ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2018м. ДніпроСправа № 904/1255/18
за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕДНА-АГРО", м.Монастирище

до Приватне акціонерне товариство "Племінний завод "Червоний велетень", м.Дніпро

про стягнення заборгованості за поставлений товар в розмірі 772 813,86 грн.

Суддя Красота О.І.

Без участі представників

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний велетень" і просить суд стягнути 618 040,58 грн. - основного боргу, 79 312,54 грн. - пені за весь час прострочення грошового зобов'язання, 48 461,15 грн. - 18 відсотків річних від простроченої суми, 26 999,59 грн. - суму інфляційних витрат, а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань за договором поставки №22/03/2017-ЧВ від 22.03.2017р. в частині оплати отриманого товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2018р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Разом із позовною заявою Позивач подав заяву про забезпечення позову.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2018р. відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідач ухвалу господарського суду від 28.03.2018р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі отримав 10.04.2018р., що підтверджується поштовим повідомленням 498 (а.с.81).

14.05.2018р. від Приватного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний велетень" надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕДНА-АГРО" про визнання недійсним договору поставки від 22.03.2017р. №22/03/2017-ЧВ укладеного між ПрАТ "Племінний завод "Червоний велетень" та ТОВ "Седна-Агро".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2018р. повернуто зустрічну позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

14.05.2018р. Відповідач надіслав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та в позові просить відмовити в повному обсязі, оскільки відповідно до п.3.3 договору поставки від 22.03.2017р. №22/03/2017-ЧВ - право власності та усі ризики на товар переходять від постачальника до покупця з дати поставки. Датою поставки є дата фактичного отримання покупцем товару у місці поставки, що підтверджується підписанням Покупцем видаткової накладної та акту приймання-передачі товару (дата підписання Покупцем видаткової накладної повинна співпадати з датою фактичного отримання товару Покупцем за актом прийому-передачі товару; у випадку, якщо дата підписання Покупцем видаткової накладної не співпадає з датою підписання Покупцем акта прийому-передачі товару, датою поставки товару вважається дата підписання Покупцем акту прийому-передачі товару). Таким чином товар вважається поставленим тільки за настання у сукупності 2-х умов: підписання Покупцем видаткової накладної, підписання Покупцем акту прийому-передачі товару. Відповідач зазначає, що Позивачем не надано доказів поставки товару, тому Позивач намагається стягнути грошові кошти суто за умовами договору. Однак Договір поставки направлений на отримання покупцем товару, який Продавцем не поставлений.

22.05.2018р. представник Позивача надіслав відповідь на відзив та зазначив, що факт поставки товару за Договором підтверджується доданими до матеріалів справи видатковою накладною №1903 від 05.04.2017р., Довіреністю відповідача на отримання ТМЦ №143 від 05.04.2017р. (із зазначенням договору відповідно до якого отриманий товар), товарно-транспортною накладною №д000003868 від 04.04.2017р. та листа Відповідача від 19.02.2018р. №15.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" (далі-Позивач, постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Племінний завод "Червоний велетень" (далі-Відповідач, покупець) було укладено Договір поставки № 22/03/2017-ЧВ (а.с.21).

Відповідно до пункту 1.1 Договору, постачальник зобов'язаний передати у власність покупця продукцію для сільгоспвиробництва відповідно до умов Договору, а покупець зобов'язаний прийняти такий товар та оплатити його на встановлених даним Договором умовах.

Пунктом 1.2 Договору встановлено, що найменування, асортимент (номенклатура) товару, походження товару (країни та рік виробництва), його кількість, ціна (вартість) товару та код товару згідно УКТ ЗЕД визначаються у специфікаціях до Договору, кожна з яких складається на окрему партію товару, що поставляється за даним Договором, і є невід'ємною частиною Договору.

Згідно з пунктом 1.3 Договору, загальний обсяг та асортимент (номенклатура) товару, що поставляється за цим Договором, визначається кількістю та асортиментом (номенклатурою) товару, поставленого окремими партіями за всіма специфікаціями відповідно до умов Договору на протязі його дії.

