ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2018 р. Справа № 922/2030/16

Колегія суддів у складі головуючого судді Бородіної Л.І., судді Здоровко Л.М., судді Лакізи В.В.,

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.

за участю представників сторін:

від кредитора - не з'явився;

ліквідатор банкрута - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, м. Харків,

на ухвалу господарського суду Харківської області від 22.02.2018 (суддя Савченко А.А.), постановлену в м. Харкові об 11 год. 33хв.,

у справі №922/2030/16

за заявою Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, м. Харків,

до ТОВ "Кімік", м. Харків,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

21.09.2017 ліквідатор ТОВ "Кімік" звернувся до господарського суду Харківської області з клопотанням про стягнення з Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області грошової винагороди у розмірі 15950,30грн за період здійснення повноважень розпорядника майна ТОВ "Кімік" з 01.09.2016 по 10.01.2017 та грошову винагороду у розмірі 36571,43грн за період здійснення повноважень ліквідатора ТОВ "Кімік" з 10.01.2017 по 30.06.2017 (т.2,а.с.224).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.02.2018 у справі №922/2030/16 затверджено звіт арбітражного керуючого Кунцевича С.В. про нарахування грошової винагороди у розмірі 15950,30грн за період здійснення повноважень розпорядника майна ТОВ "Кімік" та у розмірі 36571,43грн за період здійснення повноважень ліквідатора ТОВ "Кімік"; стягнуто з Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області на користь арбітражного керуючого Кунцевича С. В. грошову винагороду у розмірі 15950,30грн за період здійснення повноважень розпорядника майна ТОВ "Кімік" та грошову винагороду у розмірі 36571,43грн за період здійснення повноважень ліквідатора ТОВ "Кімік" (т.3, а.с.44-49).

Ухвала місцевого господарського суду з посиланням на статті 8, 43 Конституції України, статтю 12 ГПК України, статті 2, 9, 22, 26, 41, 98, 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі Закон про банкрутство) мотивована тим, що ухвалою господарського суду Харківської області від 04.08.2016 встановлено арбітражному керуючому Кунцевичу С.В. оплату послуг (грошову винагороду) за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання ним повноважень, шляхом її авансування ініціюючим кредитором, а ухвалою місцевого господарського суду від 23.01.2018 встановлено арбітражному керуючому основну грошову винагороду за виконання ним повноважень ліквідатора у даній справі у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання повноважень ліквідатора. Крім того, суд зазначив, що комітетом кредиторів на засіданні від 08.08.2017 схвалений ліквідаційний звіт та визнано роботу ліквідатора такою, що відповідає вимогам Закону про банкрутство та чинному законодавству в цілому, що, на думку суду, свідчить про те, що кредитор погодився з виконанням ліквідатором всіх дій щодо ліквідації банкрута. Враховуючи наведе вище, а також те, що законодавцем виключено можливість безоплатного надання послуг арбітражного керуючого у справі про банкрутство та надано конкурсному кредитору не тільки право на отримання задоволення своїх грошових вимог, а й покладено обов'язок оплати витрат в проведенні процедури банкрутства, суд з урахуванням відсутності у боржника майна та коштів, керуючись принципом пропорційності голосів кредиторів на зборах кредиторів кількості їх грошових вимог, дійшов висновку про обґрунтованість заявленого клопотання ліквідатора.

Центральна ОДПІ м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодилась та 30.03.2018 звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 22.02.2018 у справі №922/2030/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити арбітражному керуючому Кунцевичу С.В. в задоволенні клопотання про нарахування і виплату грошової винагороди у розмірі 15950,30грн за період здійснення повноважень розпорядника майна ТОВ "Кімік" та у розмірі 36571,43грн за період здійснення повноважень ліквідатора ТОВ "Кімік".

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що статтею 115 Закону про банкрутство чітко встановлено, що сплата кредиторами або боржником грошової винагороди здійснюється шляхом її авансування тільки розпоряднику майна. Також зазначає, що сплата грошової винагороди арбітражному керуючому здійснюється за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника. Крім того, звертає увагу суду на те, що Центральна ОДПІ м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області є бюджетною установою, на рахунку якої відсутні кошторисні призначення для виплати грошової винагороди розпоряднику майна та ліквідатору (т.3,а.с.89,90).

