ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 травня 2018 р. Справа № 918/78/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н.Ф., при секретарі судового засідання Оліфер С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради Рівненської області про стягнення заборгованості в сумі 1 074 605,77 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 25.12.2017 року,

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (надалі-позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради Рівненської області (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 1 412 232,45 грн, з яких: 1 364 473,61 грн основний борг, 31 781, 68 грн пеня, 3 183, 22 грн 3 % річні та 12 793, 94 грн інфляційні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі заяви-приєднання №09420UOWFFETO16 від 01.01.2016 року до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу, однак останній належним чином не виконав обов'язок щодо проведення розрахунків за отримані послуги, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість по оплаті вартості послуг. Крім того, позивачем нараховано штрафні санкції.

Ухвалою суду від 16.02.2018 року провадження у справі № 918/78/18 відкрито та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 12.03.2018 року.

Ухвалою суду від 12.03.2018 року розгляд справи відкладено на 05.04.2018 року.

03.04.2018 року через відділ канцелярії та документообігу суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому погодився з позовними вимогами в частині виникнення заборгованості за період листопад 2017 року - січень 2018 року в сумі 1 364 473,61 грн, яку станом на 12.02.2018 року не оплатив. Проте, не погодився з вимогою щодо стягнення суми заборгованості в частині сплати штрафних санкцій, а саме: боргу внаслідок інфляційних процесів, 3 % річних та пені, оскільки не порушував вимоги ст.ст. 549, 625 ЦК України.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що згідно вимог постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 818 від 29.06.2017 року, № 955 від 27.07.2017 року, № 1056 від 31.08.2017 року, № 1166 від 28.09.2017 року та № 1314 від 31.10.2017 року кошти, які надходять на рахунки підприємства акумулюються на спеціальному рахунку в ПАТ "Державний ощадний банк України", де в процентному відношенні перераховуються за сплату природного газу, і лише 11,44% від населення та 10,58% від бюджету у липні - жовтні 2017 року, 24,97% від населення та 17,63% з бюджету у листопаді 2017 року надходять до підприємства.

Також, згідно з вимогами наказу Міністерства Фінансів України №1 від 04.01.2018 року про затвердження Порядку проведення органами Казначейства розрахунків, передбачених пунктом 8-1 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256 та взаємодії учасників таких розрахунків та Акту звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються субсидії між КП «Здолбунівкомуненергія» та головним розпорядником коштів місцевого бюджету наявна значна заборгованість перед відповідачем, а саме: станом на 01.02.2018 року це 2,3 млн грн, станом на 01.03.2018 року - 4,97 млн грн та станом на 01.04.2018 року - 7,84 млн грн.

Таким чином, підприємство згідно вимог чинного законодавства позбавлена будь - якої можливості здійснювати регулювання коштами, які надходять на його рахунок та розрахуватися із наданням послуг, оскільки сама держава в особі Кабінету Міністрів України не виконує свої зобов'язання. У зв'язку з цим відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

05.04.2018 року через відділ канцелярії та документообігу суду представником позивача подано заяву в порядку ст. 46 ГПК України про зменшення розміру позовних вимог, де позивач просить суд стягнути з відповідача 1 076 437,10 грн - основного боргу, 31 781,68 грн - пені, 3 183,22 грн - 3% річних та 12 793, 94 грн інфляційних.

Вказана заява мотивована тим, що відповідачем сплачено заборгованість у розмірі 288 036, 51 грн, що стверджується платіжними дорученнями, відтак провадження у справі слід закрити у зв'язку із відсутністю предмету спору.

Вказану заяву прийнято судом до розгляду.

Ухвалою суду від 05.04.2018 року (з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 13.04.2018 року) розгляд справи відкладено на 04.05.2018 року.

19.04.2018 року позивач через відділ канцелярії та документообігу суду подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що заперечення відповідача не визнає, виходячи з наступного.

Розділом 6 договору розподілу природного газу, зокрема п.п. 6.1., 6.2., 6.3., 6.4. передбачено, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов'язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем).

На посилання відповідача на ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України та Постанову Пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011 року № 18 щодо право суду на зменшення розміру штрафних санкцій, позивач вважає, що підстав для зменшення пені за прострочення в оплаті немає, оскільки несвоєчасне проведення оплати за надану послугу з розподілу, позивачу завдаються збитки, так як останній немає можливості проводити своєчасні розрахунки з ПАТ "Укртрансгаз".

ПАТ «Рівнегаз» також знаходиться в тяжкому фінансовому стані, а сума нарахованої пені не є надмірно великою до суми наданих послуг за спірний період. Право на зменшення неустойки у суду є виключно за наявності "значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків". На думку позивача, зі змісту зазначених вище норм законів вбачається, що можливе лише зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, має відмовити в задоволенні клопотання. Три відсотки річних та інфляційних втрат не є штрафною санкцією та їх сума, заявлена до стягнення, не може бути зменшена судом.

