ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2018 р. Справа № 5023/10655/11

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Тарасова І.В., суддя Пушай В.І.,

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.,

за участю представників сторін:

від Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова - Воронов С.В. - за довіреністю від 03.01.2018 № 110/48-06,

від боржника - Ігнатенко Т.В. - за довіреністю від 26.12.2017 № 233-16,

від інших учасників справи - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева", (вх.№ 316Х)

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.01.2018 у справі №5023/10655/11, (колегія суддів у складі: головуючий суддя Усатий В.О., суддя Яризько В.О., суддя Савченко А.А.), постановлену о 13:42 год. в м. Харкові, повний текст ухвали складено 26.01.2018,

за заявою Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод", м. Львів,

до Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева", м. Харків,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача, Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева", про стягнення 920877,48 грн. заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (список № 1) за червень - серпень 2017 року.

Ухвалою Господарського Харківської області від 24.01.2018 у справі №5023/10655/11 заяву Слобожанського об'єднаного УПФУ м. Харкова (вх. №3305/17 від 28.09.2017) задоволено. Стягнуто з Державного підприємства "Завод ім.В.О.Малишева на користь Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова заборгованість з відшкодування пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №1 в сумі 920877,48 грн. Стягнуто з Державного підприємства "Завод ім.В.О.Малишева" на користь Державного бюджету України 13813,16 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ДП "Завод ім. В.О.Малишева" зареєстроване як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (реєстраційний номер 0102), а тому, в силу приписів абз.5 ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та вимог Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 року та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України №64/8663 від 16.01.2004, на боржника покладено обов'язок відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах працівникам, що працювали на ДП "Завод ім. В.О. Малишева" до досягнення ними пенсійного віку.

Судом встановлено, що розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, визначених відповідно до п."а" статті 13 Закону "Про пенсійне забезпечення" (список №1) по 209 пенсіонерам за період червень-серпень 2017 року на загальну суму 920877,48 грн. направлялись управлінням Пенсійного фонду на адресу боржника та останнім у встановленому законодавством порядку не оскаржувались.

Визнавши встановленим факт того, що розмір фактичних витрат заявника в розмірі 920877,48 грн., який покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1, за спірний період підтверджується первинними документам, картками особового рахунку, розрахунками, які визначають розмір заборгованості підприємства перед Пенсійним фондом, а також відсутність сплати боржником суму заборгованості по фактичних витратах на виплату та доставку пенсій у розмірі 920877,48 грн. на користь Управління Пенсійного фонду у встановлені законодавством строки, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, Державне підприємство "Завод імені В.О. Малишева" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.01.2018 у справі №5023/10655/11 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявлених вимог Слобожанському об'єднаному УПФУ м. Харкова відмовити у повному обсязі; стягнути з Слобожанського об'єднаного УПФУ м. Харкова на користь Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" суму сплаченого судового збору в розмірі 20719,75 грн. за подачу апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, апелянт вказує, що боржником при проведенні розрахунків зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період липень-серпень 2017 через банківську установу було реалізовано надане право на встановлення призначення платежу, тому у позивача відсутні будь-які підстави самостійно змінювати його та спрямовувати отримані кошти на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення. За твердженням боржника, судом першої інстанції при зарахуванні заявлених грошових вимог в рахунок погашення заборгованості за лютий 2017 року не було встановлено обставину наявної заборгованості за вказаний період часу, з огляду на те, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.09.2017, залишеної без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.01.2018, вже стягнуто фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій (список № 1) за лютий 2017 року по 241 пенсіонеру в розмірі 317615,29 грн., в тому числі доплати за попередні місяці в сумі 5522,94 грн.

На думку апелянта, долучені заявником до матеріалів справи рахунки не є належними доказами у справі, оскільки в діях останнього має місце порушення п. 6.4 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до пенсійного фонду України" в частині відсутності складання щорічних розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій та надіслання їх відповідачу. Щомісячні розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, які надані позивачем до матеріалів справи в якості доказу, містять лише відомості про призначення та нарахування особам пенсії на пільгових умовах, але не можуть бути належним доказом факту здійснення витрат, а тому стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових винесено з порушенням норм процесуального права та за відсутності доказів на їх підтвердження.