Відзивом від 08.05.2018 арбітражний керуючий Кунцевич С.В. заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 22.02.2018 у справі №922/2030/16 - без змін. При цьому зазначає, що: по-перше, апелянт не заперечував проти затвердження місцевим господарським судом арбітражному керуючому основної грошової винагороди в розмірі двох мінімальних заробітних плат; по-друге, скаржник відмовився здійснювати авансування витрат на оплату основної грошової винагороди; по-третє, Центральна ОДПІ м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області є єдиним кредитором, який є ініціюючим кредитором (т.3,а.с.125).

22.05.2018 засобами електронного зв'язку Центральною ОДПІ м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області подано до суду апеляційної інстанції клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з зайнятістю працівника відділу супроводження судових спорів з питань погашення боргу по м. Харкову ГУ ДФС у Харківській області в іншому судовому засіданні.

Відповідно до п.1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, погодженої Вищим господарським судом України листом від 19.02.2013 №01-17/315/384/13 та затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20.02.2013, документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних.

Враховуючи ту обставину, що клопотання кредитора надіслане на електронну адресу суду апеляційної інстанції без засвідчення його електронним підписом та відсутність зазначеного клопотання з оригіналом підпису, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для його розгляду. Проте суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що до вказаного клопотання не надано будь-якого доказу, який би свідчив про зайнятість представника скаржника в іншому судовому засіданні, а також скаржник не був позбавлений права уповноважити іншу особу на представництво своїх інтересів у судовому процесі, оскільки про те, що розгляд його апеляційної скарги відбудеться 22.05.2018 він був обізнаний 26.04.2018, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (т.3,а.с.119).

Ліквідатор належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, проте не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (т.3,а.с.118).

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обов'язковою, та відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, їх юридичну силу та доводи апеляційної скарги, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила таке.

23.06.2016 Центральна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області звернулась до господарського суду Харківської області з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Кімік» (т.1,а.с.4,5).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.08.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Кімік»; визнано розмір безспірних вимог Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області у розмірі 1218217,00грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника ТОВ «Кімік»; призначено розпорядником майна боржника - ТОВ «Кімік» арбітражного керуючого Кунцевича С.В.; встановлено арбітражному керуючому Кунцевичу С.В. оплату послуг за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень, шляхом її авансування ініціюючим кредитором, згідно ч.2 ст.115 Закону (т.1,а.с.136-142).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.11.2016 у даній справі затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Кімік" в складі одного кредитора - Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області у розмірі 1231997,00грн, з яких 1218217,00грн - 3 черга задоволення вимог кредиторів та 13780,00грн судових витрат - 1 черга задоволення вимог кредиторів (т.1, а.с.265-268).

На засіданні комітету кредиторів ТОВ «Кімік», оформленому протоколом від 08.12.2016, прийняті рішення: схвалити звіт розпорядника майна про проведену роботу та визнати роботу розпорядника майна - арбітражного керуючого Кунцевича С.В. такою, що відповідає вимогам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», зокрема , та чинному законодавству України в цілому; відкласти питання схвалення звіту арбітражного керуючого Кунцевича С.В. про оплату послуг розпорядника майна за період з 04.08.2016 по 08.12.2016 до наступного засідання комітету кредиторів; прийнято рішення про перехід до ліквідаційної процедури та зобов'язання розпорядника майна ТОВ "Кімік" арбітражного керуючого Кунцевича С.В. звернутися до господарського суду Харківської області з клопотанням про визнання ТОВ «Кімік» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором ТОВ «Кімік» арбітражного керуючого Кунцевича С.В. (т.2,а.с.6-8).

Постановою місцевого господарського суду від 10.01.2017 у справі №922/2030/16 припинено процедуру розпорядження майном боржника та повноваження розпорядника майна; визнано юридичну особу - ТОВ "Кімік" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором банкрута ТОВ "Кімік" арбітражного керуючого Кунцевича С. В. (т.2,а.с.41-47).

08.08.2017 комітетом кредиторів ТОВ «Кімік» прийняті наступні рішення, оформлені протоколом №2: схвалити звіт ліквідатора ТОВ «Кімік» Кунцевича С.В. та визнати роботу ліквідатора - арбітражного керуючого Кунцевича С.В. такою, що відповідає вимогам Закону про банкрутство, зокрема, та чинному законодавству України в цілому; завершити ліквідаційну процедуру ТОВ «Кімік» та зобов'язати ліквідатора подати до господарського суду Харківської області звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс. При цьому з вказаного протоколу вбачається, що на вирішення комітету кредиторів були також поставлені питання про встановлення розміру основної грошової винагороди ліквідатору та звіт ліквідатора про нарахування оплати послуг та про понесені витрати, голосування з яких не відбулося, та рішення не прийнято, оскільки єдиний кредитор утримався від голосування (т.2,а.с.255-257).

