РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.05.2018Справа № 910/1481/18

За позовом Приватного акціонерного товариства "Голден Гейт Центр" (м. Київ)

До Фізичної особи-підприємця Цанкова Володимира Григоровича (м. Київ)

Про розірвання договору та стягнення 66 510,90 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Поліщук Я.М.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Голден Гейт Центр" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Цанкова Володимира Григоровича про розірвання договору, виселення та стягнення 66510,90 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.18. залишено без руху позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Голден Гейт Центр".

Оскільки позивачем в установлений судом строк усунуто недоліки позовної заяви, які зумовили залишення її без руху, суд встановив, що подана позовна заява відповідає вимогам, викладеним у статтях 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, та підлягає одноособовому розгляду за правилами загального позовного провадження.

Разом із заявою про усунення недоліків позовної заяви від позивача надійшла заява про "уточнення позовних вимог", відповідно до якої Приватне акціонерне товариство "Голден Гейт Центр" просить суд:

- розірвати з 22.02.18. договір оренди нежитлового приміщення № 96-ОР від 01.01.17., укладений між позивачем та відповідачем;

- стягнути з відповідача на свою користь 66510,90 грн., з яких: 61577,76 грн. основного боргу, 3922,37 грн. пені, 615,77 грн. інфляційних втрат, 395,00 грн. 3% річних.

Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3524,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не вносилась орендна плата та інші платежі за Договором оренди нежитлового приміщення № 96-ОР від 01.01.17., а вказане за умовами означеного Договору та згідно приписів чинного законодавства України є підставою для розірвання такого Договору та стягнення основного боргу, а також пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.18. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1481/18, прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову, призначено підготовче засідання у справі на 15.03.18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.18. відкладено підготовче засідання на 03.04.18.

03.04.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 910/1481/18 до судового розгляду по суті на 10.05.18.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 10.05.18. судом було заслухано вступне слово позивача, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 10.05.18. явку свого повноважного представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Відповідачем у встановлений судом строк письмового відзиву на позов не подано, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надано.

При цьому судом встановлено, що відповідачу ухвали суду в даній справі направлялись на адресу, визначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак повертались підприємством поштового зв'язку із відміткою про закінчення встановленого строку зберігання.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 10.05.18. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.17. між позивачем (Орендодавець) та відповідачем (Орендар) було укладено Договір № 96-ОР оренди нежитлового приміщення (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1, п. 1.2) Орендодавець передає, а Орендар бере в тимчасове платне користування (оренду) нежитлове приміщення площею 174,0 кв.м, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Машинобудівна, б. 50 (далі - Приміщення).

Приміщення передається Орендодавцем та приймається Орендарем 01.01.17. Передача Приміщення здійснюється за актом здачі-приймання, підписання якого свідчить про фактичну передачу Приміщення в оренду (п. п. 3.1, 3.3 Договору).

На виконання вказаних положень Договору Актом здачі-приймання 01.01.17. Орендодавець передав, а Орендар прийняв Приміщення за Договором.

Строк дії Договору сторонами погоджено пунктом 13.10 з дня його підписання та діє до 31.12.17. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд умов.

Доказів заявлення сторонами про припинення Договору або перегляду його умов до матеріалів справи не подано, з огляду на що суд встановив, що строк дії Договору було продовжено до 31.12.18.

Відповідно до п. 5.1 Договору розмір орендної плати за користування Приміщенням становить 15000,00 грн. на місяць з ПДВ.

У відповідності до Додаткової угоди № 1 від 01.04.17. розмір базової орендної плати за Приміщення відповідно до п. 5.1 Договору становить 17400,00 грн. на місяць.

Згідно з п. 5.2 Договору розмір орендної плати не включає в себе вартість комунальних послуг, пов'язаних з використанням Приміщення, які Орендар сплачує окремо на підставі рахунків, виставлених (наданих) Орендодавцем.

Щомісячно Орендодавець додатково до суми орендної плати буде нараховувати та виставляти Орендаря для оплати рахунки за комунальні послуги (електроенергія, опалення) отримані орендарем при використанні Приміщення (п. 5.3 Договору).

Положеннями пунктів 5.4-5.6 Договору сторони погодили наступне.

