донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

18.05.2018 справа №908/2379/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого (судді-доповідача): суддів при секретарі судового засідання: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
справу розглянуто в порядку письмового провадження без виклику учасників справи
розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", м. Київ в особі Запорізької регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від 21.02.2018 (підписано 26.02.2018)
у справі № 908/2379/17 (суддя Проскуряков К.В.)
за позовомРегіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя
до Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", м. Київ в особі Запорізької регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", м. Запоріжжя
простягнення 9 289,84 грн.

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року до господарського суду звернулось Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя (Позивач) із позовом до Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", м. Київ в особі Запорізької регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", м. Запоріжжя (Відповідач) про стягнення 9 289,84 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.02.2017 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного рішення по справі.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на хибний висновок суду першої інстанції про виникнення у Відповідача обовязку повернути майно 08.06.2015 та про обґрунтованість нарахування неустойки за період з 08.06.2015, оскільки договір № 7442927/д від 08.06.2015 про розірвання договору оренди державного нерухомого майна від 02.04.2012 № 2927/д, що перебуває на балансі Запорізької дирекції УДППЗ "Укрпошта" (Балансоутримувач), та акти приймання-передавання державного майна були направлені Позивачем для підписання разом з листом від 09.06.2015 та отримані Відповідачем лише 17.06.2015, тобто договір про розірвання не міг бути підписаний останнім 08.06.2015.

Крім того, зауважує, що договір про розірвання № 7442927/д від 08.06.2015 про розірвання договору оренди державного нерухомого майна від 02.04.2012 № 2927/д не містить дати підписання вказаного договору, тому відсутні підстави вважати, що він підписаний Відповідачем саме 08.06.2015.

Також Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не було надано оцінки листуванню між сторонами у справі та Балансоутримувачем щодо відмови останнього від прийняття спірного майна, що також свідчить про відсутність вини Відповідача. Проте, Балансоутримувачем спірне майно було прийнято за актом приймання-передавання тільки 01.12.2015.

Крім того, Відповідач зауважує, що господарським судом не зазначено в рішенні підстав з яких лист Відповідача від 20.05.2016 за вих. № 5/1097 відхилено, яким останній надав відповідь на претензії про свою незгоду з ними.

Відповідач також посилається на рішення господарського суду Запорізької області від 05.12.2016 у справі № 908/2821/16, яким на його думку фактично встановлено, що станом на 01.12.2015 спірний договір оренди розірвано не було. До того ж апелянтом за період з 01.08.2015 по 30.11.2015 на виконання спірного договору оренди проводилась оплата в розмірі 70% від розміру орендної плати.

Відповідачем до апеляційної скарги додані копії листування між учасниками справи, проте клопотання про подання додаткових доказів ним не заявлено, отже судовою колегією додатково подані Відповідачем документи до уваги не беруться.

Позивач надав відзив, яким проти доводів апеляційної скарги заперечив за мотивами того, що договір оренди припинив свою дію 08.06.2015, оскільки саме цією датою Відповідачем був підписаний договір про розірвання; Відповідачем не доведено обставин ухилення Балансоутримувача від підписання акту приймання-передавання; Відповідач був обізнаний про порядок повернення майна після розірвання договору оренди, як в момент укладення договору оренди, так і в момент ініціювання його розірвання.

Крім того, Позивач вважає, що посилання Відповідача на періоди стягнення заборгованості з орендної плати у справі № 908/2821/16 є недоцільним, оскільки це не стосується правовідносин сторін, що є предметом розгляду в даній справі.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи, встановлені наступні обставини:

- укладення 02.04.2012 між сторонами договору оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі Запорізької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку "Укрпошта" №2927/д (далі Договір), за умовами п. 1.1 якого Позивач передає, а Відповідач приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно нежитлові приміщення, вбудовані в другий поверх будівлі ОСОБА_3. А, реєстровий номер 21560045.800.АААЖЖБ113, а саме: нежитлові приміщення з №52 по №55 включно, площею 55,2 кв.м; частина коридору №44а, площею 22,15 кв.м, розміщені за адресою: Запорізька обл., Куйбишевський район, смт. Куйбишеве, вул. Леніна, 43, відповідно до плану поверху та експлікації приміщень з технічного паспорту будівлі. Орендоване майно перебуває на балансі Запорізької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку "Укрпошта" (далі Балансоутримувач);

- продовження сторонами строку дії Договору до 28.02.2018 включно;