Таким чином, апелянт вказує, що в зв'язку з неможливістю встановлення факту призначення та виплату особам пенсій на пільгових умовах, висновки місцевого господарського суду щодо наявності заборгованості у ДП "Завод ім. В.О. Малишева" з відшкодування пільгових пенсій в сумі 920877,48 грн. є необґрунтованими.

Разом з тим, на думку апелянта. судом першої інстанції невірно застосовано норми ст.ст. 12, 16 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017), статей 1, 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки спори за заявами поточних кредиторів з вимогами до боржника, що ґрунтуються на зобов'язаннях, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутства, підлягають розгляду у загальному позовному провадженні. В свою чергу, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом як уповноважений державою орган при здійсненні ним владних управлінських функцій, а тому у відповідності до положень ст. 17 КАС України позов про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.09.2017 у справі №5023/10655/11 залишити без змін.

В обґрунтування своєї позиції у справі вказує, що у відповідності до положень ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ч. 4 п. 1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР, п. 6.1 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, в розмірі 100 відсотків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій до досягнення працівниками загальновстановленого пенсійного віку. Видавши довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, відповідач підтвердив право своїм працівникам на призначення пільгової пенсії за списком № 1, відповідно до п. "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за роботу із шкідливими і важкими умовами праці.

З огляду на те, що у відповідності до положень п.п. 6.4, 6.5, 6.7 вказаної вище Інструкції саме розрахунок визначає розмір заборгованості підприємства перед Пенсійним фондом з відшкодування пільгових пенсій та містить інформацію стосовно відсотка відшкодування підприємством відповідно до стажу працівника, розмір пенсії, суму витрат на доставку, а також узгоджений головним бухгалтером Управління, вказаний документ є єдиним належним доказом, що підтверджує фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1. В свою чергу, відповідачу щомісячно (при зміні розміру сум, що підлягають відшкодуванню) направлялись розрахунки за період червень - липень 2017 року на загальну суму 920877,47 грн., складені у відповідності до вимог зазначеної Інструкції, є узгодженими і підлягають сплаті в розмірі, зазначеному органом Пенсійного фонду України.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2018 у зв'язку знаходженням судді Гребенюк Н.В. у відпустці для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Тарасова І.В., суддя Пушай В.І.

В судовому засіданні представник боржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.01.2018 у справі №5023/10655/11 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявлених вимог Слобожанському об'єднаному УПФУ м. Харкова відмовити у повному обсязі. Представник Слобожанського об'єднання УПФУ м. Харкова заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.01.2018 у справі №5023/10655/11 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Як зазначено вище, Слобожанське ОУ ПФУ звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з боржника - ДП "Завод ім. В.О.Малишева" заборгованості з відшкодування пільгових пенсій, призначених працівникам підприємства боржника на пільгових умовах (список №1) за період червень-серпень 2017 року по 209 пенсіонерам в загальній сумі 920877,48 грн. в порядку позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.10.2017 порушено провадження по справі № 922/3305/17 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.12.2011 порушено провадження у справі № 5023/10655/11 за заявою ДП "Львівський бронетанковий завод" про визнання банкрутом ДП "Завод ім. Малишева", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою суду від 09.10.2012 за результатами підготовчого засідання встановлено розмір безспірних вимог ініціюючого кредитора - ДП "Львівський бронетанковий ремонтний завод" в сумі 512640,00 грн., введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядника майна.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.10.2017 матеріали справи № 922/3305/17 за позовом Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова до державного підприємства "Завод ім. Малишева" про стягнення 920877,48 грн. передано за виключною підсудністю для подальшого розгляду господарським судом Харківської області в межах справи про банкрутство державного підприємства "Завод ім. Малишева" № 5023/10655/11.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п'яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п'яти днів після залишення її без задоволення. Спори між судами щодо підсудності не допускаються.

Вказана ухвала місцевого господарського суду від 19.10.2017 про передачу спору за виключною підсудністю для подальшого розгляду господарським судом Харківської області в межах справи про банкрутство не була оскаржена жодним учасником провадження у справі у визначені Законом строки та набула законної сили.

Згідно з ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 №3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Отже, одним з загальновизнаних принципів побудови системи перевірки судових рішень, в тому числі в господарському судочинстві, є принцип правової визначеності, реалізація якого має на меті досягнення стабільності правового регулювання та існуючих правовідносин, необхідної для того, щоб кожен з учасників цих правовідносин міг у розумних межах бути впевненим у незмінності свого досягнутого правового статусу, набутих прав та обов'язків.