Ухвалою місцевого господарського суду від 23.01.2018 у даній справі задоволено клопотання ліквідатора про встановлення розміру основної грошової винагороди; встановлено арбітражному керуючому Кунцевичу С.В. основну грошову винагороду за виконання ним повноважень ліквідатора по справі №922/2030/16 про банкрутство ТОВ "Кімік" у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання повноважень ліквідатора (т.3,а.с.31-33).

22.02.2018 господарським судом Харківської області винесено оскаржувану ухвалу з підстав, зазначених вище (т.3, а.с.44-49).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із такого.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 6 статті 12 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 9 Закону про банкрутство встановлено, що справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону про банкрутство у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті або для повернення заяви про порушення справи про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п'яти днів з дня її надходження виносить ухвалу, в якій, зокрема, зазначаються прізвище, ім'я та по батькові арбітражного керуючого, визначеного автоматизованою системою з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Згідно з частинами 1, 4 статті 22 Закону про банкрутство розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном. Про призначення розпорядника майна виноситься ухвала. Повноваження розпорядника майна припиняються з дня припинення провадження у справі про банкрутство, а також у разі затвердження господарським судом мирової угоди, призначення керуючого санацією або ліквідатора, якщо інше не передбачено цим Законом.

Право арбітражного керуючого (розпорядника майна) на отримання винагороди передбачено статтями 16, 98, 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною 9 статті 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що в ухвалі про порушення провадження у справі про банкрутство зазначається, зокрема, про призначення розпорядника майна, встановлення розміру оплати його послуг та джерела їх сплати.

На виконання приписів цієї норми ухвалою господарського суду Харківської області від 04.08.2016, зокрема, порушено провадження у справі №922/2030/16 про банкрутство ТОВ "Кімік" за заявою Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області; введено процедуру розпорядження майном строком на 115 календарних днів та призначено розпорядником майна боржника ТОВ "Кімік" арбітражного керуючого Кунцевича С.В. і встановлено йому грошову винагороду за виконання повноважень розпорядника майна у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання повноважень, шляхом її авансування ініціюючим кредитором, згідно ч. 2 ст.115 (т.1, а.с.114-117).

Дана ухвала не оскаржена у встановленому законом порядку, а отже набрала законної сили.

Відповідно до статті 115 ГПК України (в редакції, чинній на момент прийняття судового рішення), яка кореспондується зі статтею 326 ГПК України (в чинній редакції) рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 2 статті 326 ГПК України (в чинній редакції) невиконання судових рішень є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина «судового розгляду».

Оскільки ухвала місцевого господарського суду 04.08.2016 у даній справі не оскаржена у встановленому законом порядку та не скасована, а отже є чинною, та відповідно до ст. 124 Конституції України та вимог ГПК України є обов'язковою до виконання на всій території України.

Таким чином, ухвалою місцевого господарського суду від 04.08.2016 на ініціюючого кредитора Центральну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області покладено обов'язок авансувати оплату послуг арбітражного керуючого Кунцевича С.В. за виконання ним повноважень розпорядника майна у справі про банкрутство ТОВ «Кімік», а отже ініціюючий кредитор зобов'язаний був виконувати вимоги ухвали суду.

Матеріали справи не містять та ініціюючим кредитором не надано доказів здійснення авансування грошової винагороди арбітражного керуючого Кунцевича С.В., та її отримання арбітражним керуючим у розмірі, встановленому ухвалою місцевого господарського суду.

Пунктом 3 частини 1 статті 98 Закону про банкрутство встановлено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Порядок визначення та сплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого врегульовано статтею 115 Закону про банкрутство, згідно з частиною першою якої арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Згідно із частиною 2 статті 115 Закону про банкрутство грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до порушення провадження у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна не може перевищувати п'яти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень. Право вимоги грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника.

Сплата грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) здійснюється шляхом її авансування заявником (кредитором або боржником) у розмірі, зазначеному у цій частині. Сума авансового платежу вноситься на депозитний рахунок нотаріуса та виплачується арбітражному керуючому (розпоряднику майна) за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна.

