ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/14675/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Мамалуй О.О., Ткач І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сігнаєвської К.І.;

за участю представників:

позивача - Бойченка С.В.,

відповідача - Миклуш М.І., Марініча В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний центр "Квазар",

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Чебикіна С.О.)

від 13.11.2017,

та постанову Київського апеляційного господарського суду

(головуючий - Сітайло Л.Г., судді - Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А.)

від 13.02.2018,

за позовом ОСОБА_4,

до товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний центр "Квазар",

про визнання недійсним рішення загальних зборів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ Науково-дослідний центр "Квазар".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача як учасника ТОВ Науково-дослідний центр "Квазар" не було повідомлено про проведення 08.06.2016 загальних зборів товариства та тим, що спірні рішення цих зборів були прийняті за відсутності кворуму.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2017 позов задоволено. Визнано недійсними, з моменту прийняття, рішення загальних зборів учасників ТОВ Науково-дослідний центр "Квазар", які оформлені протоколом загальних зборів учасників від 08.06.2016. Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд дійшов висновків, що оспорювані рішення, прийняті на зборах є неправомочними, в зв'язку з відсутністю кворуму на загальних зборах товариства.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2017 залишено без змін.

ТОВ Науково-дослідний центр "Квазар" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Підставами для скасування судових рішень відповідач зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанції. Стверджує, що загальні збори учасників ТОВ Науково-дослідний центр "Квазар", проведені 08.06.2016, були повноважними, а рішення прийняті на цих зборах за наявності необхідного кворуму, оскільки позивач на дату їх прийняття не сплатив в повному обсязі свою частку до статутного капіталу товариства. Окрім того, на думку відповідача, суд безпідставно розглянув справу, оскільки позивач не вказав про факти порушення його прав та інтересів. Скаржник зазначає, що позивачем неправильно сформульовано вимоги позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи і перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про господарські товариства" управління товариством здійснюють його органи, склад і порядок обрання (призначення) яких здійснюється відповідно до виду товариства.

Згідно зі ст. 145 Цивільного кодексу України та ст. 58 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників.

Згідно з ч. 5 ст. 98 ЦК України рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів. При розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації. При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнаними недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону України "Про господарські товариства". Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання, встановленої статтею 61 Закону України "Про господарські товариства", статтею 35 Закону України "Про акціонерні товариства", статтею 15 Закону України "Про кооперацію".

Як встановлено господарськими судами, 08 червня 2016 року відбулись загальні збори учасників ТОВ Науково-дослідний центр "Квазар", на яких прийнято такі рішення:

1) діяльність директора товариства ОСОБА_5 в товаристві визнано неефективною;

2) звільнено з посади директора товариства ОСОБА_5 з 08.06.2016, в зв'язку з невиконанням належним чином обов'язків керівника товариства, веденням неефективної та недоцільної господарської діяльності товариства, що призводить до відсутності доходу товариства та недосягнення основної мети діяльності товариства, а також нез'явленням на поточні загальні збори учасників товариства, не надання звіту учасникам товариства та не надання бухгалтерської документації щодо поточної діяльності товариства;

3) призначити на посаду директора товариства ОСОБА_6 на постійній основі з 09 червня 2016 року;

4) внести зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме відомостей про зміну керівника товариства та призначити відповідальною особою ОСОБА_6 для проведення державної реєстрації змін.

На зазначених зборах були присутні учасники товариства: ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Відповідно до п. 5.1 статуту товариства учасниками товариства є ОСОБА_4 - 45% статутного капіталу; ОСОБА_6 - 10% статутного капіталу; ОСОБА_7 - 45% статутного капіталу.

Під час розгляду справи господарським судом було встановлено, що ОСОБА_4 не був присутнім на загальних зборах учасників товариства 08.06.2016.

У зв'язку з викладеним, висновки суддів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для визнання недійсними з моменту прийняття рішення загальних зборів учасників ТОВ Науково-дослідний центр "Квазар", які оформлені протоколом загальних зборів учасників від 08.06.2016 є правомірними та цілком обґрунтованими, оскільки відповідно до п. 8.8 статуту ТОВ Науково-дослідний центр "Квазар" загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Аргумент скаржника щодо невнесення позивачем частки в статутний капітал, в зв'язку з чим його частка змінилася, відхиляється Верховним Судом, оскільки законодавство не передбачає обмеження кількості голосів учасників товариства з обмеженою відповідальністю лише оплаченими частками у статутному капіталі товариства. Відповідно до частини четвертої статті 58 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства з обмеженою відповідальністю мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному капіталі. Розмір часток кожного з учасників товариства визначається у статуті товариства.

Окрім того, у ч. 3 ст. 144 ЦК України і ч. 2 ст. 52 Закону України "Про господарські товариства" передбачено дії, які належить вживати господарському товариству в разі невнесення (неповного внесення) учасниками своїх вкладів до закінчення встановленого річного строку. Зокрема, загальні збори учасників приймають одне з таких рішень: про виключення зі складу товариства тих учасників, які не внесли (не повністю внесли) свої вклади та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі; про зменшення статутного капіталу та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі; про ліквідацію товариства. Як встановлено господарським судом таких дій вчинено не було і суд, визначаючи повноважність загальних зборів, не має підстав для неврахування голосів учасників, які не сплатили або неповністю сплатили вартість своїх часток протягом одного року з дня державної реєстрації товариства.

Аргумент скаржника, що позивач не вказав про факти порушення його прав та інтересів обґрунтовано відхилено судом, оскільки, як правильно зазначив апеляційний суд, порушення спірними рішеннями загальних зборів товариства прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства полягає в тому, що позивач, не будучи присутнім на загальних зборах, був позбавлений права в управлінні товариством, в порядку визначеному статутом та законом.

Аргумент касаційної скарги, що позивачем неправильно сформульовано вимоги позовної заяви відхиляється Верховним Судом, оскільки заявлена позивачем вимога відповідає способу захисту прав, в розумінні статті 20 ГК України, якою передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Із матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції та апеляційний господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідили матеріали справи в їх сукупності, дали вірну юридичну оцінку обставинам справи та правильно вирішили спір у справі.

За таких обставин постанова суду апеляційної інстанції та рішення першої інстанції прийняті з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на товариство з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний центр "Квазар".

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний центр "Квазар" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2018 у справі за № 910/14675/17- без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді О. Мамалуй

І. Ткач