донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

03.05.2018 року справа №908/936/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді: при секретарі судового засідання: За участю представників сторін: від апелянта-1 від апелянта-2 від апелянта-3 від ПАТ "Сбербанк" розпорядник майна від інших кредиторівМартюхіна Н.О. Геза Т.Д., Сгара Е.В. Єлфімовій Ю.О. Третьякова Н.Ю. - ордер ПТ№028018 від 21.03.2018 року; Кучеренко Д.В. - ордер ХВ№000010 від 21.03.2018 року; Макаренко М.І. - ордер ПТ№031179 від 22.03.2018 року; Киричук Р.П. - за довіреністю №375 від 07.08.2017 року; не з'явився; не з'явились;
розглянувши апеляційні скарги 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибальське підприємство "Бриз", м. Бердянськ Запорізької області; 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "БРІГ" ЛТД, м. Бердянськ Запорізької області; 3.Товариства з обмеженою відповідальністю "РИФ", м. Бердянськ Запорізької області
на ухвалу Господарського суду Запорізької області
від07.12.2017 року
у справі№908/936/15-г (суддя Кричмаржевський В.А.)
за заявою ініціюючого кредитора до боржника розпорядник майна про Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торговельна фірма "Алекс і К", с. Луначарське, Бердянський район, Запорізька область Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибальське підприємство "Бриз", м. Бердянськ, Запорізька область арбітражний керуючий Васильцов А.А., м. Бердянськ, Запорізька область банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 року у справі №908/936/15-г, серед іншого, визнано конкурсними кредиторами у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибальське підприємство "Бриз" (далі за текстом - ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз") наступних осіб з такими вимогами до боржника та черговістю задоволення:

- Фізичну особу-підприємця Петришину Н.О. у розмірі 996248,88 грн. з четвертою чергою задоволення та 2436,00 грн. з першою чергою задоволення;

- Фізичну особу Петришину Н.О. у розмірі 67851,88 грн. з четвертою чергою задоволення та 2436,00 грн. з першою чергою задоволення;

- Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" (далі за текстом - ПАТ "Сбербанк") у загальному розмірі 71005042,19 грн.: з яких 37531131 грн. (з них пеня 21268013,03 грн.) з окремим внесенням до реєстру кредиторів, як забезпечені заставою майна боржника та 1218 грн. з першою чергою задоволення, 33472693,19 грн. - з четвертою чергою задоволення;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "БРІГ" ЛТД (далі за текстом - ТОВ "БРІГ" ЛТД) у розмірі 516289,45 грн. з яких - 507666,47 грн. з четвертою чергою задоволення та 8622,98 грн. пені з шостою чергою задоволення;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "РИФ" (далі за текстом - ТОВ "РИФ") в розмірі 332836,60 грн. з четвертою чергою задоволення та 2436 грн. з першою чергою задоволення;

- в іншій частині грошові вимоги ТОВ "РИФ" та ТОВ "БРІГ" ЛТД відхилено, та інше.

Не погодившись з ухвалою прийнятою господарським судом першої інстанції до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами звернулись:

1) ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" звертаючись до Донецького апеляційного господарського суду просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 року у справі №908/936/15-г в частині визнання вимог ПАТ "Сбербанк" та ухвалите нове рішення про відмову у визнанні вимог кредитора ПАТ "Сбербанк".

В обґрунтування підстав звернення з апеляційною скаргою апелянт-1 зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального (ст.ст. 1, 2, 22, 23, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом") та процесуального права (щодо оцінки доказів), неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі, обставинам справи.

В доповненнях до апеляційної скарги ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 року у справі №908/936/15-г в частині визнання вимог наступних кредиторів:

- ФОП Петришиної Н.О., Фізичної особи Петришиної Н.О., ПАТ "Сбербанк", ТОВ "БРІГ" ЛТД, ТОВ "РИФ", в частині визнання судом додаткових вимог по сплаті судового збору, які не були заявлені в межах встановленого Законом строку для подання кредиторських вимог;

За твердженням апелянта-1, вимоги ТОВ "БРІГ" ЛТД до ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз", які виникли з грошових зобов'язань за Договором поставки №02/12/1-1 від 02.12.2012 року, договорами відступлення права вимоги №1 від 18.02.2015 року, №601/15 від 25.02.2015 року, №602/15 від 25.02.2015 року, №701/15 від 25.02.2015 року, №13.10.ПР від 13.10.2015 року, №0911 УП від 09.11.2015 року, є обґрунтованими та підлягали визнанню на загальну суму 2331118,15 грн.;

Вимоги ТОВ "РИФ" до ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз", які виникли у зв'язку із неналежним виконання боржником умов Договору поставки №09/01/21-1 від 09.01.2012 року та Договору про допоміжне обслуговування та матеріальне забезпечення риболовних суден №2015/01-1ВС від 05.01.2015 року, підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів на загальну суму 4902548,64 грн.

В частині оскарження вимог ПАТ "Сбербанк" апелянт-1 виклав додаткове обґрунтування, а саме:

Щодо оскарження вимог Банку за основним боргом зазначає, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки умовам Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №14-В/12/85/КЛ-КБ від 17.10.2012 року (далі за текстом - Кредитний договір), зокрема, не було враховано курсу іноземних валют на дату звернення кредитора до господарського суду першої інстанції; неправильно визначено розмір заборгованості по відсотках, пені, 3% річних, та не взято до уваги висновок судово-економічної експертизи №1435/1436 від 16.11.2016 року Дніпропетровського НДІСЕ; також не враховано вартості предмета іпотеки, визначеного в Іпотечних договорах, укладених між ПАТ "Сбербанк" та ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз". Апелянт-1 посилається на те, що судом першої інстанції визнано грошові вимоги Банку в сумі 71005042,15 грн., хоча кредитором заявлялось 74373967,15 грн. В свою чергу, апелянт-1 погоджується з розміром заборгованості за кредитом в розмірі 37125157,24 грн., яка підтверджена рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі №908/6334/14. Вважає обґрунтованим розмір заборгованості по відсоткам нарахованими на кредит станом на 18.11.2015 року в сумі 10554173,33 грн., оскільки зазначений розмір заборгованості підтверджений висновком судово-економічної експертизи. Водночас, посилається на безпідставність визнаних судом вимог по заборгованості з пені за Кредитним договором в сумі 23961956,70 грн., оскільки висновком судово-економічної експертизи підтверджено розмір заборгованості з пені в сумі 1365861,99 грн. Апелянт заперечує проти обчислення 3% річних в розмірі 2272223,24 грн., посилаючись на те, що 3% річних повинні розраховуватись за період з 07.02.2014 року по 18.11.2015 року за 649 днів та ця сума складає з урахуванням вимоги Банку про дострокове повернення заборгованості повної суми заборгованості за Кредитним договором - 1980347,43 грн. Також апелянт посилається на безпідставне врахування до складу грошових вимог суму 12000,00 грн., які заявлені Банком як витрати за вчинення виконавчих написів нотаріусів по Іпотечних договорах.

Щодо оскарження вимог Банку за Іпотечними договорами (забезпеченими вимогами) боржник вважає, що місцевим судом було помилково віднесено кредиторські вимоги ПАТ "Сбербанк" з пені на суму 21268013,03 грн. до вимог, забезпечених заставою майна боржника, у зв'язку з чим, за твердженням апелянта, є обґрунтовані та підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів вимоги Банку в сумі 51099837,99 грн. з яких: 37531131,00 грн. (за договірною вартістю предметів іпотеки) забезпечує основний борг по кредиту та процентам, а решта вимог по кредиту, відсотках, пені та 3% річних не є забезпеченими заставою майна боржника та повинні відноситись до 4-ї та 6-ї черги задоволення вимог кредиторів.