Таким чином, Законом про банкрутство встановлено джерело оплати грошової винагороди арбітражному керуючому, що виконує у справі про банкрутство повноваження розпорядника майна, а саме, така винагорода здійснюється особою, яка подала заяву про порушення справи про банкрутство (кредитор або боржник), шляхом авансування даної грошової винагороди.

За приписами частини 7 статті 115 Закону про банкрутство розпорядник майна звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на першому засіданні комітету кредиторів, а також за результатами процедури розпорядження майном боржника. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п'ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

08.12.2016 проведено засідання комітету кредиторів ТОВ «Кімік», оформлене протоколом, на якому, зокрема, вирішено: схвалити звіт розпорядника майна про проведену роботу та визнати роботу розпорядника майна - арбітражного керуючого Кунцевича С.В. такою, що відповідає вимогам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», зокрема, та чинному законодавству України в цілому; відкласти питання схвалення звіту арбітражного керуючого Кунцевича С.В. про оплату послуг розпорядника майна за період з 04.08.2016 по 08.12.2016 до наступного засідання комітету кредиторів; перейти до ліквідаційної процедури та зобов'язати розпорядника майна ТОВ "Кімік" арбітражного керуючого Кунцевича С.В. звернутися до господарського суду Харківської області з клопотанням про визнання ТОВ «Кімік» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором ТОВ «Кімік» арбітражного керуючого Кунцевича С.В. (т.2,а.с.6-8).

Таким чином, ініціюючий кредитор ( єдиний член комітету кредиторів та голова комітету кредиторів), на якого покладено обов'язок здійснювати авансування оплати послуг арбітражного керуючого у справі про банкрутство ТОВ «Кімік» визнав роботу розпорядника майна Кунцевича С.В. такою, що відповідає вимогам Закону про банкрутство та чинному законодавству в цілому. Однак без будь-яких обґрунтувань відклав питання схвалення звіту арбітражного керуючого Кунцевича С.В. про оплату послуг розпорядника майна за період з 04.08.2016 по 08.12.2016 до наступного засідання комітету кредиторів. На наступному засіданні комітету кредиторів вказане питання також не було вирішено, оскільки єдиний ініціюючий кредитор утримався від голосування.

Отже, визнаючи роботу розпорядника майна Кунцевича С.В. такою, що відповідає вимогам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ініціюючий кредитор в порушення норм Закону про банкрутство та вимог ухвали місцевого господарського суду від 04.08.2016 не здійснив жодних дій з метою авансування платежів для оплати послуг (грошової винагороди) розпорядника майна банкрута.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази звернення кредитора зі скаргами на дії розпорядника майна, а також скаржником не надано належних доказів в розумінні статті 34 ГПК України, які б свідчили про неналежне виконання розпорядником майна покладених на нього обов'язків.

За таких обставин, враховуючи покладення на ініціюючого кредитора обов'язку з оплати грошової винагороди розпоряднику майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання ним повноважень розпорядника майна ухвалою місцевого господарського суду від 11.01.2016, визнання комітетом кредиторів роботи розпорядника майна такою, що відповідає вимогам Закону про банкрутство, перехід до наступної судової процедури, та зважаючи на те, що арбітражний керуючий Кунцевич С.В. не отримав грошової винагороди за виконану ним роботу розпорядника майна за період з 04.09.2016 (призначено арбітражного керуючого Кунцевича С.В. розпорядником майна боржника) по 10.01.2017 (визнання боржника банкрутом), колегія суддів з урахуванням здійсненого розрахунку дійшла висновку про обґрунтованість заявлених вимог та правомірність висновків місцевого господарського суду про те, що вимогами Закону про банкрутство чітко встановлено джерело оплати грошової винагороди арбітражному керуючому, що виконує у справі про банкрутство повноваження розпорядника майна, а саме: особою яка подала заяву про порушення провадження у справі про банкрутство шляхом авансування даної грошової винагороди.

За таких обставин, судом першої інстанції правомірно затверджено звіт арбітражного керуючого Кунцевича С.В. про нарахування грошової винагороди арбітражному керуючому Кунцевичу С.В. у розмірі 15950,30грн за період здійснення повноважень розпорядника майна ТОВ «Кімік».