Скаржником, посилаючи на порушення судом правил підсудності даного спору під час постановлення оскаржуваної ухвали, не враховано, що остаточне судове рішення з цього питання вже відбулося, а право на звернення з заявою, спрямованою на перегляд остаточного судового рішення, має реалізовуватися відповідно до особливостей законодавчого регулювання звернення за переглядом судового рішення в порядку апеляційного та касаційного провадження.

Крім того, відповідно до ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, право на справедливий судовий розгляд включає в себе право на доступ до правосуддя в широкому розумінні.

Зважаючи на те, що підсудність справи, що розглядається, визначена на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, та у відповідності до статті 326 ГПК України підлягає обов'язковому виконанню, судова колегія не вбачає правових підстав для повторного розгляду даного питання під час апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Харківської області від 24.01.2018. З метою дотримання принципу захисту прав, свобод і законних інтересів сторін щодо розгляду справи незалежним і неупередженим судом в межах розумного строку, судова колегія вважає за можливе здійснити розгляд справи в межах провадження у справі про банкрутство з застосуванням спеціальних норм законодавства, якими врегульовано відповідну процедуру.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як вказує заявник, після порушення справи про банкрутство ДП "Завод ім. В.О. Малишева" за останнім перед Управлінням Пенсійного Фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, правонаступником якого є Слобожанське об'єднане управління ПФУ, утворилася заборгованість, що виникла внаслідок невідшкодування боржником Управлінню Пенсійного Фонду сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на підставі п. "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які були зайняті на роботах за списком №1 за період червень-серпень 2017 року в загальному розмірі 920877,48 грн.

Розрахунки фактичних витрат пенсійного органу на виплату та доставку пенсій пенсіонерам, що працювали на підприємстві боржника за списком №1 за спірний період направлялись на адресу боржника, проте, останнім залишені не сплаченими, що і стало підставою для звернення Слобожанського ОУ ПФУ до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання.

Абзацом 2 п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання.

Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у п.1 ст. 15 передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Згідно з п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України "Про Положення про Пенсійний фонд України" від 06.04.2011 №384/2011, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу Державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов'язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII). У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону №1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності зазначеним Законом.

При визначенні права на пенсію на пільгових умовах застосовуються Списки №1 і №2 виробництв цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 в яких, зазначається перелік посад, які дають право на пенсію на пільгових умовах.

Згідно абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі у відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Коло осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, визначено, зокрема, п. "а" ч.1 ст.13 Закону № 1788-ХІІ (список № 1).

Отже, обов'язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, в частині пенсій призначених у порядку ст.13 Закону №1788-ХІІ, покладений на підприємства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 07 липня 2015 року №21-735а15.

Матеріалами справи встановлено, що Державне підприємство "Завод імені В.О. Малишева" зареєстроване як юридична особа та є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (реєстраційний номер 0102).

Порядок відшкодування страхувальниками витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 (далі - Інструкція).

Відповідно до п.6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених па пільгових умовах, в розмірі 100 відсотків фактичних втрат на виплату та доставку пенсій.

Відповідно п.6.2 Інструкції витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підприємства зобов'язані відшкодовувати органам Пенсійного фонду витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення", до досягнення працівниками загальновстановленого пенсійного віку.

У відповідності до приписів п.п.6.4 п.6 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено пунктом 6.8 Інструкції.

Колегією суддів враховується, що Пенсійний фонд України є єдиним органом, на який покладено обов'язок призначення та виплати пенсій особам, які набули такого права. Виключно до повноважень Пенсійного фонду України віднесено перевірку даних особи, що звернулась із заявою про призначення пенсії, наданих документів та визначення чи має така особа право на пенсію.

Дані, що містяться в розрахунках здійснюються в автоматизованому режимі, а отже, розрахунки заявника складені на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного Фонду України та інших пенсійних управлінь, на обліку в яких знаходяться працівники боржника та містять всі дані про пенсіонера, дату з якої призначена пенсія, дату досягнення пенсійного віку, стаж, необхідний для призначення пільгової пенсії, стаж роботи на підприємстві, загальний місячний розмір пенсії, розмір, який підлягає відшкодуванню, також відсоток відшкодування ДП «Завод ім. Малишева» відповідно до стажу та інше.