04.05.2018 року через відділ канцелярії та документообігу суду позивач подав заяву в порядку ст. 46 ГПК України про зменшення розміру позовних вимог, де позивач просить суд стягнути з відповідача 1 026 846,93 грн - основного боргу, 31 781,68 грн - пені, 3 183,22 грн - 3% річних та 12 793, 94 грн інфляційних та винести ухвалу про повернення судового збору.

Вказану заяву прийнято судом до розгляду, а отже, у відповідності до ст.ст. 22,55 ГПК України, має місце нова ціна позову, з якої підлягає вирішенню спір по даній справі.

Ухвалою суду від 04.05.2018 року розгляд справи відкладено на 23.05.2018 року.

22.05.2018 року через відділ канцелярії та документообігу суду від відповідача надійшло клопотання, в якому відповідач позов визнає, просить зменшити розмір пені на 70% та розглядати справу без його участі.

В судове засідання 23.05.2018 року з'явилась представник позивача, позовні вимоги з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволити. Проти клопотань відповідача про відстрочку виконання рішення та зменшення розміру пені заперечила.

У судовому засіданні 23.05.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, з'ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об'єктів споживача.

Умови типового договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року №2494. Типовий договір розподілу природного газу (надалі-Договір) є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов вказаного договору (акцептування договору) є вчиненням Споживачем дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за встановленою формою.

01.01.2016 року ОСОБА_1 підприємством "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради Рівненської області підписана заява-приєднання №09420UOWFFETO16 від 01.01.2016 року до умов Договору розподілу природного газу.

Відповідно до 1.3. договору, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання написаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку у встановленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

За цим договором оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п. 6.2. договору тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов'язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

Відповідно до п. 6.3. договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно з п. 6.4. договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з рахуванням раніше перерахованих коштів.

Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494.

Так, за період листопад - грудень 2017 року та січень 2018 року відповідачу надано послуги з розподілу природного газу, що підтверджується актами наданих послуг з розподілу природного газу: № РВ000014675 від 30.11.2017 року на суму 464 088, 13 грн, № РВ000017483 від 31.12.2017 року на суму 543 537,35 грн, № РВ000001422 від 31.01.2018 року на суму 621 583,15 грн, що підписані сторонами та не заперечуються відповідачем.

Внаслідок неналежного виконання зобов'язань щодо оплати послуг за відповідачем утворилась заборгованість на суму 1 364 473,61 грн.

05.04.2018 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог та стягнення з відповідача 1 076 437,10 грн - основного боргу, 31 781,68 грн - пені, 3 183,22 грн - 3% річних та 12 793, 94 грн інфляційних. В частині стягнення заборгованості в сумі 288 036,51 грн провадження у справі закрити у зв'язку із частковою оплатою відповідачем заборгованості та відсутністю предмета спору.

