, що постачання електричної енергії здійснюється за об'єктами Споживача, розташованими за адресами: м. Київ, пров. Інженерний, 2 (офісне приміщення) та м. Київ, пров. Інженерний, 27 (артезіанська свердловина).

Відповідно до Додатку №6А «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін», межа відповідальності за стан та обслуговування електромереж та установок встановлено на опорі №4 та №31. У Додатку №4А точка продажу теж зазначена ОП №31, а об'єктом є артезіанська свердловина.

Таким чином, саме вказаний об'єкт був визначений у Договорі як електроустановка, до якої здійснювалося постачання електроенергії позивачем.

Як зазначено вище невід'ємною частиною договору про постачання електроенергії є додатки до договору, зокрема акт (акти) про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Відповідно до додатку 4А до договору в редакції 2005 були два об'єкти електропостачання за адресами: м. Київ, пров. Інженерний, 2 (офісне приміщення) та м. Київ, пров. Інженерний, 27 (артезіанська свердловина).

З 10.12.2014 постачання електричної енергії за адресою пров. Інженерний, 2 (офісне приміщення) було припинено відповідно до звернення позивача від 09.12.2014.

Відповідно до п. 1.2 Правил споживач електричної енергії - це юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору, а об'єкт - це електрифікована споруда (сукупність електрифікованих споруд на одній території) або частина електрифікованої споруди, що належить суб'єкту господарювання на праві власності або користування.

Відповідно до п. 1.2 ПКЕЕ межа балансової належності - точка розділу елементів електричної мережі між власниками електроустановок за ознаками права власності або користування, або повного господарського відання.

Відповідно до умов договорів купівлі-продажу електрообладнання, копії яких наявні в матеріалах справи, частина обладнання, яке відповідно до умов договору №10173 від 23.09.2005 перебувало на балансі позивача перейшло у власність відповідача, що свідчить про зміну межі балансової належності.

Відповідно до акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін до договору №10173 від 23.09.2005 на балансі споживача знаходилося: КТП 7057, КТП 6216, відпайка від опори №31 до опори №6 та KЛ 10 кВ від опори 31 до КТП 7057, відпайка від опори №4 до КТП 6216. Межа відповідальності за стан та обслуговування електромереж та електроустановок була на опорі №4 та №31.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу №1332/18-16 від 29.08.2016 позивачем було придбано у Громадської організації «Джерело» та ТОВ «НВП «ВЛАДИСЛАВ» як співвласників КТП 7057, обладнання РУ 10/0,4 кВ, кабельну та повітряну лінії.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

Отже, враховуючи відсутність доказів визнання недійсним договору купівлі-продажу №1332/18-16 від 29.08.2016 в судовому порядку та не встановлення підстав, з якими закон пов'язує недійсність договору, враховуючи презумпцію правомірності правочину, договір купівлі-продажу №1332/18-16 від 29.08.2016 на час розгляду даної справи судом є чинним.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу №679/18-17 від 19.05.2017 ПАТ позивачем було придбано у Громадської організації «Джерело» КТП 6216, обладнання РУ 10/0,4 кВ та повітряну лінію 10 кВ.

Таким чином станом на сьогодні дане обладнання є власністю позивача, а межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін встановлюється на наконечниках КЛ-0,4 кВ в КТП 7057, що свідчить про зміну балансової належності та невідповідність її Додатку № 4А до Договору.

Отже, враховуючи зміну меж балансової належності внаслідок переходу до відповідача права власності на електричне обладнання, визначені сторонами в додатку № 4А до Договору межі балансової не відповідають дійсним межам, які існують на момент розгляду справи.

Таким чином, умови договору про постачання електричної енергії не відповідають фактичним обставинам щодо меж балансової належності, постачання електричної енергії за таких умов не відповідає вимогам Правил щодо розмежування балансової належності та точок приєднання ліній споживача. За таких умов у відповідача відсутні підстави для постачання позивачу електричної енергії на підставі Договору без внесення відповідних змін до нього з метою приведення у відповідність до вимог Правил.

На час розгляду справи жодна із сторін, ні постачальник електричної енергії, який придбав КТП, ні споживач (позивач), який зацікавлений в постачанні електричної енергії, внесення змін у Договір №10173 про постачання електричної енергії від 23.09.2005р. не ініціював.

Крім того, відповідно до підпункту 8 п.5.4. ПКЕЕ одним із документів, який має бути наданий заявником для укладення договору про постачання електричної енергії, договору про технічне забезпечення електропостачання споживача або договору про спільне використання технологічних електричних мереж є копія документа, яким визначено право власності чи користування на об'єкт (приміщення) або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об'єкта).

З наведених норм вбачається, що постачання електричної енергії здійснюється постачальником до об'єктів, які належать споживачу на відповідному правовому титулі. При цьому постачання електроенергії до електроустановок, які не належать споживачу, Правилами не передбачені.

Судом встановлено, що при укладенні Договору з відповідачем позивачем було надано дозвіл на спеціальне водокористування від 15.08.2005 з терміном дії до 15.08.2008, що підтверджує наявність у позивача права користування об'єктом, до якого здійснювалося постачання електроенергії протягом строку дії Договору.

З матеріалів справ вбачається, що відповідач звертався до Державної служби геології та надр України, з приводу інформації щодо продовження позивачу терміну дії дозволу на спеціальне водокористування.

Відповідно до відповіді Державної служби геології та надр України №2376/03/10-18 від 12.02.2018 у Держгеонадра відсутня інформація щодо надходження пакетів документів ТОВ «Компанія «Тітал» та ТОВ «Джерело-1» для отримання висновків щодо можливості видачі дозволу на спеціальне водокористування, від органів, уповноважених на видачу дозволу на спеціальне водокористування.

Позивачем достатніми та допустимими доказами не підтверджено право користування артезіанською свердловиною.

За таких обставин, враховуючи фактичну зміну меж балансової належності та недоведеність позивачем належності йому на праві власності чи користування об'єкту постачання електричної енергії, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236-240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складення рішення: 21.05.18р.