Для призначення пільгової пенсії заявник разом з іншими документами надає органу Пенсійного фонду довідку, що підтверджує пільговий стаж роботи осіб на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідна довідка видається самим підприємством за зразком, передбаченим пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що пенсії, призначені на підставі п. "1" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які були зайняті на роботах за списком №1, відшкодовуються ДП "Завод ім. В.О. Малишева", як платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та юридичною особою, працівники якої були зайняті на роботах за списком №1.

Підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за відповідний період, складені згідно додатку №6 до Інструкції, які направляються підприємству на його адресу, а на підприємство в силу вимог законодавства покладається обов'язок із відшкодування витрат понесених пенсійним органом витрат на доставку та виплату таких пенсій.

При цьому, колегія суддів враховує, що предметом даного спору є стягнення невідшкодованих коштів , а не правомірність призначення пенсій.

Заперечуючи проти заявлених вимог, боржник зазначав, що в порушення вимог п. 6.4. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України, заявником щорічних розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі п. "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на адресу боржника до 20 січня поточного року не надсилалось. Заявником не надано доказів перерахування виплат 209 особам, які зазначені в розрахунках.

Як вже зазначалось, порядок відшкодування страхувальниками витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

Пунктом п. 6.5. Інструкції встановлено, що розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин (абз. 2 п. 6.7 Інструкції).

Виходячи зі змісту абзацу другого пункту 6.8 Інструкції, у разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування, органи ПФУ повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин, що і було здійснено заявником шляхом направлення на адресу боржника розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за періоди червень-серпень 2017 року.

Матеріали справи свідчать, що саме у зв'язку з підстав, визначених п. 6.4., п. 6.5. Інструкції, Управлінням Пенсійного фонду листом від 16.06.2017 за вих. №4861/48-03, від 19.07.2017 за вих.№ 6736/48-03, від 19.08.2017 за вих.№ 8474/48-03 боржнику було направлено розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період червень-серпень 2017 року на загальну суму 920877,48 грн. (т.36 (1), а.с. 12-107) Зокрема, як зазначено у вказаному листі, розрахунок фактичних витрат було направлено боржнику саме у зв'язку із змінами в сумі пенсій.

Дослідженням вказаних розрахунків встановлено, що вони складені за формою, яка визначена додатком №6 до Інструкції та містять інформацію стосовно ПІБ особи, якій призначено пенсію на пільгових умовах, дату з якої призначено пенсію, дату досягнення особою пенсійного віку, стаж, необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах (років, місяців), стаж роботи на підприємстві боржника, що враховано при обчисленні плати (років, місяців), загальний місячний розмір пенсії, доплати, надбавки з інших джерел, фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за попередній рік, розмір плати відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", частку плати цього підприємства, суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за період з дати призначення (перерахунку) пенсії до дати формування розрахунку, місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, який розраховується за формулою, наведеною у графі 16 додатку №6 розрахунку. Розрахунки підписані повноважною особою.

Отримання вказаних листів уповноваженою особою боржника підтверджується підписом відповідальної особи на повідомленнях про вручення поштових відправлень, що міститься в матеріалах справи (т. 36 (1), а.с. 108).

Таким чином, дані про зміни в розмірі призначених пенсій та нарахованих доплат на відшкодування витрат на виплату та доставку у спірний період пенсій особам, які працювали на підприємстві скаржника, належним чином доведено до відома боржника.

В спростування доводів скаржника про невиконання пенсійним органом вимог п. 6.4. Інструкції щодо направлення на адресу боржника до 20 січня поточного року щорічних розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі п. "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", колегія суддів зазначає, що чинне законодавство не передбачає можливості звільнення боржника від обов'язку відшкодувати витрати на виплату та доставку пільгових пенсій у разі неповідомлення пенсійним органом про наявність таких витрат у строки, встановленні пунктом 6.4. Інструкції №21-1, тобто до 20-го січня поточного року.

Питання справедливості розгляду не обов'язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (див. рішення Суду у справі Яременко проти України, no. 32092/02, від 12.06.2008).

Отже, доводи скаржника про порушення органами Пенсійного фонду України порядку доведення до боржника інформації про розмір сум до відшкодування на поточний рік щодо витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, як підстави для звільнення від зобов'язання щодо відшкодування відповідних витрат, не ґрунтуються на законі, оскільки наявність обов'язку щодо їх сплати підтверджується іншими доказами у справі.

Також, апелянт наголошує на тому, що надані заявником до матеріалів справи розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій містять лише відомості про призначення та нарахування особам пенсії на пільгових умовах, але не підтверджують факт здійснення витрат пенсійного органу.

Статтею 47 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Пенсійні виплати здійснюються як через банківські установи, так і через поштові відділення зв'язку, в які входять як пенсія за віком, за вислугу років, по інвалідності так і пільгові пенсії.

З метою забезпечення стабільного фінансування виплати пенсій кожному пенсіонеру встановлено індивідуальну дату виплати пенсії протягом виплатного періоду, з 4 по 25 число щомісяця.

За поясненнями Слобожанського УПФУ, Пенсійним фондом України розроблено відповідну програму по формуванню розрахунків, форма розрахунків в даній програмі заповнюється автоматично. Зміни в цю програму не вносяться працівниками управління, ця програма автоматизована і розроблена на виконання інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженою Постановою Правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003р. та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України № 64/8663 від 16.01.2004.

Крім того, Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 №21-2, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 за № 988/18283, затверджено Порядок ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, яким встановлено механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, тощо.

Для обліку платежів, контроль за нарахуванням та сплатою за якими покладено на органи Пенсійного фонду, є такі форми карток особових рахунків платників як Картка особового рахунку з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. (п. 3.2. Порядку)

Документами, на підставі яких здійснюється облік сум нарахованих платежів, що підлягають сплаті платниками, заносяться в автоматизованому режимі до карток особових рахунків платників, які також містять розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій (п. 2.2. Порядку).

З метою обліку нарахованих і сплачених сум платежів, картки особових рахунків платників формуються автоматично на підставі Картки особового рахунку юридичної або фізичної особи, яка сплачує внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за найманих працівників та Картки особового рахунку з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій (3.1. Порядку).

Таким чином, інформаційні дані щодо осіб, які працювали на підприємстві боржника за списком №1 та які отримують пенсію на пільгових умовах як такі, що працювали у боржника повний робочий день на роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за списком №1 та набули необхідного стажу , що надає їм право на призначення пільгової пенсії за списком №1 містяться в картці особового рахунку ДП "Завод ім. В.О. Малишева", а розмір відшкодування витрат, що підлягає відшкодуванню підприємством пенсійному органу на виплату та доставку пенсій таким особам здійснюється в автоматичному режимі.

З матеріалів справи вбачається, що склад витрат пенсійного органу на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №1 підтверджується наявною в матеріалах справи карткою особового рахунку ДП "Завод ім. В.О. Малишева" за червень в розмірі 319588,56 грн., липень 2017 року в розмірі 300321,26 грн., серпень 2017 року в розмірі 300967,66 грн. (а.с. 96 (1), а.с. 8-10).

Крім того, судова колегія зазначає, з аналізу вищенаведених правових норм, обов'язку підприємства щодо відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсії кореспондує обов'язок пенсійного органу щодо направлення розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", до 20-го січня поточного року.

Єдиною підставою для відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за Списком №1 та повідомлення про направлення та вручення розрахунку.

Згідно матеріалів справи, Слобожанським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м.Харкова направлялись відповідачу розрахунки сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за списком № 1 за період червень-липень 2017 року на загальну суму 920877,47 грн.

У відповідності з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції та апеляційний господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідили матеріали справи в їх сукупності, дали вірну юридичну оцінку обставинам справи та правильно, з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права вирішили спір у справі.

Враховуючи встановлені у справі обставини щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачем та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ДП "Завод ім.В.О.Малишева" зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, понесені Слобожанським об'єднаним УПФ України в м. Харкові на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за списком № 1, за період червень-серпень 2017 в розмірі 920877,48 грн., оскільки законодавство, що регулює спірні правовідносини, не містить виключень щодо наявності умов, за яких у підприємств не виникає обов'язку відшкодовувати понесені пенсійним фондом витрати щодо доставки та виплати цих пенсій.

Згідно з розрахунком суми заборгованості Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду м. Харкова з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 сплата боржником коштів за період липень-серпень 2017 року, які здійснювались ним відповідно до пункту 5.4 розділу V Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 27 вересня 2010 року № 21-2, зараховано в погашення заборгованості за лютий 2017 року в розмірі 56202,73 грн., за березень 2014 року в розмірі 374845,38 грн. та за квітень 2014 року в розмірі 170240,81 грн.

Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, виходив з того, що відповідачем не виконано обов'язок що сплатити до пенсійного органу фактичних витрат останнього на виплату і доставку пенсій за період липень-серпень 2017, призначених на пільгових умовах, колишнім працівникам відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідно до призначень платіжних доручень № 6387 від 15.08.2017 на суму 300321,26 грн., №7163 від 15.09.2017 на суму 300967,66 грн. боржником було сплачено відповідну заборгованість за спірний період (т,96 (1), а.с. 116-119). Разом з тим, пенсійним органом відповідні платежі були зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості з відшкодування пільгових пенсій за списком № 1 за попередні періоди.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком незалежно від останнього місця роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Як встановлено частинами другою та третьою статті 25 Закону № 2464-VI, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

При цьому, за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення (частина шоста статті 25 Закону № 2464-VI).

Як передбачено пунктом 6.8 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

За правилами пункту 6.10 Інструкції відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду України за місцем його реєстрації.

Аналіз положень законів № 1788-ХІІ, 2464-VI, 1058-IV та Інструкції дає підстави дійти висновку, що право спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення надано позивачу лише щодо недоїмки, пені та фінансових санкцій. Водночас суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею.

Отже, право спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення надано позивачу лише щодо недоїмки, пені та фінансових санкцій. Водночас суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею, а тому позивачем їх зарахування в рахунок попередньої заборгованості всупереч призначенню платежу, зазначеному в платіжному дорученні, є протиправним і не приймається судом як належний доказ наявності у відповідача заборгованості за спірний період часу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі № 812/1347/17 і Верховного Суду України від 21 вересня 2015 року № справі № 823/597/15.

Натомість, позивачем, як зазначало вище, надані суду платіжні доручення, якими фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій за липень-серпень 2017 року сплачені повністю.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що право визначати призначення платежу щодо спірних сум відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику цих сум, а органи пенсійного фонду не наділені правом чи обов'язком змінювати будь-яким чином призначення платежу, і зазначає, що у позивача відсутні підстави для стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 за період липень-серпень 2017 року у сумі 601288,92 грн., оскільки спірні суми за вказані періоди часу відповідачем сплачені до подання позову (28.09.2017).

Отже, в задоволенні зазначеної суми заборгованості за період липень-серпень 2017 року слід відмовити як безпідставно заявленої, у зв'язку з чим ухвалу Господарського суду Харківської області в цій частині слід скасувати. В решті заявлених заявником вимог щодо стягнення з ДП «Завод імені В.О. Малишева» заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 за період червень 2017 року у сумі 319588,56 грн. оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Щодо розподілу суд судових витрат за наслідками розгляду даної справи судова колегія зазначає наступне.

Положеннями статті 12 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017, до підвідомчості господарських судів віднесено розгляд спорів з майновими вимогами до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство.

Перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено. Одним з різновидів таких спорів є грошове стягнення з боржника за порушення виконання ним поточних зобов'язань.

При цьому, законодавцем не передбачено окремих ставок судового збору за оскарження судових рішень, прийнятих в межах справи про банкрутство за результатами розгляду майнових спорів до боржника, однак, передбачено ставки судового збору за розгляд грошових вимог до боржника.

Колегія суддів зазначає, що грошові вимоги на предмет стягнення заборгованості з фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за своєю правовою природою є поточними грошовими вимогами у справі про банкрутство, охоплюються загальним поняттям "грошові вимоги до боржника", а отже, за їх розгляд відповідно до підпункту 10 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції Закону станом на момент подання позовної заяви), передбачено такий розмір судового збору в суді першої інстанції: 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, в якому такі вимоги пред'явлено до боржника. Зазначена норма є спеціальною, як така що застосовується до сплати судового збору при розгляді спорів у процедурах банкрутства та підлягає переважному застосуванню.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 27.02.2018 у справі № 6/6.

З моменту прийняття матеріалів справи №922/3305/17 ухвалою місцевого господарського суду від 19.10.2017 для розгляду по суті в межах справи №5023/10655/11 про банкрутство ДП "Завод імені В.О. Малишева", спір набув характеру майнового спору в процедурі банкрутства щодо стягнення поточної заборгованості боржника у процедурі банкрутства, що зумовлює застосування господарським судом під час його розгляду спеціальних норм законодавства про банкрутство та визначення розміру ставки судового збору, що підлягає до сплати при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, прийняте за результатами розгляду такого майнового спору, з урахуванням положень Закону України "Про судовий збір" щодо розміру судового збору у процедурах банкрутства.

За таких обставин, ставка судового збору, що підлягала сплаті за розгляд заяви (вх.№ 3305/17 від 28.09.2017) місцевим господарським судом складає 3200 грн.

З огляду на часткове задоволення заявлених Слобожанським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду м.Харкова вимог, на боржника має бути покладено витрати за подання відповідної заяви в розмірі 1110,72 грн., у зв'язку з чим ухвала суду від 24.01.2018 в частині стягнення з ДП "Завод імені В.О. Малишева" на користь Державного бюджету України судового збору за подання заяви в розмірі 12702,44 грн. підлягає скасуванню.

В свою чергу, оскаржуючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції від 24.01.2018 у справі про банкрутство №5023/10655/11 про стягнення заборгованості на суму 920877,48 грн., ДП "Завод ім. В.О. Малишева" належало сплатити судовий збір, обчислений як 150% від ставки судового збору у процедурах банкрутства, а саме 150% від 2-х розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 1 січня 2017 року (150% * 2 * 1600 = 4800 грн.). За таких обставин, за наслідками часткового задоволення апеляційної скарги у відповідності до на Слобожанське управління Пенсійного фонду України м.Харкова підлягає покладення 3133,92 грн. судових витрат за подання апеляційної скарги.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.01.2018 у справі №5023/10655/11 Слобожанським управлінням Пенсійного фонду України м.Харкова на підставі платіжного доручення від 02.02.2018 № 763 було сплачено 20719,75 грн. судового збору (т.96 (2), а.с. 55).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Державним підприємством "Завод імені В.О. Малишева" подано клопотання (вх.№ 3646 від 16.05.2018), в якому просить повернути з Державного бюджету України ДП "Завод імені В.О. Малишева" з Державного бюджету України суму зайво сплаченого судового збору у розмірі 15919,75 грн., сплаченого згідно платіжного доручення № 763 від 02.02.2018. З огляду на встановлені судом обставини зайво сплачених коштів за подання апеляційної скарги в розмірі 15919,75 грн., заявлене боржником клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 253, 254, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева", (вх.№316Х) задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.01.2018 у справі №5023/10655/11 скасувати в частині задоволення заяви щодо стягнення з Державного підприємства "Завод ім. В.О.Малишева" на користь Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова заборгованості з відшкодування пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №1, за липень, серпень 2017 року в сумі 601288,92 грн., а також стягнення з Державного підприємства "Завод ім. В.О.Малишева" на користь Державного бюджету України судових витрат за подання заяви в розмірі 12702,44 грн.

В цій частині прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Абзаци 1-3 резолютивної частини судового рішення викласти в наступній редакції:

"Заяву Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова (вх.№ 3305/17 від 28.09.2017) задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Завод ім.В.О.Малишева" ( код 14315629, 61001, м.Харків, вул.Плеханівська, 126) на користь Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова (код 41247824, 61140, м.Харків, вул.Гольдбергівська, б.15, р/р 2370 у ХОУ АТ "Ощадбанк " МФО 351823) заборгованість з відшкодування пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №1, за червень 2017 року в сумі 319588,56 грн.

В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Судова витрати на користь Державного бюджету України (одержувач коштів: Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві, , рахунок 0001, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, код бюджетної класифікації 22030106) за подання заяви в розмірі 1110,72 грн. покласти на Державне підприємство "Завод ім.В.О.Малишева".

В решті ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.01.2018 у справі № 5023/10655/11 залишити без змін.

Стягнути з Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова (код 41247824, 61140, м.Харків, вул.Гольдбергівська, б.15, р/р 2370 у ХОУ АТ "Ощадбанк" МФО 351823) на користь Державного підприємства "Завод ім. В.О.Малишева (код 14315629, 61001, м.Харків, вул.Плеханівська, 126) судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 3133,92 грн.

Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Повернути Державному підприємству "Завод імені В.О. Малишева" (61001, м.Харків, вул. Плеханівська, 126, ) з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір у розмірі 15919,75 грн., сплачений згідно платіжного доручення № 763 від 02.02.2018.

Оригінал платіжного доручення № 763 від 02.02.2018. залишається в матеріалах справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.05.2018.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя В.І. Пушай

Суддя І.В. Тарасова