Частиною 1 статті 41 Закону про банкрутство встановлено, що ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Частиною 3 статті 115 Закону про банкрутство встановлено, що грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород. Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.01.2018 у даній справі задоволено клопотання ліквідатора про встановлення розміру основної грошової винагороди; встановлено арбітражному керуючому Кунцевичу С.В. основну грошову винагороду за виконання ним повноважень ліквідатора у справі №922/2030/16 про банкрутство ТОВ "Кімік" у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання повноважень ліквідатора (т.3,а.с.31-33).

Частинами 5,6 статті 115 Закону про банкрутство встановлено, що сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв'язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника. Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Отже, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

Законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Тобто, не виявлення ліквідатором боржника в процедурі ліквідації майна боржника, чи інших його активів та грошових коштів, жодним чином не впливає на оплату його послуг.

08.08.2017 комітетом кредиторів ТОВ «Кімік» прийняті наступні рішення, оформлені протоколом №2: схвалити звіт ліквідатора ТОВ «Кімік» Кунцевича С.В. та визнати роботу ліквідатора - арбітражного керуючого Кунцевича С.В. такою, що відповідає вимогам Закону про банкрутство, зокрема, та чинному законодавству України в цілому; завершити ліквідаційну процедуру ТОВ «Кімік» та зобов'язати ліквідатора подати до господарського суду Харківської області звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс (т.2,а.с.255-257).

Таким чином комітет кредиторів визнав роботу ліквідатора такою, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того, скаржником не надано доказів наявності у боржника будь-якого майна, за рахунок якого може бути виплачена винагорода ліквідатору.

Натомість, як правильно встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, ліквідатором не виявлені нематеріальні активи, об'єкти інтелектуальної власності, об'єкти авторського права і суміжних прав, як і об'єкти права власності на нерухоме і рухоме майно, що свідчить про відсутність можливості здійснити оплату послуг ліквідатора за рахунок майна боржника.

Положення статті 115 Закону про банкрутство дозволяють визначення джерел з оплати грошової винагороди розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, як за рахунок особи, що ініціювала порушення провадження у справі про банкрутство, так за рахунок конкурсних кредиторів, які прийняли колективне рішення про створення фонду оплати праці для арбітражного керуючого, які не припиняють своє існування, як юридичні (фізичні) особи по завершенню провадження у справі про банкрутство. Відтак, визначення судом у справі про банкрутство конкретних джерел оплати праці арбітражного керуючого поза межами активів боржника, має наслідком виконання такого судового рішення поза межами процедури банкрутства, яка припиняється затвердженням звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу та припинення провадження у справі про банкрутство.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що сплата грошової винагороди арбітражному керуючому здійснюється за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника. Однак, за відсутності у боржника коштів одержаних від продажу майна така винагорода здійснюється за рахунок коштів кредиторів пропорційно розміру їх грошових вимог, оскільки вимогами Закону про банкрутство визначено декілька джерел здійснення оплати цих послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 3/67-Б.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 8,43 Конституції України, статтею 115 Закону про банкрутство, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що законодавцем виключається можливість безоплатного надання послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, ліквідатора) у справі про банкрутство, керуючись принципом пропорційності голосів кредиторів на зборах кредиторів кількості їх грошових вимог відповідно до ст.26 Закону про банкрутство, господарський суд вправі застосувати такий принцип до розподілу між кредиторами витрат, пов'язаних з проведенням ліквідаційної процедури (в тому числі на виплату грошової винагороди ліквідатора), за відсутності у боржника коштів від господарської діяльності, від реалізації його майна та рішення комітету кредиторів про утворення фонду для оплати грошової винагороди ліквідатору чи відшкодування його витрат.

Відповідно до статті 75 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із статтею 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Скаржником не надано будь-яких належних доказів, які б спростовували висновки місцевого господарського суду про відсутність у боржника будь-яких майнових активів, за рахунок яких можливо здійснити оплату послуг арбітражного керуючого за виконану ним роботу розпорядника майна та ліквідатора.

За таких обставин, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення господарський суд Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв'язку з чим апеляційна скарга Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області не підлягає до задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 22.02.2018 у справі № 922/2030/17 слід залишити без змін.

Відповідно статті 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги - Центральну ОДПІ м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області.

Керуючись ст. ст.129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст. 276, 281- 284 ГПК України, Харківський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення.

2.Ухвалу господарського суду Харківської області від 22.02.2018 у справі № 922/2030/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 25.05.2018.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза