ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.05.2018

Справа № 910/19891/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Шкурдової Л.М., розглянувши матеріали справи №910/19891/17

за позовом приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»

до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 13 066,20 грн.

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа № 910/19891/17 за позовом приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 13 066,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на виконання умов договору № 0103/11437 купівлі-продажу сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів від 15.09.2014 року позивачу було поставлено високо-летуче коксівне вугілля Riverside за залізничними накладними № 41005000, № 41549650. З огляду на те, що відповідачем як перевізником не було належним чином забезпечено збереження відправленого вантажу, внаслідок чого утворилась його нестача, яку зафіксовано у комерційних актах № 482/803/133 від 20.05.2017року, № 482803/164 від 31.05.2017 року, позивач просить стягнути з відповідача вартість такої нестачі у розмірі 13 066,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2018 року у справі № 910/19891/17 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони у справі були належним чином повідомлені про розгляд даної справи судом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Сторони правом для подання до суду заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, у встановлений судом строк, не скористались. Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався, відзив на позов не надав.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

На виконання умов договору № 0103/11437 купівлі-продажу сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів від 15.09.2014 року (надалі – договір), укладеного між позивачем (покупець) та публічним акціонерним товариством «Металургічний комбінат «Азовсталь», позивачу було поставлено високо-летуче коксівне вугілля Riverside за залізничними накладними № 41005000, № 41549650 (вантажовідправник – Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний»).          Відповідно до п. 4.1 договору поставка ресурсів здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов поставки та вказані в специфікаціях.

Як вбачається з п. 1 специфікації № 323 від 18.05.2017 р. до договору, яка міститься у матеріалах справи, постачальник передає, а покупець приймає та здійснює оплату наступних ресурсів: коксівне вугілля Riverside загальною вартістю 176 299 038,22 грн.

Поставка ресурсів здійснюється навалом у травні 2017 р. (п. 4 специфікації).

Відповідно до п. 6 специфікації ресурси вважаються прийнятими покупцем за кількістю – згідно з кількістю, вказаною у залізничній накладній.

Датою поставки, переходу ризиків та переходу права власності на ресурси, що продаються за цією специфікацією, вважається дата відмітки (електронно-цифрового підпису) станції відправлення про прийняття цих ресурсів до перевезення, яке вказане у залізничній накладній (п. 8 специфікації).

В силу положень ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 1 ст. 924 Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Згідно з ч. 1 ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України).

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» на підприємство залізничного транспорту покладено обов’язок із забезпечення збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники несуть відповідальність, зокрема, за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Аналогічні положення передбачені також приписами пунктів 110, 113 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників засвідчуються актами. Порядок і терміни складання актів визначаються Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Судом встановлено, що факти нестачі за здійсненими відповідачем перевезеннями підтверджені комерційними актами № 482/803/133 від 20.05.2017 року, № 482803/164 від 31.05.2017 року, відповідно до яких недостача вантажу у вагоні № 58919176 склала 2 050 кг, у вагоні № 61004768 – 800 кг.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу – у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з рахунком-фактурою № 91346247 від 13.05.2017 р., виписаного у тому числі за накладною № 41005000, ціна 1 т ресурсів становить 7 414,96 грн.; згідно з рахунком-фактурою № 91348588 від 28.05.2017 р., виписаного у тому числі за накладною № 41549650 – 7 310,52 грн.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить, зокрема, для коксу – 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

З урахуванням вищевикладеного, фактична нестача вантажу у вагоні № 58919176 становить 12 101,21 грн., у вагоні № 61004768 – 964,99 грн, що разом становить 13 066,20 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов’язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, які б спростовували доводи позивача, не спростовано обов’язку відповідача з відшкодування шкоди, завданої нестачею вантажу.

За таких обставин та враховуючи той факт, що відповідачем не спростовано відсутність своєї вини у незабезпеченні схоронності довіреного йому вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 – 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька обл., м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд. 1, ідентифікаційний код 00191075) вартість нестачі вантажу у розмірі 13 066 (тринадцять тисяч шістдесят шість) грн. 20 коп. та 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

3.          Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                       Шкурдова Л.М.

Дата складення судового рішення: 21.05.2018р.