В якості доказів оплати заборгованості позивач долучив до матеріалів справи копії платіжних доручень № 174344855 від 04.04.2018 року на суму 503, 06 грн, № 174344850 від 04.04.2018 року на суму 140,05 грн, № 174266944 від 03.04.2018 року на суму 356, 66 грн, № 174104199 від 02.04.2018 року на суму 3 043,93 грн, № 174104224 від 02.04.2018 року на суму 2 391,71 грн, № 173945140 від 30.03.2018 року на суму 2 839,99 грн, № 173945161 від 30.03.2018 року на суму 2 314,12 грн, № 173835110 від 29.03.2018 року на суму 3030,66 грн, № 173835140 від 29.03.2018 року на суму 1401, 04 грн, № 173738593 від 28.03.2018 року на суму 5 172,94 грн, № 173738622 від 22.03.2018 року на суму 2 373, 84 грн, № 173634178 від 27.03.2018 року на суму 10 664, 45 грн, № 173634189 від 27.03.2018 року на суму 2 651, 80 грн, № 173634207 від 27.03.2018 року на суму 0,24 грн, № 173448952 від 26.03.2018 року на суму 6 958, 61 грн, № 172959518 від 23.03.2018 року на суму 5 791,72 грн, № 172959542 від 23.03.2018 року на суму 1 031, 10 грн, № 172840145 від 22.03.2018 року на суму 9 891, 75 грн, № 172840165 від 22.03.2018 року на суму 1 515, 63 грн, № 172727095 від 21.03.2018 року на суму 19 398,41 грн, № 172727113 від 21.03.2018 року на суму 4 649, 98 грн, № 172598537 від 22.03.2018 року на суму 6 565,88 грн, № 172398966 від 19.03.2018 року на суму 3 683,27 грн, № 172398973 від 19.03.2018 року на суму 305, 83 грн, № 172253433 від 16.03.2018 року на суму 9 212, 99 грн, № 172253408 від 16.03.2018 року на суму 1 685,14 грн, № 172120939 від 15.03.2018 року на суму 1 687,35 грн, № 172120968 від 15.03.2018 року на суму 1 163, 70 грн, № 172120950 від 15.03.2018 року на суму 264, 12 грн, № 171990441 від 14.03.2018 року на суму 2749, 42 грн, № 171990404 від 14.03.2018 року на суму 1583, 27грн, № 171990411 від 14.03.2018 року на суму 84, 95 грн, № 171790726 від 13.03.2018 року на суму 9 170, 27 грн, № 171789974 від 13.03.2018 року на суму 4 116, 86 грн, № 171550227 від 12.03.2018 року на суму 16 370, 07 грн, № 171550198 від 12.03.2018 року на суму 1 443, 57 грн, № 171550210 від 12.03.2018 року на суму 718,23 грн, № 171390245 від 07.03.2018 року на суму 4046, 99 грн, № 171390224 від 07.03.2018 року на суму 956,37 грн, № 171390228 від 07.03.2018 року на суму 263, 86 грн, № 171265080 від 06.03.2018 року на суму 815,99 грн, № 171123092 від 05.03.2018 року на суму 16 981,80 грн, № 171123072 від 05.03.2018 року на суму 814, 16 грн, № 171052096 від 03.03.2018 року на суму 1 610, 22 грн, № 170973824 від 02.03.2018 року на суму 2 676,95 грн, № 170876445 від 01.03.2018 року на суму 4143,11 грн, № 170876457 від 01.03.2018 року на суму 2 627,91 грн, № 170876506 від 01.03.2018 року на суму 2571,18 грн, № 170728807 від 28.02.2018 року на суму 4 672,80 грн, № 170601970 від 27.02.2018 року на суму 8 393,39 грн, № 170601991 від 27.02.2018 року на суму 6 472, 32 грн, № 170222339 від 26.02.2018 року на суму 5 981,09 грн, № 170222359 від 26.02.2018 року на суму 2 111,51 грн, № 169935623 від 23.02.2018 року на суму 16 532,22 грн, № 169935603 від 23.02.2018 року на суму 5 629,65 грн, № 169826723 від 22.02.2018 року на суму 7 066, 21 грн, № 169826741 від 22.02.2018 року на суму 1 580,70 грн, № 169700474 від 21.02.2018 року на суму 8 633, 70 грн, № 169700492 від 21.02.2018 року на суму 5 422,69 грн, № 169590993 від 20.02.2018 року на суму 9 606, 11 грн, № 169591010 від 20.02.2018 року на суму 280, 64 грн, № 169414626 від 19.02.2018 року на суму 5 760,10 грн, № 169414644 від 19.02.2018 року на суму 855,00 грн, № 169282484 від 16.02.2018 року на суму 5 944,48 грн, № 169282467 від 16.02.2018 року на суму 3 566,84 грн, № 169153397 від 15.02.2018 року на суму 3 288,53 грн, № 169153885 від 15.02.2018 року на суму 2 439,88 грн, № 169153512 від 15.02.2018 року на суму 173, 87 грн, № 169043278 від 14.02.2018 року на суму 2 546,07 грн, № 169043301 від 14.02.2018 року на суму 182, 76 грн, № 168936539 від 13.02.2018 року на суму 3408,88 грн, № 168936514 від 13.02.2018 року на суму 1143, 76 грн, № 168754617 від 12.02.2018 року на суму 2 104,44 грн, № 168754621 від 12.02.2018 року на суму 443,83 грн.

04.05.2018 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог та стягнення з відповідача 1 026 846,93 грн - основного боргу, 31 781,68 грн - пені, 3 183,22 грн - 3% річних та 12 793, 94 грн інфляційних.

В якості доказів оплати заборгованості на суму 49 590,17 грн позивач долучив до матеріалів справи копії платіжних доручень № 174460463 від 05.04.2018 року на суму 180, 16 грн, № 174590578 від 06.04.2018 року на суму 139, 62 грн, № 174749186 від 10.04.2018 року на суму 3 466,17 грн, № 174749165 від 10.04.2018 року на суму 152, 85 грн, № 174966721 від 11.04.2018 року на суму 254, 49 грн, № 177457455 від 03.05.2018 року на суму 776,07 грн, № 176443952 від 26.04.2018 року на суму 1132, 97 грн, № 175557969 від 17.04.2018 року на суму 435, 40 грн, № 175677213 від 18.04.2018 року на суму 460, 49 грн, № 175781293 від 19.04.2018 року на суму 3 067, 01 грн, № 175781268 від 19.04.2018 року на суму 609, 32 грн, № 175781276 від 19.04.2018 року на суму 236, 09 грн, № 175068170 від 12.04.2018 року на суму 498, 58 грн, № 175068149 від 06.04.2018 року на суму 166, 51 грн, № 175172237 від 13.04.2018 року на суму 719, 18 грн, № 175172228 від 06.04.2018 року на суму 121, 48 грн, № 175342751 від 06.04.2018 року на суму 9 260,47 грн, № 175342732 від 16.04.2018 року на суму 495,80 грн, № 175342722 від 16.04.2018 року на суму 116, 74 грн, № 17557991 від 17.04.2018 року на суму 6 622,59 грн, № 176443964 від 26.04.2018 року на суму 2 355,49 грн, № 175907761 від 20.04.2018 року на суму 760,75 грн, № 176073533 від 23.04.2018 року на суму 3 919, 46 грн, № 176073513 від 23.04.2018 року на суму 1 039,81 грн, № 176270899 від 24.04.2018 року на суму 1 654,51 грн, № 176270870 від 24.04.2018 року на суму 1 417,50 грн, № 176270883 від 24.04.2018 року на суму 308, 74 грн, № 176381929 від 25.04.2018 року на суму 1 248,57 грн, № 176381954 від 25.04.2018 року на суму 938,20 грн, № 176985229 від 27.04.2018 року на суму 890, 13 грн, № 177185732 від 02.05.2018 року на суму 827,96 грн, № 177185756 від 02.05.2018 року на суму 3 540, 98 грн.

Відтак, розмір основної забргованості відповідача перед позивачем становить 1 026 846, 93 грн.

Статтею 169 ГПК України встановлено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. При цьому питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначеному законодавством.

Така ж позиція відображена в п. 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

У судовому засіданні 23.05.2018 року представник позивача підтримав подану заяву про закриття провадження у справі, просив суд її задоволити.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті добровільно сплачено основну заборгованість в розмірі 337 626,68 грн, то відповідно, відсутній предмет спору, а відтак провадження в частині стягнення 337 626,68 грн у справі № 918/78/18 підлягає закриттю.

Водночас позивач у заяві про закриття провадження у справі просить вирішити питання про повернення судового збору в розмірі 5 064, 40 грн відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відтак, судовий збір буде повернено позивачу ухвалою суду.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 3 183,22 грн, пені у розмірі 31 781, 68 грн та інфляційних втрат у розмірі 12 793,94 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з рахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до п. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 40 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015 року (зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 36.11.2015 року за № 1384/27829) затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі - повний договір).

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

В зв'язку з простроченням оплати відповідачем позивач нараховував пеню у розмірі 31 781, 68 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені суд, зазначає таке.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Застосовуючи припис, який міститься в п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, суд враховує вказівку, що міститься в п.2.4 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 29.04.1994 року №02-5/293 "Про деякі питання практики застосування майнової відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань", в якому зазначається, що вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, арбітражний суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Оскільки борг стягується за період листопад - грудень 2017 року та січень 2018 року вбачається короткостроковість виникнення боргу. Позивач не надав суду жодних доказів заподіяння йому збитків внаслідок прострочення сплати суми заборгованості.

Враховуючи майновий стан відповідача та з огляду на короткостроковість виникнення боргу, суд вважає можливим зменшити розмір пені до 50% від заявленої суми 31 781, 68 грн та стягнути її в сумі 15 890, 84 грн.

При цьому, суд звертає увагу на те, що для застосування судом права зменшити розмір штрафних санкцій, у випадку наявності для цього підстав, подання боржником відповідного клопотання чинним законодавством не вимагається.

В задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені в сумі 15 890, 84 грн слід відмовити.

Отже, враховуючи усе викладене вище у сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково, в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1 026 846, 93 грн основного боргу, 15 890, 84 грн пені, 3 183, 22 грн 3 % річних та 12 793,94 грн інфляційних втрат. У решті вимог у задоволенні позову необхідно відмовити.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення позовних вимог з ОСОБА_1 підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради Рівненської області в сумі 288036,51 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради Рівненської області (35700, Рівненська область, м. Здолбунів, вул. Шкільна, 40, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (33027, м. Рівне, вул. Івана Вишенського, 4, ) 1 026 846,93 грн основного боргу, 15 890, 84 грн пені, 3 183,22 грн 3% річних, 12 793,94 грн інфляційних втрат та 16 119, 09 грн судового збору.

4. В задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені в сумі 15 890, 84 грн відмовити.

Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: https://court.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 29.05.2018 року .

Суддя Церковна Н.Ф.