Сторонами був підписаний Додаток № 1 від 23.03.2017р. (а.с.27), в якому сторони узгодили Номенклатурну групи товару та Графік оплати товару покупцем. Відповідно до Графіку оплати товару, Відповідач зобов'язаний сплатити авансову частину у розмірі 264 874,54 грн. (30 %) згідно умов п. 4.3.1 Договору та відстрочений платіж у розмірі 618 040,58 грн. (70%) не пізніше 15.10.2017р.

Оплата у розмірі 30% ціни (вартості) товару, передбаченої у відповідній специфікації, здійснюється на умовах попередньої оплати (авансу) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом п'яти банківських днів з дати отримання покупцем наданого постачальником рахунку на оплату (пункт 4.3.1 Договору).

Пунктом 4.3.2 Договору встановлено, що оплата 70% ціни (вартості) товару, передбаченої у відповідній специфікації, здійснюється на умовах відстрочення шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника у строк/термін , визначений сторонами у відповідній специфікації.

На виконання умов Договору, Позивач поставив Відповідачу товар на загальну суму 882 915,12 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1903 від 05.04.2017р. (а.с.28).

Відповідач отримав товар на підставі довіреності № 143 від 05.04.2017р. (а.с.29).

Відповідач сплатив авансову частину у розмірі 264 874,54 грн., що підтверджується банківською випискою (а.с.30).

Відстрочений платіж у розмірі 618 040,58 грн. Відповідач не оплатив, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до Додатку № 1 до Договору, строк оплати поставленого товару є таким, що настав 15.10.2017р.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача заборгованості у розмірі 618 040,58 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 9.5 Договору, у разі прострочення терміну (строку) оплати товару згідно п. 4.3.2 або 4.4.2 Договору, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період порушення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати поставленого товару, Позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 79 312,39 грн. за період з 16.10.2017р. по 23.03.2018.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені, приходить до висновку, що позовна вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача пені у розмірі 79 312,39 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, але в загальній сумі розрахунку пені (а.с. 17) Позивачем зроблено технічну помилку та вказана сума є 79 312,54 грн, що на 0,15 грн. перевищує розрахунок Позивача. Крім того вказану суму пені (79 312,54 грн) Позивач просить стягнути з Відповідача в прохальній частині позову. Тому суд з урахуванням вказаних обставин вважає безпідставним стягненням вказаної суми (0,15 грн) та відповідно відмовляє в позові в цій частині.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 9.9 Договору передбачено, відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов'язання, покупець зобов'язується сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 18% річних від простроченої (неоплаченої) суми.

Позивачем нараховано Відповідачу 18 % річних у розмірі 48 461,15 грн. за період з 16.10.2017р. по 23.03.2018р. та інфляційні втрати у розмірі 26 999,59 грн. за період з 16.10.2017р. по 28.02.2018р.

Перевіривши розрахунок 18 % річних у сумі 48 461,15 грн., судом встановлено, що вказаний розрахунок зроблено не вірно, однак він є меншим ніж сума розрахована судом, тому ці вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача 18 % річних у сумі 48 461,15 грн. є такими що підлягають задоволенню в сумі заявленої Позивачем.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат у сумі 26 999,59 грн. за період з 16.10.2017р. по 28.02.2018р. суд погоджується з останнім та вважає, що вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно вимоги Позивача про стягнення з Відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 29 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з пунктом 4 статті 1 Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2018 року між ТОВ «Седна-Агро» (замовник) та Адвокатським бюро «Дефініція Кушніра» (виконавець) був укладений договір про надання професійної правничої допомоги та представництво в господарському суді № 8 (далі-Договір про надання правничої допомоги) (а.с.41), за умовами якого виконавець в особі Адвоката Кушніра Сергія Володимировича зобов'язується надати професійну правничу допомогу, представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, складення всіх необхідних процесуальних документів, заяв по суті справи, заяв з процесуальних питань, збір доказів тощо, за окремими дорученнями замовника в порядку та на умовах, визначених цим Договором, а замовник зобов'язується виплатити виконавцю винагороду (гонорар), винагороду за результат та оплатити всі витрати виконавця пов'язані з виконанням завдання замовника відповідно до цього Договору. Виконавець приймає на себе обов'язки представляти права і законні інтереси замовника в місцевому господарському суді першої інстанції, апеляційному господарському суді, згідно з умовами цього Договору з усіма правами представника, які передбачені Господарським процесуальним кодексом України, у зв'язку із зверненням замовника до господарського суду із позовом до Приватного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний велетень" про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором поставки.