2) ТОВ "БРІГ" ЛТД звертаючись до Донецького апеляційного господарського суду просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 року у справі №908/936/15-г в частині часткового визнання вимог ТОВ "БРІГ" ЛТД та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати ТОВ "БРІГ" ЛТД конкурсним кредитором у справі про банкрутство із вимогами в загальному розмірі 2331118,15 грн. В доповненнях до апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції помилково визнано кредиторські вимоги ТОВ "БРІГ" ЛТД лише частково на суму 516289,45 грн., а в іншій частині (1814828,70 грн.) відмовлено з підстав не подання кредитором оригіналів всіх витребуваних документів, оскільки на підтвердження своїх кредиторських вимог було надано належні та допустимі докази у вигляді засвідчених копій (судових рішень про стягнення заборгованості, договорів відступлення права вимоги, актів звіряння взаємних розрахунків, видаткових накладних, інших договорів та листів, тощо), проте вони безпідставно залишені судом поза увагою та не були повно та всебічно оцінені, що в результаті призвело до прийняття неправомірного рішення. Разом з апеляційною скаргою кредитором подано до апеляційного суду додаткові докази, які існували на час розгляду справи у суді першої інстанції, але не були предметом дослідження;

3) ТОВ "РИФ" звертаючись до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою просить скасувати ухвалу від 07.12.2017 року в частині часткового визнання вимог ТОВ "РИФ" та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати ТОВ "РИФ" конкурсним кредитором у справі про банкрутство ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" з вимогами в загальному розмірі 4902548,64 грн. Зазначений кредитор не погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження вимог кредитора на суму 4569712,04 грн. з підстав відсутності оригіналів витребуваних судом документів, оскільки такі докази (Договір про допоміжне обслуговування та матеріальне забезпечення риболовних суден №2015/01-1ВС від 05.01.2015 року, акти приймання-передачі виконаних робіт за цим договором, акт звірки взаємних розрахунків) були надані у належним чином засвідчених копіях. Апелянт-3 також зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що розмір заборгованості ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" не підтверджується первинною бухгалтерською документацією ТОВ "РИФ", оскільки акти приймання-передачі виконаних робіт, які додавались до заяви про визнання кредиторських вимог, містять усі обов'язкові реквізити та є первинними документами бухгалтерського обліку в розумінні приписів ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Разом з апеляційною скаргою кредитором подано до апеляційного суду додаткові докази, які існували на час розгляду справи у суді першої інстанції, але не були предметом дослідження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2017 року для розгляду апеляційної скарги ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" сформовано колегію суддів, яку визначено у наступному складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), судді Дучал Н.М., Сгара Е.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 29.01.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз"; встановлено сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 14.02.2018 року.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду 19.02.2018 року призначено розгляд апеляційної скарги ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" у судовому засіданні на 22.04.2018 року.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 01.03.2018 року прийнято апеляційну скаргу ТОВ "БРІГ" ЛТД до провадження у складі колегії суддів: головуючого судді - Мартюхіної Н.О., суддів Дучал Н.М., Сгара Е.В.; об'єднано в одне провадження апеляційну скаргу ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" з апеляційної скаргою ТОВ "БРІГ" ЛТД на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 у справі №908/936/15-г.; розгляд апеляційних скарг призначено на 22.03.2018 року.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.03.2018 року прийнято апеляційну скаргу ТОВ "РИФ" на до провадження у складі колегії суддів: головуючого судді - Мартюхіної Н.О., суддів Дучал Н.М., Сгара Е.В.; об'єднано в одне провадження апеляційну скаргу ТОВ "РИФ" з апеляційною скаргою ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" та з апеляційної скаргою ТОВ "БРІГ" ЛТД на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 у справі №908/936/15-г; розгляд апеляційних скарг призначено на 22.03.2018 року.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 22.03.2018 року оголошено перерву у судовому засіданні до 25.04.2018 року.

На підставі розпорядження керівника апарату Донецбкого апеляційного господарського суду №366/2018 від 24.04.2018 року, у зв'язку з перебуванням у відпустці на дату слухання справи судді-члена колегії Дучал Н.М., призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/936/15-г між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2018 року для розгляду апеляційних скарг визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), судді Геза Т.Д., Сгара Е.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 24.03.2018 року оголошено перерву у судовому засіданні до 03.05.2018 року.

У відзиві ПАТ "Сбербанк" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз", а оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог Банку залишити без змін. Стверджує про безпідставність доводів апеляційної скарги з огляду на те: що період та правомірність нарахування пені за прострочення повернення кредитних коштів встановлено в ухвалі Господарського суду Запорізької області від 24.02.2016 року, якою призначено судово-економічну експертизу у даній справі; загальна договірна вартість предмету забезпечення складає 37531131,00 грн., які правомірно включені судом до реєстру кредиторів окремо, як вимоги забезпечені заставою майна боржника. Крім того, ПАТ "Сбербанк" звертає увагу суду на зловживання ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" своїми процесуальними правами.

У відзиві ТОВ Виробничо-торговельна фірма "Алекс і К" просило відмовити у задоволенні апеляційних скарг ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз", ТОВ "РИФ", ТОВ "БРІГ" ЛТД, оскільки вважає висновки місцевого господарського суду щодо викладених підстав для відхилення кредиторських вимог законними та обґрунтованими. Ініціюючий кредитор посилається на відсутність належних доказів на підтвердження дійсності вимог означених кредиторів з підстав відсутності оригіналів первинних документів. Також за твердженням ТОВ Виробничо-торговельна фірма "Алекс і К" докази надані вищевказаними кредиторами є взаємосуперечливими зважаючи на те, що взяті на себе зобов'язання між сторонами не узгоджуються з самими умовами договорів, а також ці докази є такими, що не підтверджують факт виникнення та реального виконання господарських операцій.

У відповідях на відзив ТОВ "РИФ" та ТОВ "БРІГ" ЛТД не погоджуються з доводами ТОВ Виробничо-торговельна фірма "Алекс і К" та зазначають, що наявність у ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" заборгованості підтверджується належними та допустимим доказами, а саме: належним чином засвідченими копіями договорів, актів приймання-передачі, актами звіряння взаємних розрахунків, тощо, а також боржником було в повному обсязі визнано зазначений борг. Крім того, за твердженням кредиторів, вони виконували зобов'язання за якими у ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" виникла заборгованість, а факт виникнення та виконання господарських операцій підтверджується наявними у справі доказами.

Інші сторони до початку розгляду справу по суті не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційні скарги та не надали їх до суду.

03.05.2018 року у судовому засіданні апеляційної інстанції був присутній представник ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз", який підтримав доводи апеляційної скарги з урахування викладених доповнень скарги, просив суд скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 року у справі №908/936/15-г в частині оскарження вимог кредиторів: ФОП Петришиної Н.О., фізичної особи Петришиної Н.О., ПАТ "Сбербанк", ТОВ "РИФ", ТОВ "БРІГ" ЛТД, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Уповноважені представники кредиторів ТОВ "РИФ" та ТОВ "БРІГ" ЛТД, які були присутні у судовому засіданні апеляційної інстанції 03.05.2018 року, підтримали доводи та вимоги своїх апеляційних скарг, просили частково скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 року у справі №908/936/15-г та ухвалити нове рішення, яким визнати вимоги кредиторів ТОВ "РИФ" та ТОВ "БРІГ" ЛТД у повному обсязі.

Присутній в судовому засіданні 03.05.2018 року представник ПАТ "Сбербанк" заперечував проти доводів та вимог апеляційних скарг, просив залишити ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 року у справі №908/936/15-г в частині визнання кредиторських вимог ПАТ "Сбербанк" без змін.

Представники інших кредиторів, боржника та розпорядник майна у судове засідання апеляційної інстанції 03.05.2018 року не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористались.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності вказаних сторін у справі, у звязку з чим переходить до її розгляду по суті.

