КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2018 р. Справа№ 910/2962/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2018 року

за заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про видачу судового наказу за вимогою до ФОП Бузуєвої Анастасії Миколаївни

у справі № 910/2962/18 (суддя: Зеленіна Н.І.)

про стягнення 25 321,85 грн

без виклику сторін

Встановив

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ФОП Бузуєвої Анастасії Миколаївни 25 321,85 грн, з яких: 4 000,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 7 286,34 грн заборгованості по процентах, 10 155,51 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту, 3 880,00 грн заборгованості по комісії за користування кредитом, на підставі Договору банківського обслуговування №б/н від 23.10.2013 року.

Господарський суд міста Києва відмовив Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ФОП Бузуєвої Анастасії Миколаївни 4 000,00 грн заборгованості за Договором банківського обслуговування №б/н від 23.10.2013 року; відмовив Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ФОП Бузуєвої Анастасії Миколаївни 7 286,34 грн заборгованості по процентах, 10 155,51 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту, 3 880,00 грн заборгованості по комісії за користування кредитом, на підставі Договору банківського обслуговування №б/н від 23.10.2013 року своєю ухвалою від 26.03.2018 року.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу у даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема судом першої інстанції не було застосовано до спірних правовідносин правові висновки Верховного Суду України викладені в постанові № 6-63цс13 від 18.09.2013 року.

Також, скаржник зазначив, що позивачем були надані належні та допустимі докази по справі, відповідачем ці докази не спростовані.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2018 року справу № 910/2962/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Гаврилюк О.М., Коротун О.М.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2018 року, у зв'язку з перебуванням судді Коротун О.М., на лікарняному, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/2962/18 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Майданевича А.Г., Гаврилюка О.М.

Київський апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2018 року своєю ухвалою від 17.04.2018 року.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 26.03.2018 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" заявлено вимоги, зокрема, про видачу судового наказу про стягнення з ФОП Бузуєвої Анастасії Миколаївни 4 000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту. Такі вимоги мотивовано тим, що відповідачем було отримано грошові кошти на підставі Договору банківського обслуговування №б/н від 23.10.2013 р., проте у встановлені строки не повернуто позивачу.

Проте, як правильно встановлено судом першої інстанції, з матеріалів заяви не вбачається наявності обставин і належних доказів отримання грошових коштів у розмірі 4 000,00 грн, та їх несплати.

Так, заявником у якості доказу наявності заборгованості за Договором банківського обслуговування №б/н від 23.10.2013 року надано виписку по рахунку за період з 09.01.2015 року про 26.02.2018 року, у якому сума в 4 000,00 грн. вказана як "Винос кредиту на прострочку".

Проте, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не було надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження дати отримання вказаних грошових коштів, отримання будь-яких інших грошових сум до 09.01.2015 року, доказів сплати банку платежів у період з моменту кладення договору і до 09.01.2015 року При цьому, надана заявником довідка від 26.02.2018 року №08.7.0.0.0/49 про розмір встановлених лімітів за кредитом не є належним доказом на підтвердження наявності заборгованості.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що позивачем були надані належні та допустимі докази по справі.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказ.

За приписами ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Разом з тим, скаржник не надав суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній ухвалі.

Щодо посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду України викладену у постанові від 18.09.2013 року №6-63цс13, колегія суддів відзначає, що в даному випадку інші обставини справи, зокрема був письмовий договір, а передача коштів відбулася у присутності двох свідків.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що заявник не позбавлений права відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України після усунення її недоліків передбачених п.п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України повторно звернутися з такою самою заявою до суду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Суд апеляційної інстанції роз'яснює, що за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2018 року у справі №910/2962/18 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/2962/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич

дата складення повного тексту 23.05.2018 року