- отримання Позивачем 20.05.2015 листа від Відповідача з проханням розірвати достроково Договір, укласти відповідний договір, прийняти майно та підписати акт приймання-передавання;

- укладення договору про розірвання № 7442927/д від 08.06.2015 (далі Договір про розірвання), у звязку з чим дію Договору припинено.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач посилався на те, що термін дії Договору припинився за згодою сторін на підставі договору про розірвання від 08.06.2015 №744/2927/д; майно за Договором повернуто Балансоутримувачу відповідно до акту приймання-передавання державного нерухомого майна 01.12.2015, тобто з простроченням, у звязку з чим за період користування майном з 08.06.2015 по 01.12.2015 Відповідачу нарахована неустойка у розмірі 9 289,84 грн., з урахуванням часткових оплат.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилався на умови договору, ст.ст. 11, 530, 629, 785 ЦК України, ст. 216, 291 ГК України, ст.ст. 54, 61 ГПК України в редакції, чинній на момент звернення з позовом до суду.

Заперечуючи проти позову, Відповідач в першій інстанції посилався на перебіг спеціального строку позовної давності, а також на ухиляння Балансоутримувача від підписання акту-приймання-передавання державного нерухомого майна, що був підписаний лише після звернення до Позивача зі скаргою (а.с.85).

Письмові заперечення Відповідача від 22.02.2018 року з докладним викладенням обставин повернення майна та підписання акту-приймання передачі, що надійшли після прийнятого судом першої інстанції рішення (а.с.155) судова колегія не приймає до уваги на підставі вимог ст. 269 ГПК України, оскільки вони не могли бути предметом дослідження суду першої інстанції під час розгляду ним справи.

Проте, судова колегія погоджується с доводами апеляційної скарги за наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості Позивачем факту невиконання Відповідачем взятих на себе зобовязань, зокрема, повернення державного майна з оренди Балансоутримувачу за актом приймання-передавання державного нерухомого майна від 01.12.2015 та дати припинення Договору, що зазначена в Договорі про розірвання 08.06.2015.

Питання щодо наявності або відсутності вини Відповідача в несвоєчасності підписання акту про повернення майна, судом в рішенні не відображене, як і не досліджене питання щодо моменту припинення дії Договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції, з чим погоджується судова колегія, встановлено, що правовідносини сторін виникли на підставі Договору та регулюються нормами ч. 1 ст. 216, ст.ст. 283, 291 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 785 Цивільного кодексу України, а також Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Разом з тим, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність та обґрунтованість позовних вимог, за наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 74, 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п. 10.6. Договору, останній припиняється достроково за взаємною згодою сторін.

За змістом п. 10.10. Договору, у разі його припинення або розірвання, закінчення строку дії та відмови від його продовження або банкрутства Відповідача, майно протягом трьох робочих днів з дати розірвання (припинення) повертається останнім Балансоутримувачу. У разі, якщо Відповідач затримав повернення майна з наступного дня після закінчення терміну повернення майна, він несе ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження майна.

Згідно п. 10.11. Договору, майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання сторонами договору за участю Балансоутримувача акта приймання-передавання. Обовязок по складанню акта приймання-передавання про повернення майна покладається на Відповідача.

Пунктом 10.12. Договору встановлено, якщо Відповідач не виконує обовязку щодо повернення майна в термін визначений в п. 10.10. Договору, він сплачує Позивачу неустойку в розмірі подвійної орендної плати за останній повний місяць оренди за весь час, що відраховується від дати припинення або розірвання Договору до підписання акту приймання-передавання, який підтверджує фактичне повернення орендованого майна.

Заявляючи про несвоєчасність виконання Відповідачем прийнятого на себе зобовязання по поверненню орендованого майна через припинення дії Договору оренди за угодою сторін, Позивач до позовної заяви додає копії листування між сторонами та Балансоутримувачем, які спростовують наявність вини Відповідача у несвоєчасному підписанні зазначеного акту, що спростовує законність підстав до стягнення спірної суми неустойки.

Сторонами не оспорюється, що Балансоутримувач не є стороною за Договором оренди, проте, за змістом п. 2 Договору про розірвання Відповідач зобовязаний повернути орендоване майно саме Балансоутримувачу відповідно до акту приймання-передавання за участю Позивача, відповідно до п.п. 5.11, 10.10 Договору.

За змістом зазначених норм Договору встановлений обовязок Відповідача повернути спірне майно балансоутримувачу протягом трьох робочих днів з дати розірвання Договору.

Згідно до п. 4 Договору про розірвання, він набуває чинності з моменту підписання його сторонами та є невідємною частиною Договору.

Вбачається, що три примірники Договору про розірвання, разом з актами приймання-передавання Позивач направив Відповідачу листом від 09.06.2015 за №11-13-033353. Отже зазначений Договір про розірвання не міг бути підсипаний останнім 08.06.2015.

Докази, на підставі яких можливо встановити дату отримання Відповідачем проекту Договору про розірвання та його підписання сторонами в матеріалах справи відсутні.

Натомість, з наданої Позивачем копії листа Відповідача від 25.09.2015 за № 304/208 вбачається, що Відповідач звертався до Позивача зі скаргою на безпідставне неприйняття Балансоутримувачем спірного приміщення у вигляді відмови останнього прийняти ключі від приміщення та підписати акт приймання-передавання. Саме за цим листом на адресу Позивача було направлено три примірники Договору про розірвання з копією листа Балансоутримувача від.26.08.2015 за №06/4-228 (а.с.33).

Отже час припинення дії Договору оренди, що повязаній з моментом підписання Договору про розірвання наданими Позивачем доказами не підтверджений.

Також зі змісту листів Позивача на адресу Відповідача від 19.10.2015 (а.с. 37) та Балансоутримувача від 08.10.2015 (а.с. 36) вбачається, що відмова останнього в прийнятті приміщення та підписанні акту зумовлена лише наявністю заборгованості з орендної плати, а не будь-яких інших причин, що спростовує наявність вини Відповідача в несвоєчасному поверненні спірного майна.

Відомостей щодо причин непідписання акту-прийому передавання спірного приміщення, що був направлений Балансоутримувачу вищезазначеним листом Позивача, за період з моменту його отримання до 01.12.2015 матеріали справи не містять.

Крім того, рішенням господарського суду Запорізької області від 05.12.2016 у справі № 908/2821/16, учасниками якої були сторони у даній справі, а також Балансоутримувач, встановлений факт порушення Відповідачем грошового зобовязання за спірним Договором за період з грудня 2013 року по листопад 2015 року включно, з останнього стягнуто за цей період орендну плату за Договором на користь Балансоутримувача. Судом встановлено, що у період дії Договору оренди, Відповідач своє зобовязання щодо внесення орендних платежів Балансоутримувачу в розмірі 30% від загального розміру орендної плати, належним чином не виконував, після розірвання Договору остаточний розрахунок так і не здійснив.

За змістом ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже встановлений рішенням суду в межах цієї справи обовязок Відповідача вносити оренду плату на підставі Договору за період по листопад 2015 року включно, свідчить про те, що судом встановлені обставини продовження дії Договору до моменту підписання сторонами акту приймання-передавання майна від 01.12.2015.

За таких підстав судова колегія погоджується з доводами Відповідача, що обовязок вчасно повернути спірне орендоване майно після припинення дії Договору ним взагалі не був порушений.

За вищенаведених підстав позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача неустойки в сумі 9 289,84 грн. задоволенню не підлягають.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Запорізької області від 21.02.2018 у справі № 908/2379/17 слід скасувати через неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

По справі слід прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя до Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", м. Київ в особі Запорізької регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", м. Запоріжжя про стягнення 9 289,84 грн. відмовити.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги слід покласти на Позивача.

Оскільки предметом розгляду у даній справі є стягнення суми в розмірі 9 289,84 грн., з урахуванням встановленого нормами ст. 4 Закону "Про судовий збір" мінімуму, судовий збір за подання апеляційної скарги мав бути сплачений Відповідачем в розмірі 2 400,00 грн.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже надлишково сплачений судовий збір в розмірі 243,00 грн. за подання апеляційної скарги може бути повернутий Відповідачу за наявності відповідного клопотання останнього, а з Позивача на користь Відповідача слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 400,00 грн.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", м. Київ в особі Запорізької регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", м. Запоріжжя задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 21.02.2018 у справі № 908/2379/17 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя до Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", м. Київ в особі Запорізької регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", м. Запоріжжя про стягнення 9 289,84 грн. відмовити.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (69001, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 50, ) на користь Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (03151, Київська область, м. Київ, вул. Народного ополчення, буд. 3, ) в особі Запорізької регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (69059, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 400,00 грн.

Зобовязати господарський суд Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 18.05.2018.

Головуючий (суддя-доповідач) О.В. Стойка

Судді І.В. Зубченко

ОСОБА_3