Межі перегляду справи в апеляційній інстанції, згідно ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, полягають в тому, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та вислухавши доводи присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом, не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи, дослідженими судом апеляційної інстанції:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.11.2015 року порушено провадження у справі №908/936/15-г про банкрутство ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз", введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Швеця Д.І.

20.11.2015 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднене оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз", номер публікації 25224.

Після оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі до суду із заявами з грошовими вимогами до боржника звернулись:

- ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізьке обласне управління АТ "Ощадбанк";

- ТОВ "БРІГ" ЛТД;

- Фізична особа Петришина Н.О. (в тому числі з вимогами як ФОП) ;

- ТОВ "РИФ";

- ТОВ "Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту "Укррічтранспроект";

- Бердянська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області;

- Фізична особа ОСОБА_14;

- Фізична особа ОСОБА_15;

- Фізична особа ОСОБА_16;

- Фізична особа ОСОБА_17;

- Фізична особа ОСОБА_18;

- Фізична особа ОСОБА_19;

- ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Бердянської філії ДП "Адміністрація морських портів України";

- ПАТ "Сбербанк";

- ДП "Сервіс";

- Фізична особа ОСОБА_20;

- Фізична особа ОСОБА_21;

- ТОВ "Зевс-Сервіс";

Вказані заяви з вимогами до боржника прийняті судом та призначені до розгляду в попередньому засіданні господарського суду.

Ухвалою господарського суду від 02.02.2016р. за результатами судового засідання визнані вимоги конкурсних кредиторів:

- ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10007/0339 філії - Запорізьке обласне управління АТ "Ощадбанк" у розмірі - 5.247.276,86 грн. боргу та 2.436,00 грн. судового збору.

- ОСОБА_20 у розмірі - 3.461,37грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.02.2016 року визнані вимоги кредиторів:

- ТОВ "Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту "Укррічтранспроект" у розмірі - 102891,94 грн., з яких -100455,94 грн. основного боргу збільшеного на індекс інфляції та 3% річних, 2436,00 грн. судового збору;

- ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Бердянської філії ДП "Адміністрація морських портів України" у розмірі - 408164,55 грн., з яких - 368509,76 грн. основного боргу, 13093,66 грн. - 3% річних, 24734,14 грн. пені, 1827,00 грн. судового збору (за рішенням суду);

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.02.2016 року призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, у зв'язку з чим провадження у справі №908/936/15-г було зупинено до повернення матеріалів справи до господарського суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.05.2016 року звільнено арбітражного керуючого Швеця Д.І. від виконання повноважень розпорядника майна у цій справі та призначено арбітражного керуючого Васильцова А.А.

Як вже зазначалось, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 року, серед іншого, визнано конкурсними кредиторами у справі про банкрутство ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" кредиторів: ФОП Петришину Н.О., фізичну особу Петришину Н.О., ПАТ "Сбербанк", ТОВ "БРІГ" ЛТД, ТОВ "РИФ", грошові вимоги яких є предметом даного апеляційного оскарження.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду з урахуванням меж перегляду справи в суді апеляційної інстанції визначених ст. 269 ГПК України, розглянувши доводи апеляційних скарг, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає за необхідне частково погодитись з висновком суду першої інстанції та зазначає, що апеляційні скарги: ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" підлягає частковому задоволенню, ТОВ "БРІГ" ЛТД задоволенню не підлягає, а ТОВ "РИФ" слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Провадження у даній справі про банкрутство регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 року №4212-VI, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Згідно вимог ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі за текстом - Закон про банкрутство) сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону про банкрутство, справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону про банкрутство, кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

У відповідності до ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Частиною 2 зазначеної статті врегульовано, що забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Відповідно абз. 2, 3 ч. 6 ст. 23 Закону про банкрутство, заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону про банкрутство, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

Виходячи з вимог ст.ст. 23, 24, 25 Закону про банкрутство, обов'язок розгляду грошових вимог та надання правового аналізу наданих кредитором письмових доказів, підставам виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру та змісту, а також, обов'язок встановлення розміру та моменту виникнення грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя в процедурах банкрутства.

Отже, правомірність та обґрунтованість грошових вимог кредитора до боржника визначає суд незалежно від того, чи визнані ці вимоги боржником (ліквідатором боржника) чи ні. При цьому, обов'язок кредитора полягає у доведенні обґрунтованості своїх вимог до боржника перед судом належними доказами, оскільки відповідно до ст. 23 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори одночасно з заявою про грошові вимоги до боржника зобов'язані подати до господарського суду документи, що їх підтверджують. Забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Положеннями ст. 45 Закону про банкрутство визначено черговість задоволення вимог кредиторів.

Так, зокрема, у першу чергу задовольняються витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі витрати на оплату судового збору; у третю чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом; у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою, у тому числі і вимоги кредиторів, що виникли із зобов'язань у процедурі розпорядження майном чи в процедурі санації; у шосту чергу задовольняються інші вимоги, зокрема, вимоги щодо сплати неустойки (штрафу, пені), що передбачено ч. 4 ст. 25 цього Закону. Погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Щодо кредиторських вимог ПАТ "Сбербанк", колегією суддів встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитор - ПАТ "Сбербанк" у своїй заяві, просив визнати його грошові вимоги до боржника, в загальному розмірі 71005042,19 грн., які є заборгованістю боржника перед кредитором внаслідок неналежного виконання умов Договору про відкриття кредитної лінії №14-В/12/85/КЛ-КБ від 17.10.2012 року та підтверджується, зокрема:

- рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі №908/6334/14, відповідно до якого з ТОВ "РП "Бриз" на корить ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" (правонаступником якого є заявник - ПАТ "Сбербанк") стягнуто заборгованість за Договором № 14-В/12/85/КЛ-КБ від 17.10.2012 року у розмірі - 1330350,57 доларів США та 227325 євро, а також судовий збір - 73080 грн.;

- розрахунками Банку;

- висновком судово-економічної експертизи від 16.11.2016 року;

- іпотечним договором від 17.10.2012 року;

- іпотечним договором від 30.10.2012 року;

- випискою по особовим рахункам за період з 17.10.2015 року по 17.11.2015 року.

Відповідно до пояснень ПАТ "Сбербанк" від 06.12.2017 року (а.с.37-40, т.28), наданих Банком з урахуванням висновку судово-економічної експертизи, та з урахуванням часткового погашення боргу за виконавчими провадженнями, відкритими відносно поручителів та скоригованої суми 3% річних, остаточно зазначений кредитор просив визнати кредиторські вимоги в загальному розмірі 71005042,19 грн., у зв'язку з чим не приймаються до уваги заперечення апелянта-1 про необґрунтованість розміру первісно заявлених Банком вимог на суму 74373967,15 грн.

Відповідно до розрахунку ПАТ "Сбербанк", наданому в уточнених поясненнях до кредиторських вимог, судом встановлено:

- заборгованість за тілом кредиту складає 1330350,57 доларів США, що еквівалентно 31324985,29 грн., 227325 євро - еквівалентно 5800173,28 грн.;

- заборгованість з погашення відсотків за кредитні кошти надані в доларах США - 377762,15 дол. - еквівалентно - 8894943,98 грн., по погашенню відсотків за кредитні кошти надані в євро - 65029,85 євро - еквівалентно 1659229,73 грн.;

- заборгованість по погашенню пені за прострочення сплати відсотків за кредитні кошти в доларах та євро - 1142441,37 грн. + 223420,62 грн.;

- заборгованість по погашенню пені за прострочення повернення кредитних коштів у доларах та євро - 19930292,89 грн.;

- заборгованість по 3 відсотків річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 1983398,88 грн.;

- 73080 грн. - судовий збір за рішенням суду у справі №908/6334/14;

- 1218 грн. судового збору за подання заяви з кредиторськими вимогами.

Колегією суддів апеляційної інстанції перевірено наданий ПАТ "Сбербанк" розрахунок та встановлено, що він є обґрунтованим та арифметично правильним.

Зазначені вимоги, які просив визнати Банк, є обґрунтовані, документально підтверджені та правомірно визнані місцевим господарським судом, з висновком якого погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

1) Сума заборгованості по Кредитному договору в розмірі 1330350,57 доларів США, що еквівалентно 31324985,29 грн., 227325 євро - еквівалентно 5800173,28 грн. встановлена, підтверджена та стягнута за рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі №908/6334/14, і це є заборгованість станом на 21.12.2014 року по тілу кредиту. Тобто, за цим судовим рішенням будь-яка інша заборгованість щодо процентів та пені за користування як кредитам так і нарахованими відсотками судом не встановлювалась та не стягувалась.

2)Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" в межах справи про банкрутство заявлено клопотання про призначення судової економічної експертизи для визначення правильності здійсненого кредитором - ПАТ "Сбербанк", розрахунку заборгованості боржника за кредитними договорами. В обґрунтування заявленого клопотання боржник вказав про на необхідність здійснення розрахунку нарахованих процентів за користування кредитом і штрафних санкцій за неналежне виконання боржником умов кредитного договору в частині сплати процентів за користування кредитом.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.02.2016 року призначено судову економічну експертизу у справі №908/936/15-г, проведення якої доручено Дніпропетровському НДІСЕ. На вирішення експерту поставлено наступні питання:

- в якому розмірі станом на 18.11.2015 року (включно) підтверджується заборгованість боржника перед кредитором - ПАТ "Сбербанк" за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом на підставі Договору про відкриття кредитної лінії №14-В/12/85/КЛ-КБ від 17.10.2012 року, з урахуванням курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ станом на дату подачі заяви з кредиторськими вимогами - тобто станом на 21.12.2015 року;

- в якому розмірі станом на 18.11.2015 року (включно) підтверджується заборгованість боржника перед кредитором - ПАТ "Сбербанк" по сплаті пені за несвоєчасне погашення нарахованих процентів за користування кредитом на підставі Договору про відкриття кредитної лінії №14-В/12/85/КЛ-КБ від 17.10.2012 року.

Згідно висновку судово-економічної експертизи №1435/1436-16 від 16.11.2016 року (а.с. 38-150, т. 24), судовим експертом Дніпропетровського НДІСЕ, в результаті проведеного дослідження наданих документів, встановив:

- По першому питанню: заборгованість ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" перед ПАТ "Сбербанк" по нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом на підставі Договору про відкриття кредитної лінії №14-В/12/85/КЛ-КБ від 17.10.2012 року, з урахуванням курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ станом на дату подачі заяви з кредиторськими вимогами підтверджується на суму 10554173,46 грн.;

- По другому питанню: заборгованість боржника перед кредитором - ПАТ "Сбербанк" по сплаті пені за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків за користування кредитом на підставі Договору про відкриття кредитної лінії № 14-В/12/85/КЛ-КБ від 17.10.2012 року підтверджується на суму 1365861,99 грн.

Таким чином, висновком судово-економічної експертизи підтверджено розмір заборгованості ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" перед кредитором - ПАТ "Сбербанк" по сплаті нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне погашення нарахованих процентів за користування кредитом на підставі Договору про відкриття кредитної лінії № 14-В/12/85/КЛ-КБ від 17.10.2012 року.

Тобто, враховуючи результати судової експертизи, розмір пені за прострочення сплати кредитних коштів по тілу кредиту експертом не визначався, а такі питання (щодо пені по кредиту) судом не ставилися.

В свою чергу ПАТ "Сбербанк" звертаючись із заявою з кредиторськими вимогами просив визнати суму пені за прострочення повернення саме кредиту в розмірі 19930292,89 грн., нараховану за період з 19.11.2013 року по 18.11.2015 року, яка була обрахована виходячи із умов Кредитного договору, визначених у п. 10.1 (а).

Відповідно до п. 10.1 (а) Договору про відкриття кредитної лінії №14-В/12/85/КЛ-КБ від 17.10.2012 року передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань Позичальником за цим Договором, Банк має право вимагати сплати позичальником пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня, від простроченої суми за кожний день прострочення, зокрема, строків повернення Кредиту.

Як передбачено п. 11.6 Договору про відкриття кредитної лінії №14-В/12/85/КЛ-КБ від 17.10.2012 року, за будь-якими вимогами Сторін, які випливають за даним Договором, встановлюється позовна давність у три роки.

Отже, умовами Кредитного договору передбачено окрему умову, за якою Банку надано право нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, саме на суму основного боргу за кредитом, яка у даній справі ПАТ "Сбербанк" заявлена в розмірі 19930292,89 грн.

При цьому, в судово-економічні експертизі взагалі не досліджувались ані підстави, ані розмір пені нарахованої на суму боргу, оскільки в експертному дослідженні встановлювався розмір пені, нарахованої на проценти. Отже, судова колегія апеляційної інстанції не приймає до уваги твердження ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" про відсутність підстав для нарахування цієї заборгованості, а також вважає обґрунтованими вимоги ПАТ "Сбербанк" у розмірі 19930292,89 грн.

Щодо доводів апелянта стосовно необхідності нарахування 3% річних виходячи за 649 днів, а не за 650 днів, то судова колегія не приймає їх до уваги, оскільки Банком правильно розраховану зазначену заборгованість 3%річних за період з 07.02.2014 року по 18.11.2015 року (включно). Тому нарахована сума 3% річних - 1983398,88 грн. є документально підтвердженою, обґрунтовано нарахованою Банком, а також правомірно визнана місцевим господарським судом.

Разом з тим, судом першої інстанції також вірно включено до реєстру вимог 1218 грн. до першої черги задоволення вимог кредиторів, які ПАТ "Сбербанк" просило включити як суму судового збору, сплаченого Банком за подання заяви з кредиторськими вимогами відповідно до платіжного доручення №108970580 від 14.12.2015 року.

Доводи апелянта-1 щодо безпідставного визнання судом першої інстанції 12000,00 грн., які є витратами Банку на виконавчі написи нотаріуса по Іпотечним договорам, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги, оскільки як вбачається із наданого ПАТ "Сбербанк" розрахунку та доказів, наданих на підтвердження кредиторських вимог, зазначена сума кредитором не заявлялась та не визнавалась судом. Апелянт, в свою чергу, жодним чином не обґрунтував наявність цієї заборгованості, а також не довів, що Банк її необґрунтовано заявляв.

3)Що стосується заперечень боржника, викладених в апеляційній скарзі, стосовно визначення місцевим судом порядку визначення та черговості кредиторських вимог, судова колегія виходить з наступного.

ПАТ "Сбербанк" вважає, що його вимоги є частково забезпеченими, згідно з Іпотечним договором від 17.10.2012 року та Іпотечним договором від 30.10.2012 року, укладеними між боржником та Банком в забезпечення виконання ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" зобов'язань за Договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/12/85/КЛ-КБ від 17.10.2012 року, заставна вартість предмету іпотеки складає (29606820 грн. + 7924311 грн.) - 37531131 грн.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу в цій частині, виходячи із договірної вартості предметів іпотеки, визначив забезпеченими вимоги в розмірі 37531131 грн., з яких, серед іного, 21268013,03 грн. - пеня.

Як зазначено в ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше (ст. 33 Закону України "Про іпотеку").

Відповідно до ст. 42 Закону про банкрутство, майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

Погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку (ч. 9 ст. 45 Закону про банкрутство).

Відповідно до ст. 2 Іпотечних договорів, зазначеними іпотеками забезпечуються зобов'язання з повернення кредиту, з оплати процентів за користування кредитними коштами, по сплаті комісійних винагород, а також всі штрафні санкції за невиконання або неналежне виконання кредитного договору, та інше.

За умовами Договору про відкриття кредитної лінії № 14-В/12/85/КЛ-КБ від 17.10.2012 року, зокрема, п. 9.4 сторони дійшли згоди, що кошти, які надійшли в рахунок погашення заборгованості за договором, в тому числі списані в договірному порядку з рахунків позичальника або третіх осіб, а також перераховані третім особам, спрямовуються в наступній черговості на:

- погашення пені за прострочення сплати процентів (які нараховані та не сплачені Банку);

- погашення пені за прострочення повернення Кредиту;

- погашення пені за прострочення сплати комісій, передбачених договором;

- погашення заборгованості за простроченими процентами (які нараховані та строк сплати яких настав);

- погашення процентів (що нараховані та строк сплати яких настав);

- погашення заборгованості по простроченим комісіям (які нараховані та строк сплати яких настав);

- погашення комісій ( що нараховані та строк сплати яких не настав);

- погашення простроченої заборгованості за Кредитом;

- погашення чергового платежу за Кредитом, якщо договором передбачено погашення Кредиту частинами відповідно до зменшення ліміту кредитної лінії (строк сплати якого настав та яка не є простроченою);

- погашення штрафів, передбачених договором;

- погашення суми витрат Банку, пов'язаних з одержанням виконання за цим Договором (наприклад, судові витрати на експертизи, нотаріальні витрати, витрати, пов'язані з оплатою послуг юристів, тощо).

В апеляційній скарзі ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" зазначає, що суд першої інстанції протиправно відніс вимоги з пені на суму 21268013,03 грн. до вимог, забезпечених заставою майна боржника, оскільки такі вимоги, на його думку, мають погашатись у шосту чергу.

Однак, наведені в апеляційні скарзі аргументи в цій частині, не можуть бути підставою для скасування або зміни судового рішення відповідно до ст. 277 ГПК України, оскільки апелянт-1 неправильно тлумачить норми законодавства, зокрема положення ст. 7 Закону України "Про іпотеку" як спеціального законодавства у спірних правовідносинах, виходячи з такого.

Аналіз положення ст. 7 Закону України "Про іпотеку" дає підстави дійти висновку, що за рахунок предмета іпотеки, який буде реалізовуватись в процедурі банкрутства відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Банк має можливість задовольнити всю суму заборгованості в повному обсязі, а не лише в межах загальної вартості майна встановленої в іпотечних договорах 37531131 грн.

Нерухоме майно вартістю 37531131 грн., передано в іпотеку, і воно забезпечує вимоги до яких входить основний борг, проценти, неустойка та інше, які в разі порушення та невиконання цих зобов'язань з оплати боржником можуть бути задоволені за рахунок предмета іпотеки.

Тобто, за рахунок переданого майна в іпотеку можливо задовольнити вимоги ПАТ "Сбербанк" з основного боргу, процентів, неустойки та іншого, саме в розмірі 37531131 грн., а залишок боргу є таким, що не забезпечений заставою майна боржника.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання.

Аналогічні положення щодо першочергового відшкодування пені, як вже вище зазначалось, передбачено п. 9.4. Договору про відкриття кредитної лінії № 14-В/12/85/КЛ-КБ від 17.10.2012 року.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням положень п. 9.4. Кредитного договору та положень 534 ЦК України, в першу чергу за рахунок заставного майна задовольняються вимоги по пені та процентам, а в останню - по погашенню заборгованості за кредитом. Таким чином, оскільки заставна вартість предмета забезпечення складає 37531131,00 грн., що покриває вимоги заставного кредитора - ПАТ "Сбербанк" за зобов'язаннями по сплаті: 21296154,88 грн. (пеня та проценти (з урахуванням стягнутих 28141,85 грн.) та кредит) + 10554173,71 грн. (проценти) + 5302971,82 грн. (частина кредиту), а конкурсні вимоги ПАТ "Сбербанк", які включають входять до ліквідаційної маси та не є забезпеченими, в т.ч. з урахуванням висновку експерта, складають 33473911,19 грн., відтак доводи апеляційної скарги ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" про неправильне визначення розміру забезпечених вимог ПАТ "Сбербанк" не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції.

Врахувавши факт подання кредитором у встановленому порядку заяви з грошовими вимогами до боржника, а також вартість переданого в іпотеку майна боржника, визначену за згодою сторін у договорах іпотеки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання такими, що забезпечені заставою, грошових вимог кредитора в межах погодженої сторонами вартості іпотечного майна, а решту вимог правомірно включено в реєстр вимог кредиторів до першої, четвертої та шостої черги відповідно.

При розгляді апеляційної скарги ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" в частині оскарження вимог ФОП Петришиної Н.О., фізичної особи Петришиної Н.О., ТОВ "БРІГ" ЛТД щодо сплаченого судового збору за подання заяв із грошовими вимогами до боржника та віднесення їх до першої черги задоволення, судова колегія виходить з наступного.

Як вбачається із заяв про грошові вимоги ФОП Петришиної Н.О., фізичної особи Петришиної Н.О., ТОВ "БРІГ" ЛТД, зазначені особи просили визнати їх грошові вимоги як кредиторів до боржника, але не зазначили про судові витрати, понесені у зв'язку із зверненням до суду із заявами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ФОП Петришина Н.О., фізична особа Петришина Н.О., ТОВ "БРІГ" ЛТД сплачено судовий збір по 2436,00 грн. з кожного за подання заяви із грошовими вимогами до боржника. Водночас зазначені кредитори, посилаючись на відповідні - надані ними докази, просили суд визнати їх вимоги до боржника обґрунтованими та включити до реєстру вимог кредиторів із відповідним розподіленням черговості вимог без конкретного посилання про відсутність необхідності включати до реєстру вимог кредиторів витрати зі сплати судового збору, сплаченого за подання заяв із грошовими вимогами боржника.

Враховуючи вищевстановлені обставини справи, а також взявши до уваги положення п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що оскільки частина вимог зі сплати судового збору в сумі 2436,00 грн. за подання заяв з грошовими вимогами до боржника, заявлена зазначеними кредиторами, виходячи із суті прохальних частин та із загальних вимог їх заяв, а саме про визнання та включення вимог до боржника, які підтверджені відповідними - наданими доказами, то такі вимоги підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів, як витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді, з погашенням у першу чергу в ліквідаційній процедурі.

Посилання ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" на незаконність вимог кредиторів, які пов'язані зі сплатою судового збору за подання заяв кредиторів, судовою колегією апеляційної інстанції не приймається до уваги, оскільки положення п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство не визначають дану категорію спрямувань грошових коштів саме як вимоги кредиторів, а лише наділяють їх статусом витрат, пов'язаних з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді, з погашенням у першу чергу в ліквідаційній процедурі. Отже сплачений кредиторами судовий збір за подання заяв не потребує окремої вимоги для його включення до реєстру вимог кредиторів, а підлягає розгляду та включенню у разі документального підтвердження кредиторських вимог, при цьому набуваючи статусу саме як витрат, пов'язаних з провадженням у справі про банкрутство.

При розгляді кредиторських вимог ТОВ "РИФ", судом апеляційної інстанції встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "РИФ" у свої заяві просило визнати кредиторські вимоги до боржника в розмірі 4902548,64 грн.

Заявлені вимоги ґрунтуються на грошових зобов'язаннях, які виникли внаслідок невиконання ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" умов наступних договорів:

- Договору поставки № 09/01/12-1 від 09.01.2012 року у розмірі - 332836,60 грн.;

- Договору про допоміжне обслуговування та матеріальне забезпечення риболовних суден № 2015/01-1ВС від 05.01.2015 року в розмірі - 4569712,04 грн.

Місцевий господарський суд, розглянувши надані боржником документи, дійшов висновку, що заборгованість у розмірі 332836,60 грн. є підтвердженою належними доказами, а саме, рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.09.2014 року у справі №908/2500/14, відповідно до якого з ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" на користь ТОВ "РИФ" стягнуто основний борг за договором та судовий збір у загальному розмірі 332836,60 грн. При цьому, суд першої інстанції відхилив вимоги ТОВ "РИФ" за Договором про допоміжне обслуговування та матеріальне забезпечення риболовних суден №2015/01-1ВС від 05.01.2015 року в розмірі 4569712,04 грн., обґрунтувавши свій висновок відсутністю належного підтвердження таких вимог, в т.ч. первинної бухгалтерської документації.

Проте, судова колегія частково не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відхилення грошових вимог ТОВ "РИФ" за Договором про допоміжне обслуговування та матеріальне забезпечення риболовних суден №2015/01-1ВС від 05.01.2015 року в розмірі 4569712,04 грн., оскільки ці висновки зроблені з неповним з'ясуванням обставин справи та з порушенням вимог законодавства.

В силу приписів ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги конкурсного кредитора повинні бути підтверджені відповідними доказами.

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов'язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору. До того ж обов'язок щодо подання документів на підтвердження своїх вимог в силу норм ст. 23 Закону про банкрутство покладено на кредитора.

Судом апеляційної інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що 05.01.2015 року між ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз", в особі генерального директора ОСОБА_16, який діє на підставі Статуту (далі за текстом - Замовник) та ТОВ "РИФ", в особі директора ОСОБА_18, який діє на підставі Статуту (далі за текстом - Виконавець), укладено Договір про допоміжне обслуговування та матеріальне забезпечення риболовних суден №2015/01-1ВС, за умовами якого:

- п. 1.1., Виконавець зобов'язується здійснювати допоміжне обслуговування, матеріально-технічне забезпечення та комплектацію риболовних суден "ВІКІНГ", "Граф Воронцов", "Белобог" у відповідності до їх особистих технічних характеристик, морських стандартів та міжнародних норм безпеки мореплавства, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити роботи Виконавця в строк та на умовах зазначених у дійсному Договорі;

- п. 1.2., З метою виконання умов дійсного договору Виконавець здійснює: бункеровку риболовного судна дизпаливом; забезпечення силових агрегатів риболовного судна дизельним маслом відповідних технічних характеристик; заправку фреоном морозильних та холодильних апаратів риболовного судна; ремонт вузлів та агрегатів судна, проводить їх перевірку та випробування; забезпечує судно запасними частинами та витратними матеріалами для рибальства, та інше забезпечення;

- п. 1.3., Виконавець здійснює виконання дійсного договору власними засобами за власні кошти. Матеріали Замовника для виконання робіт не використовуються;

- п. 2.2., Ціна договору становить 5000000,00 грн. без ПДВ;

- п. 3.1., Виконавець зобов'язується розпочинати виконання робіт, зазначених в п. 1.2. Договору в день підписання договору та закінчити всі роботи до 30.06.2015 року.

- п. 4.1., Здача-приймання виконаних робіт, передбачених Договором, здійснюється представниками Замовника та Виконавця шляхом підписання Актів приймання-передачі виконаних робіт;

- п. 5.1., Оплата за роботи фактично виконані Виконавцем по дійсному Договору здійснюється Замовником в триденний строк після підписання Сторонами Акту виконаних робіт;

- п. 6.1., цей Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами та діє з 30.03.2015 року, а в фінансовому аспекті - до повного виконання своїх зобов'язань сторонами.

Договір складений у двох примірниках, кожен з яких підписано представниками Сторін та скріплено печатками.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Зазначений Договір є дійсним та, в силу вимог ст. 629 Цивільного кодексу України, обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Таким чином, підписання актів здачі-приймання виконаних робіт свідчить про фактичне виконання Договору про допоміжне обслуговування та матеріальне забезпечення у спрощений спосіб, і цей договір є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов'язань за наслідком виконання його умов.

На підтвердження факту виконання робіт за Договором про допоміжне обслуговування та матеріальне забезпечення риболовних суден №2015/01-1ВС, між сторонами цього договору складено Акт приймання-передачі №2015/01-1ВС_1 від 31.01.2015 року, Акт приймання-передачі №2015/01-1ВС_2 від 28.02.2015 року, Акт приймання-передачі №2015/01-1ВС_3 від 30.03.2015 року, Акт приймання-передачі №2015/01-1ВС_4 від 30.04.2015 року, Акт приймання-передачі №2015/01-1ВС_5 від 31.05.2015 року, Акт приймання-передачі №2015/01-1ВС_6 від 30.06.2015 року, Акт приймання-передачі №2015/01-1ВС_7 від 31.06.2015 року, Акт приймання-передачі №2015/01-1ВС_8 від 31.08.2015 року, Акт приймання-передачі №2015/01-1ВС_9 від 30.09.2015 року, Акт приймання-передачі №2015/01-1ВС_10 від 31.10.2015 року, які підписані між Сторонами без зауважень та скріплені печатками.

Зазначеними вище документами підтверджується факт належного виконання ТОВ "РИФ" умов Договору про допоміжне обслуговування та матеріальне забезпечення риболовних суден №2015/01-1ВС, зокрема: проведення комплексу ремонтних та монтажних робіт; заміни масел для двигунів; заміні та установці корабельного устаткування, повітряного компресора, проведення пусконалагоджувальних робіт, установка корабельного обладнання та освітлення, заміна фреону, замына пожежного обладнання, проведення профілактичних робіт по дизельному генератору із заміною паливних та масляних фільтрів, ремонт насосів і редуктору, заміна паливних та масляних фільтрів.

Загальна вартість виконаних робіт складає 4569712,04 грн.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Акту звірки взаєморозрахунків від 15.11.2015 року Сторони підтвердили наявність у ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" заборгованості перед ТОВ "РИФ", яка виникла на підставі Договору №2015/01-1 від 05.01.2015 року, на загальну суму 4569712,04 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що свої зобов'язання за Договором №2015/01-1 від 05.01.2015 року ТОВ "РИФ" виконано у повному обсязі, а саме, здійснило допоміжне обслуговування, матеріально-технічне забезпечення та комплектацію риболовних суден "Вікінг", "Граф Воронцов", "Белобог", на загальну суму 4569712,04 грн., що підтверджується актами приймання передачі та актом звірки взаєморозрахунків, які були складені між сторонами без зауважень та скріплені печатками, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Однак, боржником в порушення п. 5.1. умов Договору №2015/01-1 від 05.01.2015 року оплату за фактично виконані роботи здійснено не було, внаслідок чого у ТОВ "Виробниче підприємство "Бриз" перед ТОВ "РИФ" за Договором про допоміжне обслуговування та матеріальне забезпечення риболовних суден №2015/01-1ВС від 05.01.2015 року утворився борг на суму 4569712,04 грн., який до того ж не заперечується й самим боржником.

Враховуючи, що грошові вимоги ТОВ "РИФ" за Договором про допоміжне обслуговування та матеріальне забезпечення риболовних суден №2015/01-1ВС від 05.01.2015 року підтверджуються матеріалами справи, тому підлягають задоволенню в розмірі 4569712,04 грн., як грошові зобов'язання четвертої черги.

Що стосується посилання суду першої інстанції на те, що ТОВ "РИФ" не підтверджено свої вимоги належними і допустимим доказами, судова колегія зазначає наступне.

Так, при розгляді кредиторських вимог ТОВ "РИФ" суд першої інстанції мотивував своє рішення відсутністю первинної бухгалтерської документації на підтвердження розміру заборгованості кредиторських вимог, а також неподанням заявником оригіналів документів на підтвердження факту здійснення господарської операції через неявку у судове засідання.

Однак, зазначений висновок не в повній відповідає обставинам справи, з огляду на таке.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є компетенцією виключно національних судів першої та апеляційної інстанцій. Проте зважаючи на прецеденту практику Європейського суду з прав людини, суд зобов'язаний мотивувати свої дії та рішення, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Суди повинні враховувати якість поданих сторонами доказів і, зокрема, те, чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності.

