РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.05.2018Справа № 910/4054/18
За позовом Державного підприємства "Український державний центр радіочастот"

до Приватного акціонерного товариства "СІ-ЕС-ТІ ІНВЕСТ"

про стягнення 3697,92 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - Поліщук А.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явилися;

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 3697,92 грн. за договором №465 від 04.01.2009 у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку оплатити отримані послуги.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позов просив застосувати строк позовної давності та розглядати справу за відсутності представника відповідача.

У судове засідання Відповідач представників не направив, однак судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення Відповідача про призначення справи до розгляду.

При цьому, судом не встановлено обставин, що неявка представників Відповідача перешкоджає вирішенню спору, і також суд прийняв до уваги, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась.

Клопотань про відкладення судового засідання не надходило та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали розгляду спору у даному судовому засіданні, а відтак, судом не встановлено підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 202 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного 04.01.2009 між Відповідачем, як замовником, та Позивачем, як виконавцем, Договору № 465 на виконання робіт, пов'язаних з розглядом заявочних документів, присвоєнням радіочастот, призначенням позивних сигналів, підготовкою висновків, оформленням дозволів, радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, Позивачем за період з липня 2014 року по вересень 2014 року включно було виконано обумовлені Договором роботи на загальну суму 3697,92 грн., згідно з актами виконаних робіт.

Проте у встановлені Договором строки та всупереч ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України Відповідач повністю за виконані роботи не розрахувався, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 3697,92 грн.

Як зазначив Позивач, на підставі вказаних актів ним були оформлені рахунки, що надсилалися Відповідачу на оплату, зокрема, 25.01.2018 та 08.02.2018, про що ним надані в якості доказу копії фіскальних чеків та описів вкладення в цінний лист.

Відповідно до п. 4.4. Договору оплата вартості робіт здійснюється замовником щомісячно/щоквартально/один раз у рік протягом 10 днів з дня виставлення рахунку виконавцем на його розрахунковий рахунок. У даному пункті зазначено, що треба підкреслити необхідне - щомісячно/щоквартально/один раз у рік, однак із даного Договору не вбачається, що сторони в цьому пункті дійшли згоди щодо одного з наведених строків.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, ч. 2 ст. 252 ЦК України визначено, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Утім, обумовлення в договорі настання обов'язку з оплати послуг із виставленням рахунку не є такою подією, оскільки пов'язано з реалізацією свого права стороною за договором на отримання оплати. Також, умова щодо виставлення рахунку не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 ЦК України, оскільки рахунок не є первинним документом та не породжує відповідне зобов'язання з оплати, а має інформаційний характер щодо, зокрема, відомостей про реквізити, підстави та суми для оплати.

Поряд із цим, п. 3.6. Договору передбачено, що виконання робіт оформлюється виконавцем (Позивачем) щомісяця актами виконаних робіт.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Одночасно, згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відтак, приймаючи до уваги п. 3.6. Договору, відповідне право на пред'явлення вимоги Відповідачу про оплату наданих послуг виникає в Позивача кожного місяця, а відтак про порушення своїх прав Позивач також мав знати щомісячно та за всіма обставинами не знати не міг.

Таким чином, ураховуючи подання Відповідачем на підставі ч. 3 ст. 267 ЦК України заяви про застосування позовної давності, суд дійшов висновку в задоволенні позову відмовити з підстав пропуску Позивачем строку позовної давності щодо заявлених вимог.

Судові витрати, у які Позивачем включено лише витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України залишаються за Позивачем.

Керуючись статтями ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 29.05.2018.

Суддя Р.Б. Сташків