ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 рокуСправа № 912/249/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г. при секретарі судового засідання Солдатовій К.І. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/249/18

за позовом Олександрійської міської ради Кіровоградської області, м. Олександрія, Кіровоградська область

до відповідача ОСОБА_1 товариства з обмеженою відповідальністю "Гірник", с. Марто-Іванівка, м. Олександрія, Кіровоградська область

про стягнення 457 680,64 грн

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_2, довіреність № 10/12/23/1 від 04.01.18;

від відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 21 від 05.03.18;

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява № 63/5/23/1 від 01.02.2018 Олександрійської міської ради Кіровоградської області до ОСОБА_1 товариства з обмеженою відповідальністю "Гірник" про стягнення заподіяних збитків у вигляді неодержаних доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (кадастровий номер :16:708:0021), площею 2,4344 га, що розташована за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, Звенигородське шосе, 12 у сумі 457 680,64 грн.

Ухвалою від 09.02.2018 господарський суд відкрив провадження у справі № 912/249/18, підготовче засідання призначив на 05.03.2018.

03.03.2018 відповідачем подано суду відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає про: порушення з приводу формування колегіального органу (комісії з визначення збитків); те, що застосовані коефіцієнти у нормативно-грошовій оцінці земельної ділянки викликають сумнів щодо їх застосування з урахуванням п. 3.5, 3.6 Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого наказом Держкомзему України від 27.01.2006 № 18/15/21/11; наявність права постійного користування земельною ділянкою; те, що відповідач є платником фіксованого сільськогосподарського податку, які звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (а.с. 85 - 89).

Також, відповідач 03.03.2018, 05.03.2018, 14.03.2018 та 19.03.2018 подав до суду докази на підтвердження своїх доводів.

Ухвалою від 05.03.2018 господарський суд відклав підготовче засідання до 19.03.2018, поновив і продовжив відповідачу процесуальний строк для подання додаткових доказів до 19.03.2018.

19.03.2018 позивач подав до суду відповідь на відзив №108/23-16 від 15.03.2018 з відповідними доказами (а.с. 131 - 134).

В підготовчому засіданні 19.03.2018 оголошувалась перерва до 05.04.2018.

28.03.2018 позивачем подано клопотання №127/23-16 від 27.03.2018, яким останній просить долучити до матеріалів справи деякі документи.

Відповідач подав до суду 05.04.2018 заперечення № 38 від 03.04.2018, із змісту якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В підготовчому засіданні 05.04.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача позов заперечив. За згодою сторін суд ухвалою від 05.04.2018 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 19.04.2018.

В судовому засіданні 19.04.2018 оголошено перерву до 04.05.2018.

В судовому засіданні 04.05.2018 оголошено перерву до 16.05.2018.

Під час розгляду справи по суті виник ряд питань з приводу нарахування та сплати відповідачем земельного податку за частину земельної ділянки та порядку розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки по Звенигородському шосе, 12.

Відповідно до ч. 5 ст. 161 ГПК України, суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

З урахуванням зазначеного та з метою всебічного, повного та об'єктивного розгляду справи, господарський суд враховує при вирішенні спору надані сторонами додаткові пояснення під час судового розгляду справи та враховує, що подані відповідачем докази про сплату земельного податку лише додатково підтверджують раніше зазначені відповідачем обставини щодо цього питання.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши подані докази та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив.

Відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.08.2006 у справі № 2-3914/2006 Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Гірник" набуло право власності на нерухоме майно, а саме: м'ясорибокоптильний цех, дрібнооптова база (технічний опис майна), що знаходяться за адресою: м. Олександрія, Кіровоградська область, Звенигородське шосе, будинок № 12 (а.с. 59, 60).

Право власності зареєстроване 07.04.2012 (а.с. 61).

До Олександрійської міської ради 28.12.2012 звернувся СТОВ "Гірник" із заявою про затвердження проекту землеустрою на земельну ділянку за адресою м. Олександрія, Звенигородське шоссе, 12 для обслуговування приміщення м'ясокоптильного цеху та дрібнооптової бази (а.с. 156).

Разом з заявою надано доручення, яким директором ОСОБА_4 доручено головному бухгалтеру ОСОБА_5 здати в Олександрійський міськвиконком на затвердження проекти землеустрою на земельні ділянки, розміщені під будівлями і спорудами СТОВ "Гірник" на території Олександрійської міської ради та отримати після затвердження (а.с. 158).

Рішенням Олександрійської міської ради від 15.02.2013 № 909, надано СТОВ "Гірник" в оренду строком на 3 роки земельну ділянку площею 24343,73 кв.м. (у т.ч. 24343,73 кв.м. - під землями промисловості) за адресою: Звенигородське шоссе, 12 для обслуговування м'ясокоптильного цеху та дрібнооптової бази за рахунок земель запасу промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення Олександрійської міської ради з розміром орендної плати - 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Визначено СТОВ "Гірник" - 2 місячний термін для укладення договору оренди землі (а.с. 15).

05.03.2013 Олександрійська міська рада звернулась до Відповідача з листом 104/10/06/1) з приводу того, що рішенням Олександрійської міської ради від 15.02.2013 № 909 Відповідачу надано в оренду земельну ділянку за адресою: м. Олександрія, Звенигородське шосе, 12, визначено 2-місячний термін для оформлення договору оренди земельної ділянки, тобто, до 15.04.2013 (а.с. 16).

11.09.2013 Олександрійська міська рада звернулась до Відповідача з листом (№ 483/10/06/1) з приводу того, що станом на 01.09.2013 рішення Олександрійської міської ради від 15.02.2013 № 909 Відповідачем не виконане, земельна ділянка використовується без правовстановлюючих документів, щомісячно міському бюджету наносяться збитки у розмірі недоотриманої орендної плати (а.с. 17).

21.03.2014 Олександрійська міська рада звернулась до Відповідача з листом № 69/10/06/1) з приводу того, що станом на 19.03.2014 договір оренди земельної ділянки Відповідачем не укладено, земельна ділянка використовується без правовстановлюючих документів, та щодо термінового здійснення заходів по оформленню договору оренди земельної ділянки (а.с. 18).

06.07.2015 Олександрійська міська рада звернулась до Відповідача з листом ( № 192/10/06/2) з приводу необхідності оформлення договору оренди земельної ділянки у термін до 01.08.2015 (а.с. 19).

01.02.2016 Олександрійська міська рада звернулась до Відповідача з претензією (№ 98) щодо відшкодування збитків у розмірі 256088,79 грн за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів (а.с. 20, 21).

26.02.2016 Олександрійська міська рада звернулась до Відповідача з листом (№ 220) щодо добровільного виконання вимог претензії від 01.02.2016 № 98, а у випадку не виконання, Відповідач був повідомлений про те, що Олександрійська міська рада вимушена буде звертатися до суду за захистом своїх порушених прав (а.с. 22).

13.04.2016 Олександрійська міська рада звернулась до Відповідача з листом (№72/10/06/1) щодо термінового здійснення заходів по підписанню договору оренди земельної ділянки, до якого було додано проект договору оренди земельної ділянки за адресою: м. Олександрія, Звенигородське шосе, 12 в 4-х примірниках (а.с. 25, 26).

Матеріали справи не містять відповідей відповідача на вказані звернення.

Згідно відомостей з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме: Інформаційної довідки від 18.09.2017 № 97615702, відповідачу на праві приватної власності на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.08.2006 по справі № 2-3914/2006 належить нерухоме майно, а саме: м'ясорибокоптильний цех, дрібнооптова база (технічний опис майна), що знаходяться за адресою: м. Олександрія, Кіровоградська область, Звенигородська шосе, буд. № 12 (а.с. 30).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме Інформаційної довідки від 18.09.2017 № 97615702, земельна ділянка, площею 2,4344 га кастровий номер :16:708:0021 за адресою: м. Олександрія, Звенигородське шосе, будинок 12, належить до земель комунальної власності територіальної громади м. Олександрії в особі Олександрійської міської ради (а.с. 30).

Таким чином, позивач зазначає, що Відповідач, з 28.08.2006 і по даний час, являючись фактичним користувачем земельної ділянки площею 2,4344 га, кадастровий номер :16:708:0021, користується вказаною земельною ділянкою без передбаченого чинним законодавством договору оренди земельної ділянки, та, відмовляючись у досудовому порядку укласти відповідний договір оренди земельної ділянки, не сплачує передбачену чинним законодавством плату за користування земельною ділянкою, внаслідок чого порушує права власника в особі Олександрійської міської ради щодо отримання орендної плати за користування Відповідачем земельною ділянкою.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосфера, повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади.

Статтею 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що до виключної компетенції міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Суб'єктами права на землі комунальної власності згідно статті 80 Земельного кодексу України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу: в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевою самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту реєстрації цих прав.

Верховний Суд України у висновку від 01.02.2012, зокрема у розділі Спори, що виникають із земельних правовідносин роз'яснив, що за змістом ст. 377 Цивільного кодексу України, ст. ст. 120, 123, 124 Земельного кодексу України, ст. 16 Закону від 06.10.1998 Про оренду землі з виникненням права власності на будівлю чи споруду у юридичної особи виникає право одержати земельну ділянку у користування, а розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення у строки, встановлені законом, зобов'язаний відповідний повноважний орган державної влади або місцевого самоврядування (постанова Верховного Суду України від 06.12.2010 у справі № 3-51 гс 10).

Аналогічна позиція викладена в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин, зокрема в абз. 2 п. 2.10. зазначено, що правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться і відповідне нерухоме майно. При цьому, новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до законодавства.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов'язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією нерухомістю.

Статтею 206 ЗК України та статтею 288 ПК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку з орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Разом з тим, зазначає позивач, відповідач не вчинив дій, спрямованих на оформлення права власності або права на постійне землекористування вказаною ділянкою, а тому, не є суб'єктом плати за землю у формі земельного податку. Отже, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для відповідача як землекористувача є орендна плата (статті 14.1.72. 14.1.73 ПК).

Згідно акту комісії з визначення та відшкодування збитків власнику землі від 06 жовтня 2017 року, встановлено, що відповідач є власником нерухомого майна по Звенигородському шосе, 12 відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.08.2006 по справі № 2-3914/2006 та використовує земельну ділянку площею 2,4344 га за вище вказаною адресою без правовстановлюючих документів, у зв'язку з чим територіальній громаді м. Олександрії СТОВ "Гірник" завдано збитки в розмірі 457680,64 грн (а.с. 37).

Як вбачається з протоколу № 8 від 06.10.2017 засідання комісії по визначенню розміру збитків Олександрійської міської ради, завданих зволіканням землекористувачів оформляти права на земельні ділянки під об'єктами нерухомого майна приватної власності, розмір збитків заподіяних відповідачем ОСОБА_6 міській раді становить 457 680,64 гри, за період з 01.01.2015 по 01.10.2017 року (а.с. 38 - 42).

Акт комісії з визначення та відшкодування збитків власнику землі від 06.10.2017 затверджений рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 16.11.2017 № 732 Про затвердження протоколів та актів з визначення та відшкодування збитків власнику землі (а.с. 43).

Неодержаний дохід, у вигляді орендної плати, яку Олександрійська міська рада могла б реально одержати за звичайних обставин, розраховувався комісією з урахуванням:

1) Нормативної грошової оцінки земельної ділянки:

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки по Звенигородському шосе, 12 відповідно до Витягу (ів) з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04.10.2017 № 1526 складає:

2015 рік 4 270 742,17 грн (а.с. 31),

2016 рік 6 119 915,40 грн (а.с. 32),

2017 рік 6 487 151,35 грн (а.с. 33);

2) Податкового кодексу України:

Пунктом 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на 01.01.2015,

11.01.2016) передбачено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки;

Пунктом 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України (у редакції з 01.01.2017) передбачено, що річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території.

3) Рішення Олександрійської міської ради від 30 квітня 2010 року № 1454 Про

визначення ставок орендної плати за користування земельними ділянками на території міста Олександрії, пунктом 1.2 додатку якого встановлено, що за земельні ділянки, передані для виробничих потреб юридичних та фізичних осіб встановлюється ставка у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 44, 45).

Розмір орендної плати за ставкою 3% складає:

1) За 2015 рік: 4270742,17 грн х 3% = 128122,27 грн;

2) За 2016 рік: 6119915,40 грн х 3% = 183597,46 грн;

3) За 2017 рік: з 01.01.2017 по 01.10.2017 (6487151,35 грн х 3% х 09/12) = 145960,91 грн де 09/12 - 09 місяців календарного року за які нараховувалися збитки.

Таким чином, розмір недоотриманої орендної плати за користування земельною

ділянкою з кадастровим номером :16:708:0021 площею 2,4344 га за адресою:

Кіровоградська область, м. Олександрія, Звенигородське шосе, 12, зазначає позивач, становить 457 680,64 грн.

21.11.2017 Олександрійська міська рада звернулась до Відповідача з листом (№ 513/10/06/1) з пропозицією добровільно сплати 457680,64 грн збитків за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :16:708:0021 площею 2,4344 га за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, Звенигородське шосе, 12 (а.с. 34, 35).

12.12.2017 Олександрійська міська рада отримала відповідь на лист від 21.11.2011 №513/10/06/1, в якому зазначено, що відповідач збитків територіальній громаді м. Олександрії не завдав, так як відповідно до Податкового кодексу України звільнений від сплати земельного податку. Так як СТОВ "Гірник" на цій земельній ділянці здає в оренду частину приміщення складу, то з дати дії договору оренди по теперішній час СТОВ "Гірник" щомісяця сплачує до місцевого бюджету м. Олександрії за площу 600 кв.м. (занятою під орендою) податок на землю, так як ця площа не використовується для ведення сільськогосподарського товаровиробництва. СТОВ "Гірник" не заперечує укласти договір оренди за нульовою ставкою (а.с. 36).

Згідно зі статтею 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема за самовільне зайняття земельних ділянок.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, мас право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеною права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки - шкоди (збитків); причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду.

Земельний Кодекс України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів.

Відповідно до п. г ч. 1 ст. 90 та ст. 152 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом, а також можуть вимагати усунення будь-яких порушень їх прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п. д ст. 156 Земельного кодексу України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам (далі Порядок) затверджений постановою КМУ від 19 квітня 1993 року № 284.

Згідно з пунктом 1 Порядку, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відповідно до пункту 2 порядку, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обгрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій, а при вилученні (викупі) земельних ділянок - після прийняття відповідною радою рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок у період до видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку підприємства, установи, організації або громадянина (п. 5 Порядку).

Отже, системний аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє зробити висновок, що у випадку неукладення договору оренди, суперфіцію або інших правочинів як правових підстав для користування земельною ділянкою з вини користувача настають правові наслідки, передбачені статтею 157 ЗК України та Порядком визначення та відшкодування збитків.

Відповідач зазначає, що як вбачається зі складу осіб призначених в комісію для визначення збитків існують розбіжності у складі членів комісії та відсутності голови комісії при затвердженні та визначенні збитків, у зв'язку з чим, відповідач стверджує, що рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради про затвердження розміру збитків від 06.10.2017 є неправомочним.

Крім того, у Олександрійської міської ради відсутнє положення про створення, функціонування та порядок прийняття рішень комісією з визначення збитків.

Таким чином, порушено вимоги постанови КМУ № 284, тому розмір збитків не визначений.

Крім того, зазначає відповідач, до складу комісії з визначення збитків, не було включено власника нежитлових будівель, тобто СТОВ "Гірник" та не надано доказів запрошення, що само по собі дає підставу стверджувати про неправомірність акту визначення збитків та рішення виконавчого комітету, яким затверджено на підставі акту розмір таких збитків.

Господарським судом враховано, що 18.09.2017 Олександрійська міська рада листом № 395/10/06/2 запрошувала відповідача на засідання комісії. Вказане запрошення залишено відповідачем без відповіді, а в роботі комісії участі відповідач не брав (а.с. 135).

Крім того, оголошення про засідання комісії по визначенню розміру збитків Олександрійській міській раді було опубліковано в газеті ТОВ "Вільне слово" від 20.09.2017 № 38 (а.с. 136).

Господарським судом враховано пояснення позивача, згідно яких рішення виконавчого комітету, яким затверджено склад комісії з визначення розміру збитків Олександрійській міській раді було прийнято 28.04.2016. Акт з визначення та відшкодування збитків Олександрійської міської ради прийнятий 06.10.2017. Таким чином, зазначає позивач, на час створення комісії неможливо було достаменно знати які саме потенційні землекористувачі будуть брати участь у роботі комісії. Також неможливо визначити яким чином конкретний землекористувач буде розглядати питання щодо інших землекористувачів, голосувати за ті чи інші питання, підписувати ОСОБА_4.

Тому, було вирішено, зазначає позивач, включати землекористувачів в роботу комісії шляхом запрошення до участі у відповідних засіданнях.

Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам не передбачено затвердження будь-яких додаткових локальних нормативно-правових актів, які б регламентували діяльність Комісій з визначення та відшкоудвання збитків, а тому Олександрійською міською радою не розроблялось та не затверджувалось Положення про комісію з визначення та відшкодування збитків Олександрійської міської ради, завданих зволіканням землекористувачів оформляти права на земельні ділянки під об'єктами нерухомого майна приватної власності.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 157 ЗК порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

19 квітня 1993 року Кабінет Міністрів України своєю постановою № 284 затвердив Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, змістом пунктів 2, 3 якого передбачено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Тобто, до повноважень Виконкому віднесено визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань збитків, завданих органу місцевого самоврядування.

Рішенням виконавчого комітету міської ради від 16.11.2017 № 732, яке є чинне, затверджено протокол № 8 засідання комісії по визначенню розміру збитків Олександрійської міської ради, завданих зволіканням землекористувачів оформляти права на земельні ділянки під об'єктами нерухомого майна приватної власності (а.с. 43).

Отже, повноваження комісії та виконкому обмежуються лише обчисленням розміру збитків у встановленому порядку. Що стосується відшкодування виявлених збитків, то вони не можуть бути примусово відшкодовані на підставі рішення міської ради. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача в цій частині як підставу для відмови в позові.

Відповідач також не погоджується з розрахунком суми збитків, оскільки розмір суми збитків визначався на підставі нормативної грошової оцінки. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки це основа для розрахунку податків і зборів, а також орендної плати за користування земельними ділянками.

Відповідно до витягів з нормативної грошової оцінки земельної ділянки № 1526 дата формування 04.10.2017 року, зазначені коефіцієнти Км2; КмЗ; Кф, однак відповідно до п. 3.6. Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук від 27.01.2006 N 18/15/21/11 вихідними даними для обчислення Км є генеральні плани та проекти планування і забудови населених пунктів, плани їх земельно-господарського устрою, матеріали економічної оцінки їх територій.

Відповідно до наявної інформації, генеральний план, план зонування території м. Олександрія та детальний план в м. Олександрії - відсутні у Олександрійської міської ради.

Відповідно до відповіді начальника Управліня ЖКГ Архітектури та Містбудування Генеральний план м. Олександрії потребує оновлення (виготовлений в 1970 році), план земельно господарського устрою не розроблявся.

Таким чином, зазначає відповідач, виникає сумнів, щодо правомірності застосування коефіцієнтів Км за відсутності генерального плану м. Олександрії та плану зонування м. Олександрії, оскільки відсутня вихідна документація.