Присутній в судових засіданнях апеляційної інстанції представник ТОВ "РИФ" на вимогу апеляційного суду надав оригіналів Договору про допоміжне обслуговування та матеріальне забезпечення риболовних суден №2015/01-1ВС від 05.01.2015 року, всіх вищезазначених актів приймання-передачі та акту звірки взаєморозрахунків між сторонами, які були оглянуті та досліджені судовою колегією в присутності представників кредиторів ПАТ "Сбербанк", ТОВ Виробничо-торговельна фірма "Алекс і К" та ТОВ "БРІГ" ЛТД.

Задовольняючи вимоги кредитора ТОВ "РИФ" за Договором про допоміжне обслуговування та матеріальне забезпечення риболовних суден №2015/01-1ВС від 05.01.2015 року на суму 4569712,04 грн., судова колегія апеляційної інстанції також виходить з наступного.

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 ГК України).

Господарське зобов'язання повинно бути спрямоване на досягнення економічного результату, тобто мати реальний характер.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Частиною 2 наведеної статті визначено, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається із наданих ТОВ "РИФ" документів: актів приймання-передачі та акту звірки взаєморозрахунків між сторонами, зазначені документи містять всі необхідні реквізити первинного документа бухгалтерського обліку, підтверджують факт виконання кредитором своїх зобов'язань перед боржником (економічний результат), та підтверджують наявність заборгованості за Договором про допоміжне обслуговування та матеріальне забезпечення риболовних суден №2015/01-1ВС від 05.01.2015 року, тобто зміну в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз", а також мають реальний характер.

Натомість, суд першої інстанції зазначив, що ТОВ "РИФ" не подані первинні документи, які підтверджують грошові вимоги за Договором про допоміжне обслуговування та матеріальне забезпечення риболовних суден №2015/01-1ВС від 05.01.2015 року не обґрунтував свій висновок та не зазначив, які саме первинні документи він вважає належними. Зобов'язуючи ТОВ "РИФ" надати первинні документи, суд першої інстанції не зазначив в ухвалі від 07.12.2017 року конкретний перелік необхідних документів, хоч ТОВ "РИФ" в обґрунтування своїх вимог були надані належним чином засвідчені копії договорів та актів, однак, суд, відхиляючи вимоги цього кредитора, необґрунтовано послався на невиконання вимог ухвали.

Диспозитивні приписи ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство не визначають конкретного переліку документів та якими саме доказами конкурсний кредитор зобов'язаний підтвердити свої вимоги до боржника, а лише зобов'язують кредитора їх підтвердити саме належними доказами.

Водночас, положення ст.ст. 23, 24, 25 Закону про банкрутство не визначають необхідності та не зобов'язують конкурсних кредиторів при зверненні з грошовими вимогами до боржника подавати до суду первинні документи бухгалтерського обліку, в тому числі податкові декларації із відображенням господарських операції, також не містить такого обов'язку й Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Частиною 1 ст. 75 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відзивах на апеляційній скарги кредитори ПАТ "Сбербанк" та ТОВ Виробничо-торговельна фірма "Алекс і К" стверджують про недостовірність господарських правовідносин, внаслідок неналежного виконання яких у ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" утворилась заборгованість перед ТОВ "РИФ". Проте, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень кредиторами суду не надано, тому у колегії суддів відсутні підстави приймати ці заперечення до уваги.

Посилання кредиторів ПАТ "Сбербанк" та ТОВ Виробничо-торговельна фірма "Алекс і К" на необхідність підтвердження зазначеної заборгованості документами бухгалтерського та податкового обліку є необґрунтованими, оскільки не доведено якими саме первинними документами, на їх думку, повинна підтверджуватись господарська операція з виконання певних робіт крім відповідних актів.

Податковий та бухгалтерський облік є вторинним та здійснюється за наслідком складання первинної документації, якою у даному випадку є саме акт з виконанню робіт.

Обставини пов'язаності зазначених підприємств (боржника та кредитора) впливає на податковий облік цих операцій, визначення бази об'єкту оподаткування, розмір податкових зобов'язань та економічний результат їх діяльності, але не свідчить про фіктивність таких операцій, як зазначає ТОВ Виробничо-торговельна фірма "Алекс і К". В свою чергу, органи фіскальної служби можуть здійснювати фактичний податковий контроль таких обставин.

При цьому, підписання актів здачі-приймання виконаних робіт, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи та оригінали яких оглянуті в судовому засіданні, свідчить про фактичне укладення та виконання Договору про допоміжне обслуговування та матеріальне забезпечення (який є чинним, обов'язковим для виконання сторонами та на підставі якого між сторонами виникли певні обов'язки) у спрощений спосіб, і цей договір є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов'язань за наслідком виконання його умов.

Крім того, в процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ТОВ "РИФ" було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів, а саме: актів списання запасних частин, обладнання та ПММ за Договором про допоміжне обслуговування та матеріальне забезпечення риболовних суден №2015/01-1ВС від 05.01.2015 року за період січень-жовтень 2015 року; калькуляції вартості виконаних робіт, послуг, ТМЦ за Договором про допоміжне обслуговування та матеріальне забезпечення риболовних суден №2015/01-1ВС від 05.01.2015 року за період січень-жовтень 2015 року. Апелянт-2 вважає, що зазначені докази є первинним документами, які додатково підтверджують факт здійснення реальної господарської операції за Договором про допоміжне обслуговування та матеріальне забезпечення риболовних суден №2015/01-1ВС від 05.01.2015 року та є належними доказами на підтвердження кредиторської заборгованості у даній справі про банкрутство, які існували на час розгляду справи в суді першої інстанції, але не були досліджені місцевим господарським.

Дослідивши вищевказані документи судова колегія не може прийняти їх до уваги враховуючи наступне:

1)Надані ТОВ "РИФ" документи є додатково поданими доказами, питання про прийняття яких врегульовано положеннями ч. 4 ст. 269 ГПК України, де унормовано, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього;

2)Оскільки ТОВ "РИФ" жодним чином не обґрунтувало та не довело суду неможливості подання цих документів до суду першої інстанції, тому зазначені акти списання запасних частин, обладнання та ПММ, калькуляції вартості виконаних робіт, послуг, ТМЦ не можуть прийматись судом апеляційної інстанції в силу вимог ч. 4 ст. 269 ГПК України;

3)Надані ТОВ "РИФ" документи не засвідчені належним чином, а тому не є належними та допустими доказами у розумінні ст. 76, 77 ГПК України;

4)Зазначені докази не впливають на правомірність вимог ТОВ "РИФ" з огляду на вищевстановлені обставини.

При розгляді кредиторських вимог ТОВ "БРІГ" ЛТД, судом апеляційної інстанції встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "БРІГ" ЛТД у свої заяві просило визнати кредиторські вимоги до боржника в розмірі 2331118,15 грн.

Підставою виникнення грошових вимог заявник, серед іншого, вказує на невиконані зобов'язання ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" за Договором поставки №02/12/1-1 від 02.12.2012 року в розмірі 516289,45 грн. та вимоги за Договорами відступлення права вимоги:

- №1 від 18.02.2015 року в розмірі 786215,22 грн.;

- №601/15 від 25.02.2015 року в розмірі 614974,40 грн.;

- №602/15 від 25.02.2015 року в розмірі 117794,83 грн.;

- №701/15 від 25.02.2015 року в розмірі 74416,43 грн.;

- №13.10.ПР від 13.10.2015 року в розмірі 164048,02 грн.;

- №0911 УП від 09.11.2015 року в розмірі 57379,80 грн.

Оцінюючи вказані підстави судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про часткове відхилення заявлених вимог та зазначає, що заборгованість ТОВ "БРІГ" ЛТД не підтверджена належними та допустимими доказами.

Дійсно, грошові вимоги ТОВ "БРІГ" ЛТД до ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз", які виникли внаслідок неналежного виконання Договором поставки №02/12/1-1 від 02.12.2012 року, підтверджено рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.09.2014 року у справі №908/2501/14 на суму 516289,45 грн. (з яких 8622,98 грн. - пеня), а тому обґрунтовано визнано місцевим судом та включено до четвертої черги задоволення вимог.

Що стосується заборгованості за Договорами відступлення права вимоги судом встановлено, що за Договором про відступлення права вимоги №1 від 18.02.2015 року, №13.10.ПР від 13.10.2015 року та №0911УП від 09.1.2015 року, укладеним ТОВ "РИФ СІЧ" (Первісний кредитор) та ТОВ "БРІГ" ЛТД (Новий кредитор), визначено:

- п.2.2. "Незалежно від виконання боржником (ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз") його зобов'язань перед Новим кредитором, у Первісного кредитора в силу цього договору виникає право вимоги до Нового кредитора щодо погашення заборгованості боржника в розмірі, визначеному п. 1.3 договору, а Новий кредитор зобов'язаний сплатити зазначене зобов'язання перед Первісним кредитором у строк, який не перевищує 60 днів з моменту підписання даного договору;

- п.5.2. "Договір підлягає розірванню, а зобов'язання сторін припиненню в разі невиконання Новим кредитором своїх зобов'язань у строки та порядку, передбачені п. 2.2 Договору.

Водночас, Договори відступлення права вимоги №601/15 від 25.02.2015 року, №602/15 від 25.02.2015 року, №701/15 від 25.02.2015 року, які укладені між ТОВ "Праймхолд" та ТОВ "БРІГ" ЛТД, також містять п.2.2., яким передбачено, що незалежно від виконання боржником (ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз") його зобов'язань перед Новим кредитором, у Первісного кредитора в силу цього договору виникає право вимоги до Нового кредитора щодо погашення заборгованості боржника в розмірі, визначеному п. 1.3 договору, а Новий кредитор зобов'язаний сплатити зазначене зобов'язання перед первісним кредитором у строк, який не перевищує 60 днів з моменту підписання даного договору;

Проте, як вбачається з матеріалів справи, заявником - ТОВ "БРІГ" ЛТД, як Новим кредитором, не було надано суду першої інстанції жодних доказів погашення ним заборгованості боржника перед Первісними кредиторами у розмірі, визначеному п. 1.3. Договрів відступлення права вимоги, отже ТОВ "БРІГ" ЛТД не було підтверджено належним чином перехід до нього права вимоги за означеними договорами, що не дає суду зробити беззаперечний висновок про наявність, обґрунтованість та правомірність кредиторських вимог за цими договорами.

Колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що з наданих матеріалів неможливо встановити - чи виконали сторони за договорами відступлення права вимоги обумовлені в них зобов'язання, як-то: сплату новим кредитором первісному суми боргу, передачу первісним кредитором новому кредитору документів на підтвердження права вимоги до боржника ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз", що виникло на підставі договорів, за якими у первинного кредитора виникло право вимоги до боржника.

В процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ТОВ "БРІГ" ЛТД було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів, а саме: копій актів приймання-передачі документів до Договорів відступлення права вимоги, копії платіжних доручень та копії виписок за поточним рахунком ТОВ "БРІГ" ЛТД. Апелянт-3 вважає, що зазначені докази підтверджують фактичний перехід права вимоги до ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" від Первісних кредиторів (ТОВ "РИФ СІЧ" та ТОВ "Праймхолд") до Нового кредитора - ТОВ "БРІГ" ЛТД та є належними доказами на підтвердження кредиторської заборгованості у даній справі про банкрутство, які існували на час розгляду справи в суді першої інстанції, але не були досліджені місцевим господарським судом.

Дослідивши вищевказані документи, судова колегія не може прийняти їх до уваги враховуючи наступне:

1)Надані ТОВ "БРІГ" ЛТД документи є додатково поданими доказами, питання про прийняття яких врегульовано положеннями ч. 4 ст. 269 ГПК України, де унормовано, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього;

2) Оскільки ТОВ "БРІГ" ЛТД жодним чином не обґрунтувало та не довело суду неможливості подання цих документів до суду першої інстанції, тому зазначені акти приймання-передачі документів, платіжні доручення та виписки за поточним рахунком не можуть прийматись судом апеляційної інстанції в силу вимог ч. 4 ст. 269 ГПК України;

Крім того, судом першої інстанції правомірно визнано 2436 грн. судового збору з першою чергою задоволення, які ТОВ "БРІГ" ЛТД сплатило за подання заяви з кредиторськими вимоги відповідно до квитанції № 0.0.477756922.1 від 18.12.2015 року.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано визнано вимоги ТОВ "БРІГ", ЛТД до ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" в загальному розмірі - 518725,45 грн., з яких: 507666,47 грн. - з четвертою чергою задоволення, 8622,98 грн. (пеня) - з шостою чергою задоволення, 2.436 грн. - з першою чергою задоволення, а в іншій частині грошові вимоги ТОВ "БРІГ" ЛТД до боржника правомірно відхилено як безпідставно заявлені.

Враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційні скарзі ТОВ "БРІГ" ЛТД не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст. 76, ст. 77 ГПК України.

За таких обставин, апеляційні скарги: ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 року у справі №908/936/15-г підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга ТОВ "БРІГ" ЛТД залишається без задоволення, а скарга ТОВ "РИФ" підлягає задоволенню повністю; ухвала Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 року у справі №908/936/15-г в частині відхилення вимог кредитора ТОВ "РИФ" до боржника в розмірі 4569712,04 грн. підлягає скасуванню відповідно до ст. 277 ГПК України із прийняттям нового рішення про визнання вимог кредитора ТОВ "РИФ" до боржника ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" в розмірі 4569712,04 грн. - з четвертою чергою задоволення; в частині оскарження вимог кредиторів у справі про банкрутство ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз": ФОП Петришиної Н.О.; фізичної особи Петришиної Н.О.; ПАТ "Сбербанк"; ТОВ "БРІГ" ЛТД оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою та підлягає залишенню без змін.

У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги ТОВ "РИФ", відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати за її подання покладаються на боржника. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг ТОВ "Рибальське підприємство "Бриз" та ТОВ "БРІГ" ЛТД покладаються на заявників.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 277, 281 - 284 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибальське підприємство "Бриз" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 року у справі №908/936/15-г - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БРІГ" ЛТД на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 року у справі №908/936/15-г - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РИФ" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 року у справі №908/936/15-г - задовольнити повністю.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 року у справі №908/936/15-г в частині відхилення вимог кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "РИФ" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибальське підприємство "Бриз" в розмірі 4569712,04 грн. - скасувати.

В скасованій частині ухвалити нове рішення, яким визнати вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "РИФ" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибальське підприємство "Бриз" в розмірі 4569712,04 грн. - з четвертою чергою задоволення.

В частині визнання вимог кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю "РИФ" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибальське підприємство "Бриз" в розмірі 332836,60 грн. з четвертою чергою задоволення, 2436 грн. з першою чергою задоволення, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 року у справі №908/936/15-г - залишити без змін.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 року у справі №908/936/15-г в частині оскарження вимог кредиторів у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибальське підприємство "Бриз": Фізичної особи-підприємця Петришиної Н.О.; Фізичної особи Петришиної Н.О.; Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"; Товариства з обмеженою відповідальністю "БРІГ" ЛТД, - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибальське підприємство "Бриз" (71107, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Халтуріна, буд. 3, ідентифікаційний код 13606589) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РИФ" (71107, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Халтуріна, буд. 3, ідентифікаційний код 20493364) судовий збір за подання апеляційної скарги 4800 (чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп.

Доручити Господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.О. Мартюхіна

Судді Т.Д. Геза

Е.В. Сгара

Повний текст постанови складено та підписано 14.05.2018 року.