Пунктом 3.1 Договору про надання правничої допомоги передбачено, що на визначення оплати розміру професійної правничої допомоги, винагороди (гонорару) виконавця впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень замовника. Обсяг професійної правничої допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару.

Згідно з пунктом 3.2 Договору про надання правничої допомоги, за надання професійної правничої допомоги, передбаченої даним договором та представництво в судах замовник сплачує виконавцю винагороду (гонорар) в розмірі, з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, а саме:

- підготовка вимоги до Відповідача, відрядження до Замовника, усна консультації, дослідження та вивчення адвокатом документів наданих Замовником, повна підготовка (складення) та надсилання суду та Відповідачу позовної заяви, формування додатків (в т.ч. копії) до позову, збір доказів, заява про зезпечення позову, витрати на виконавця на проїзд адвоката до Замовника (м. Монастирище) - 13 300,00 грн. без ПДВ;

- складення додаткових окремих процесуальних документів (заяв) та арифметичних розрахунків до позовної заяви - 1 000,00 грн. за один процесуальний документ;

- участь адвоката в підготовчому судовому засіданні з урахуванням відрядження до суду в місто не за місцем знаходження Позивача та адвоката (м. Дніпро, добові за відрядження адвоката) - 850,00 грн.

- участь адвоката в одному судовому засіданні з урахуванням відрядження до суду в місто не за місцем знаходження Позивача та адвоката (м. Дніпро, добові за відрядження адвоката) - 6 850,00 грн.

- Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання професійної правничої допомоги, визначається сторонами окремо відповідно до акту виконаних робіт.

Оплата винагороди (гонорару) виконавцю за цим договором здійснюється замовником шляхом безготівкового розрахунку на банківський рахунок виконавця. Оплата винагороди (гонорару) здійснюється Замовником до 20.04.2018 року. Замовник має право здійснити оплату винагороди (гонорару) достроково. В подальшому за складення додаткових документів укладається окремий акт виконаних робіт (наданих послуг) та рахунок, сума якого оплачується протягом трьох днів з моменту отримання. Про виконані роботи та повний розрахунок сторони складають відповідний акт приймання-передачі робіт (та/або Звіт), який підписується уповноваженими представниками сторін.

Статтею 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність унормовано, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар, порядок обчислення якого (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розмір) гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачем в обґрунтування понесення ним витрат на оплату послуг адвоката надано Договір про надання професійної правничої допомоги та представництво в господарському суді № 8 від 17.03.2018р., ордер серії ЧК №64366 від 24.03.2018р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №345 та рахунок на оплату правничих послуг адвокатського бюро №8 від 24.03.2018р.

Проте, представником Позивача не надано доказів оплати винагороди (гонорару) Виконавцю за Договором про надання професійної правничої допомоги та представництво в господарському суді № 8 шляхом безготівкового розрахунку на банківський рахунок виконавця, який здійснюється Замовником до 20.04.2018 року.

Крім того, на виконання умов Договору не надано відповідний акт приймання-передачі робіт (та/або Звіт) про виконані роботи, а також повний розрахунок між сторонами, який підписується уповноваженими представниками сторін.

Враховуючи викладене, вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 29 000,00 грн. суперечить приписам ст.126 Господарського процесуального кодексу України, тому задоволенню не підлягають.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладється на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 193, 216-218, 230, 231, 232 Господарського Кодексу України, ст. ст. 525-526, 530, 549, 610-612, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 73, 74, 123, 126, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний велетень" (49044, м. Дніпро, вул. Барикадна, буд. 6, кабінет № 2Б, код 00486770) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" (19100, Черкаська область, м. Монастирище, вул. Соборна, 3, код 33143734) заборгованість у розмірі 618 040,58 грн., пеню у розмірі 79 312,39 грн., 18% річних у розмірі 48 461,15 грн., інфляційні втрати у розмірі 26 999,59 грн., судовий збір у розмірі 11 592,20 грн.

В решті позову відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

25.05.2018р.

Повне рішення складено 25.05.2018