Крім того, пунктом 3.5. Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук від 27.01.2006 № 18/15/21/11, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) (додаток 1, табл. 1.1), ураховує відносну прибутковість видів економічної діяльності.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Гірник є сільськогосподарським товаровиробником, основними видами діяльності є вирощування сільськогосподарської продукції, а отже коефіцієнт Кф було визначено без урахування кодів економічної діяльності відповідача, за таких обставин відповідач зазначає, що у нього виникає сумнів, щодо правомірного застосування коефіцієнту Кф при визначенні нормативної грошової оцінки в розмірі 1,2 а не 1,0 як для сільськогосподарського товаровиробника з урахуванням коду економічної класифікації виду діяльності.

За таких обставин застосовані коефіцієнти у нормативно грошовій оцінці земельної ділянки викликають сумнів відповідача, щодо їх застосування з урахуванням п.п. 3.5, 3.6. Порядку, що в свою чергу призводить до невірного визначення розміру збитків визначених Позивачем.

З цього приводу позивач зазначив, що генеральний план міста Олександрії затверджений рішенням Виконавчого комітету Кіровоградської обласної Ради народних депутатів від 18.05.1971 № 200, з яким можна ознайомитись у відділі архітектури та ремонтно-будівельних робіт управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради, а також на веб-сайті Олександрійської міської ради. Діючий генеральний план вважається чинним до моменту затвердження нового генплану.

Крім того, у 2011 році було замовлено у державного підприємства "Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" розробку технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Олександрії Кіровоградської області.

Рішенням Олександрійської міської ради від 25.05.2012 № 615 "Про затвердження технічної документації з нормативно-грошової оцінки земель м. Олександрія" затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м. Олександрія, яку введено з 01.06.2012 (а.с. 148 - 155).

Технічною документацією з нормативної грошової оцінки земель м. Олександрії Кіровоградської області визначені зональні коефіцієнти, локальні коефіцієнти, на підставі яких Управління Держгеокадастру формує витяги з нормативної грошової оцінки.

Також, позивач не погодився із висновком відповідача стосовно неправильного застосування значення коефіцієнта функціонального використання земельної ділянки Кф - 1,2.

Відповідно до п. 3.1 розділу 3 Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів від 27.01.2006 № 18/15/21/11, який був чинний до 01.01.2017, зазначено, що в основі нормативної грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель.

Відповідно до пункту 3.3 Порядку нормативна грошова оцінка одного квадратного метра земельної ділянки населених пунктів визначається за формулою (8), де

Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (під житлову та громадську забудову, для промисловості, транспорту тощо).

Додаток № 1 Порядку визначає коефіцієнти, які характеризують функціональне використання земельної ділянки.

Так, відповідно до Додатку № 1 Порядку для земель промисловості значення коефіцієнта Кф складає 1,2.

Таким чином, зазначає позивач вказане значення КФ у витягах з технічної документації, долучених до позовної заяви (а.с. 31 - 33), відповідав нормам чинного на той час законодавства.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 № 489 затверджено новий Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1647/29777.

Принциповою відмінністю положень нового Порядку в порівнянні з вимогами попереднього є визначення коефіцієнта, який характеризує функціональне використання земельної ділянки - Кф на підставі класифікації видів цільового призначення земель.

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру, земельна ділянка по Звенигородському шосе, 12 за цільовим призначенням (код J.11.02) належить до земель для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості для яких значення коефіцієнта Кф становить 1,2 (Додаток 1 до порядку № 1647/29777).

Господарський суд виходить з чинності рішення Олександрійської міської ради від 25.05.2012 № 615 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Олександрії" та визначених ним зональних коефіцієнтів, нормативної грошової оцінки земель різного функціонального призначення у розрізі економіко-планувальних зон та на підставі якого зроблено Витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за 2015 - 2017 роки.

Позивачем під час судового розгляду з дозволу суду надано додаткові письмові пояснення щодо порядку розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки по Звенигородському шосе, 12 та відповідно порядку розрахунку збитків.

У своїх запереченнях (а.с. 180 - 183) відповідач на 3 сторінці зазначив про необхідність проведення судової експертизи з питань землеустрою щодо визначення відповідності виконаної нормативної грошової оцінки вимогам нормативних актів, а саме правильності застосування коефіцієнтів Кф, Км у відповідності до п. 3.5, 3.6 Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів від 27.01.2006 № 18/15/21/11.

Однак, про необхідність проведення вказаної експертизи в жодному засіданні суду представником відповідача не заявлено, окремого клопотання не подано, вимоги параграфа 6 глави 5 ГПК України позивачем не дотримано, тому це питання судом не розглядалось. До того ж в судовому засіданні 05.04.2018 представники сторін зазначили, що всі вимоги підготовчого провадження виконано, тому ухвалою суду від 05.04.2018 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

Відповідач зазначає, що хоча сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Гірник і починало розроблювати землевпорядні документи на земельну ділянку розташовану за адресою Звенигородське шоссе 12, м. Олександрія, обов'язку, щодо укладення договору оренди у нього не виникло, оскільки право постійного користування земельною ділянкою за вищевказаною адресою перейшло до нього в порядку правонаступництва від ВРП ВО Олександріявугілля, тобто укладення договору оренди землі є правом відповідача а не обов'язком.

Відповідно до наказу № 241 від 04.03.1997 Фонду комунального майна затверджено перелік об'єктів груп Б, В, Г, підготовки до приватизації державного майна яких буде проводитися в 1997 році, одним з об'єктів визначено Сільське підсобне господарство "Гірник" ВО "Олександріявугілля", яке належало до державної форми власності та користувалося землею на підставі акту на постійне користування земельною ділянкою. В подальшому Сільське підсобне господарство "Гірник" ВО "Олександріявугілля" було розпайовано та на його базі зареєстровано КСП "Гірник", правонаступником прав та обов'язків на даний час є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Гірник".

Таким чином, зазначає позивач з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005, право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не припиняється навіть у тому разі, якщо особа, яка за чинним законом не може набути таке право, не здійснить переоформлення цього права в інший правовий титул. Право постійного користування зберігається і є чинним до приведення прав та обов'язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства й переоформлення права постійного користування у право власності чи оренду.

Стосовно права постійного користування відповідачем земельною ділянкою господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 08 лютого 1978 року № 69, виконком міської ради вирішив зареєструвати земельні ділянки та видати акти на право користування землею, зокрема відділу робітничого постачання виробничого обєднання "Олександрівугілля" земельну ділянку площею 2,71 га, яка зайнята під виробничими приміщеннями та господарським подвірям бази, що розташована в південній частині м. Олександрія по Звенигородському шоссе суміжно з виробництвом № 3 тресту "Кіровоградзалізобетон" .

Пунктом 2 вищевказаного рішення було зобов'язано Олександрійське БТІ видати акти на право постійного користування земельними ділянками та зробити відповідні реєстраційні записи (а.с. 203 - 205).

Матеріали справи містять ОСОБА_4 на право користування землею, виданий виконавчим комітетом Олександрійської міської ради народних депутатів на право користування землею Базі "ОРСа".

В акті зазначено, що в постійне користування відведено 2,7 га землі згідно нижчезазначеному плану і опису меж.

Із загальної площі, відведених земель станом на 01.01.1978 року було зокрема інших угідь 2,7 га.

Вказане землекористування записано в Державній книзі реєстрації землекористувань за № 40 від 05.04.1978 (а.с. 123 125).

Згідно з наказом Міністерства вугільної промисловості СРСР Олександрійського виробничого об'єднання по добування вугілля Олександріявугілля № 196 від 18.12.1990 "Про передачу мясорибокоптильного цеху з балансу відділу робітничого постачання в підсобне сільське господарство", наказано начальнику ОРСа передати, а директору підсобного сільського господарства "Гірник" прийняти на баланс станом на 25.12.1990 по актам:

- Матеріальні цінності, які знаходяться в м'ясорибокоптильному цеху

- Приміщення з холодильним обладнанням дрібнооптової бази, яке знаходиться на прилеглій до м'ясорибокоптильного цеху території

- Спеціалізований магазин № 45 з обладнанням та інвентарем

- Трудові книжки працівників

- Чисельність і фонд заробітної плати обслуговуючого персоналу

- Внести відповідні зміни в структуру і штат підприємства (а.с. 129, 130).

31.01.1997 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Кіровоградській області (продавець) та товариством покупців - членів трудового колекстиву підсобного сільського господарства "Гірник" Олександрійського ВО "Олександріявугілля" (покупець) укладено нотаріально посвідчений договір безоплатної передачі державного майна підсобного сільського госпоадрства "Гірник" ВО "Олександріявугілля" (а.с. 191 - 194).

В цьому договорі зазначено, що товариство покупців зареєстроване наказом регіонального відділення ФДМУ по Кіровоградській області № 2210 від 27.11.1996 (реєстраційний № 205/35).

Згідно акту прийому-передачі державного майна цілісного комплексу підсобного сільського господарства "Гірник" Олександрійського ВО "Олександріявугілля" від 31.01.1997, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області (продавець) передало товариству покупців - членів трудового колекстиву підсобного сільського господарства "Гірник" Олександрійського ВО "Олександріявугілля" (покупець) викуплене ним державне майно підсобного сільського господарства "Гірник" Олександрійського ВО "Олександріявугілля" (а.с. 58).

Відповідно до довідки Кіровоградського обласного управління статистики про включення до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, Підсобне сільське господарство "Гірник" Олександрійського виробничого об'єднання по видобутку вугілля "Олександріявугілля" (код 00179542) зареєстровано виконавчим комітетом міської ради народних депутатів 31.03.1995 згідно рішення № 98-р (а.с. 227).

Відповідно до довідки Кіровоградського обласного управління статистики про включення до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, Сільськогосподарське колективне підприємство "Гірник" (код 00179542) зареєстровано виконавчим комітетом міської ради народних депутатів 04.02.1997 згідно рішення № 89-р (а.с. 228).

04.03.1997 Колективному сільськогосподарському підприємству "Гірник" видано Свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи (а.с. 195).

Відповідно до Доповнень до статуту сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Гірник", сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Гірник" є правонаступником всіх майнових прав і обов'язків КСП "Гірник" (а.с. 197).

Земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 13 Конституції України закріплено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245-VI, який набрав чинності з 1 січня 2013 року визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про розмежування земель державної та комунальної власності" та з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

У відповідності зі ст. ст. 12, 122 Земельного кодексу України розпорядження землями комунальної власності та надання їх в користування віднесено до повноважень сільських, селищних, міських рад.

Як слідує з Державного акту на право постійного користування землею № 40 від 05.04.1978, земельна ділянка, стосовно якої відповідач заявляє про право постійного користування, знаходиться в межах міста Олександрії Кіровоградської області та, з урахуванням положень Закону України від 06.09.2012 № 5245-VI, належить до земель комунальної форми власності, право на розпорядження якою, відповідно, належить Олександрійській міській раді.

Земельний кодекс Української РСР 1970 року та Земельний кодекс України 1990 року передбачали право постійного (безстрокового) користування землею, у тому числі сільськогосподарськими підприємствами і організаціями, промисловими, транспортними та іншим несільськогосподарськими підприємствами, установами і організаціями. Посвідчувалось право постійного користування державними актами, які видавались і реєструвались сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

З прийняттям Земельного кодексу України від 2001 року, який набрав чинності з 1 січня 2002 року, визначено, що право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності (ст. 92 в редакції, на час набуття чинності Земельним кодексом України).

Діюча норма ст. 92 Земельного кодексу України встановлює, що права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації;

в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності;

г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування";

ґ) вищі навчальні заклади незалежно від форми власності;

д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно з пунктом 6 Перехідних положень Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

18.12.1990 Верховною Радою Української РСР прийнято постанову N 563-XII "Про земельну реформу", пунктом 6 якої встановлено, що громадяни, підприємства, установи й організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення у дію Земельного кодексу Української РСР, повинні до 1 січня 2008 року оформити право власності або право користування землею. Після закінчення вказаного строку раніше надане їм право користування земельною ділянкою втрачається.

Разом з цим, рішенням Конституційного суду України від 22.09.2005 N 5-рп/2005 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення;

- пункту 6 Постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу" від 18 грудня 1990 року N 563-XII з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

Положення пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України та пункту 6 Постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У згаданому рішенні Конституційний Суд України встановив, що, за статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Таким чином, прийняття в 2000 році Земельного кодексу України не скасовувало набуте Базою "ОРСа" права постійного користування земельною ділянкою згідно Державного акту на право постійного користування землею № 40 та не обмежувало таке право у звязку з його не переоформленням.

Між тим, матеріали справи не містять доказів припинення діяльності база "ОРСа".

Пункт 3 ч. 1 ст. 35 Земельного кодексу Української РСР 1970 року, який діяв на момент передачі м'ясорибокоптильного цеху з балансу відділа робітничого постачання в підсобне сільське господарство ВО "Олександріявугілля", передбачав, що право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі ліквідації підприємства, організації, установи.

Одночасно господарський суд враховує, що згідно з ч. 3 ст. 35 Земельного кодексу Української РСР від 1970 року передбачав, що припинення права користування землею у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої і частиною другою цієї статті провадиться за рішенням (постановою) органів, які надали земельні ділянки, а у випадку, передбаченому пунктом 4 частини першої цієї статті, - за рішенням (постановою) органів, які мають право вилучати земельні ділянки.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження припинення Базі "ОРСа" права постійного користування землею відповідною радою.

Згідно доповнення до Статуту СТОВ "Гірник", останнє є правонаступником всіх майнових прав і обов'язків КСП "Гірник".

Докази переходу прав та обов'язків від Бази "ОРСа" ВО "Олександріявугілля" до підсобного сільського господарства "Гірник" та від останнього до КСП "Гірник" або інші докази, які надають можливість встановити, що вказані юридичні особи є однією і тією ж юридичною особою в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження переходу прав та обов'язків від Бази "ОРСа" ВО "Олександріявугілля" до СТОВ "Гірник".

З підстав викладеного, господарський суд зазначає про не підтвердження матеріалами справи права постійного користування СТОВ "Гірник" земельною ділянкою згідно Державного акту на право постійного користування землею № 40 від 05.04.1978.

Крім того, у договорі безоплатної передачі державного майна підсобного сільського господарства "Гірник" ВО "Олександрівугілля" Товариству покупців, на який в тому числі як на підставу передходу права постійного користування земельною ділянкою в порядку правонаступництва від Підсобного сільського господарства Гірник до КСП Гірник, від КСП Гірник до СТОВ Гірник, посилається відповідач, у п. 1.1, зокрема зазначено:

"1.1. Орган приватизації зобов'язується передати у власність товариства державне майно цілісного майнового комплексу підсобного сільського господарства "Гірник", який знаходиться за адресою: 317900, Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Марто-Іванівка, вул. Воронова, 1 на земельній ділянці 1863,6 га, згідно Державного акту на вічне користування землею від 1984 року № 36, а Товариство зобов'язується прийняти майно" (а.с. 191 - 194).

Таким чином, з цього пункту Договору вбачається, що майно цілісного майнового комплексу підсобного сільського господарства "Гірник" знаходиться на іншій земельній ділянці.

Матеріали справи не містять Державного акту на вічне користування землею від 1984 року № 36.

Відповідач також зазначає, що згідно норм ПК України плата за землю справляється у вигляді орендної плати за земельні ділянки комунальної та державної форми власності та земельного податку. Відповідно до норм п. 269.1 ст. 269 та п. 288.2 ст. 288 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, платниками орендної плати є орендарі земельної ділянки.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Гірник був платником фіксованого сільськогосподарського податку, а з 2015 року - платником єдиного податку 4 групи.

Крім того, відповідно до п.297.1 ст.297 Податкового кодексу платники єдиного податку четвертої групи (юридичні особи) звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів:

- податку на прибуток підприємств;

- податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за

земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої -

третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками четвертої групи

для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Таким чином, зазначає відповідач, платники єдиного податку четвертої групи звільняються від обов'язку нарахування та сплати земельного податку за земельні ділянки.

Оскільки земельна ділянка не в повному обсязі використовується відповідачем у сільськогосподарському виробництві, у зв'язку з чим ОСОБА_1 товариством з обмеженою відповідальністю Гірник сплачувався земельний податок в частині, що не використовувалась в сільськогосподарській діяльності відповідачем. Так, СТОВ Гірник сплатило податок на землю за частину земельної ділянки за адресою: вул. Звенигородське шосе, 12 в 2016 році - 5023,26 грн, в 2017 році - 5324,58 грн.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним.

Згідно пункту 14.1.147 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельний податок - це обов'язковий платіж, що стягується з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (п. 14.1.72. ст. 14 Податкового кодексу України).

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.14.1.136. ст. 14 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Власники земельних ділянок - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно (пункт 14.1.34 ПКУ).

Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (пункт 14.1.73 ІІКУ).

Однак, Відповідач не є юридичною особою, яка має на праві власності земельну ділянку або право користування земельною ділянкою і не обгрунтовано, що він в силу приписів чинного законодавства звільнений від обов'язку сплачувати орендні платежі.

Господарським судом враховано, що відповідач сплатив податок на землю за частину земельної ділянки (600 кв.м) за адресою: вул. Звенигородське шосе, 12 в 2016 році - 5023,26 грн, в 2017 році - 5324,58 грн. (а.с. 106 - 114). Відповідні докази також надано під час судового розгляду.

Однак, позивачем при розрахунку збитків не враховано суми сплаченого відповідачем податку на землю (плати за землю) в розмірі 10347,84 грн у 2016 та 2017 роках.

З огляду на вищевикладене обґрунтована сума збитків, заподіяних відповідачем позивачеві за період з 01.01.2015 по 01.10.2017 становить 447332,80 грн.

Господарський суд враховує, що при сплаті земельного податку, відповідач також керувався нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки.

Однак, суд відхиляє доводи відповідача про те, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки вказана в довідках про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 231 - 233, 108, 112) інший, ніж той на підставі якого здійснено розрахунок позивачем (а.с. 31 - 33), так як суд виходить з чинності рішення Олександрійської міської ради від 25.05.2012 № 615 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Олександрії".

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди (збитків), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. При цьому для стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) також необхідним є встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Господарський суд вважає, що наразі наявні всі елементи складу цивільного правопорушення в діях (бездіяльності) відповідача, як то: факт порушення відповідачем вимог земельного законодавства, що виявився у тривалому використанні земельної ділянки без договору оренди, що є підставою для нарахування збитків, визначення і відшкодування яких врегульовано вказаним вище Порядком; причинний зв'язок між збитками і протиправною поведінкою відповідача, який полягає у тому, що саме неправомірне використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів призвело до неотримання позивачем доходу від орендної плати, який Олександрійська міська рада отримала б у разі укладання відповідачем договору оренди земельної ділянки, наявність вини відповідача у спричиненні збитків.

Відповідач, не вживав дій по укладенню договору оренди землі, про своє право постійного користування позивачу не заявляв та не повідомляв.

Таким чином, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на свою користь збитків підлягають задоволенню частково, а саме в сумі 447332,80 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 товариства з обмеженою відповідальністю "Гірник" (28024, Кіровоградська область, м. Олександрія, с. Марто-Іванівка, вул. Воронова, буд. 1, ідентифікаційний код 30984945) на користь Олександрійської міської ради Кіровоградської області (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, 59, ідентифікаційний код 33423535, р/р 0006 в ГУДКСУ у Кіровоградській області, МФО 823016, код одержувача 37944584, код надходжень 18010900 - збитки у розмірі 447332,80 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 товариства з обмеженою відповідальністю "Гірник" (28024, Кіровоградська область, м. Олександрія, с. Марто-Іванівка, вул. Воронова, буд. 1, ідентифікаційний код 30984945) на користь Олександрійської міської ради Кіровоградської області (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, 59, ідентифікаційний код 33423535) 6709,99 грн витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.05.2018.

Суддя В.Г. Кабакова