З метою запобігання непорозумінь, сторони розуміють та погоджуються, що Орендодавець буде розраховувати щомісячну суму оплати за користування електроенергією згідно з показниками лічильника. Вартість за опалення Приміщення буде розраховуватись за формулою: (Загальна вартість газу за відповідний місяць поділена на загальну площу всіх опалюваних приміщень та помножена на площу Приміщення Орендаря). Орендодавець дозволяє Орендареві на строк оренди перереєструвати телефонні номери у наданому приміщенні на ім'я Орендаря та оплачувати їх згідно наданих рахунків, користуватись обладнанням для підключення охоронної сигналізації, а також заключити відповідні договори з Службами Охорони. Орендна плата сплачується Орендарем щомісячно, в безготівковій формі на поточний рахунок Орендодавця, що вказаний у розділі 14 цього договору, до 5 (п'ятого) числа поточного місяця. Оплата рахунків за комунальні послуги, що передбачена у п. 5.3 цього Договору, здійснюється Орендарем протягом п'яти банківських днів з дня їх виставлення (надання) Орендодавцем Орендареві. При цьому Сторони розуміють та погоджуються, що Орендодавець виставлятиме (надаватиме) Орендарю, а Орендар зобов'язується своєчасно отримувати такі рахунки на оплату в період з першого по п'яте число місяця, наступного за місяцем, в якому Орендар отримав відповідні комунальні послуги, пов'язані з використанням Приміщення.

Нарахування орендної плати та плати за користування комунальними послугами починається з моменту передачі Приміщення Орендареві відповідно до п. п. 3.1, 3.3 Договору (п. 3.5 Договору).

Позивач вказує на те, що відповідачем не сплачено орендну плату за Договором за період з грудня 2017 року по лютий 2018 року (включно) на суму 48 471,43 грн. та не оплачено комунальні послуги за період з 01.01.18. по 22.02.18. на суму 13106,33 грн.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За своє правовою природою Договір є договором оренди.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цих Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як відзначалось судом, відповідно до пунктів 5.5, 5.6 Договору орендна плата сплачується Орендарем щомісячно, в безготівковій формі на поточний рахунок Орендодавця, що вказаний у розділі 14 цього договору, до 5 (п'ятого) числа поточного місяця. Оплата рахунків за комунальні послуги, що передбачена у п. 5.3 цього Договору, здійснюється Орендарем протягом п'яти банківських днів з дня їх виставлення (надання) Орендодавцем Орендареві. При цьому Сторони розуміють та погоджуються, що Орендодавець виставлятиме (надаватиме) Орендарю, а Орендар зобов'язується своєчасно отримувати такі рахунки на оплату в період з першого по п'яте число місяця, наступного за місяцем, в якому Орендар отримав відповідні комунальні послуги, пов'язані з використанням Приміщення.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідачем не сплачено позивачу грошові кошти за Договором, які складаються з орендної плати за Договором за період з грудня 2017 року по лютий 2018 року (включно) на суму 48 471,43 грн. та комунальних послуг за період з 01.01.18. по 22.02.18. на суму 13106,33 грн., з огляду на що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 3922,37 грн. пені на підставі п. 10.1 Договору, суд відзначає наступне.

За приписами п. 10.1 Договору у випадку несвоєчасної сплати орендної плати Орендар зобов'язаний сплачувати Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення.

Отже, вказаним пунктом Договору передбачено нарахування пені за несвоєчасне внесення Орендарем орендної плати.

Оскільки судом встановлено, що відповідач у встановлений Договорами строк свого обов'язку по перерахуванню коштів по сплаті орендної плати не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Приписами ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В силу приписів п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" № 01-8/344 від 11.04.2005 р. з огляду на вимоги частини 1 статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого нарахування сум штрафних санкцій, річних, збитків від інфляції, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Судом здійснено перерахунок пені на суму несплаченої орендної плати за Договором та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2031,00 грн. пені. Пеню в розмірі 1891,37 грн. нараховано безпідставно, а тому суд відмовляє в позові в цій частині.

Крім того, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача 615,77 грн. інфляційних втрат, 395,00 грн. 3% річних.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

З здійснивши перерахунок 3% річних, суд встановив, що їх розмір становить 212,93 грн., розмір інфляційних втрат становить 615,77 грн., внаслідок чого вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 3% річних в сумі 182,07 грн. нараховано безпідставно, а тому суд відмовляє в позові в цій частині.

Щодо вимог про розірвання Договору, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Як відзначалось судом, строк дії Договору сторонами погоджено пунктом 13.10 з дня його підписання та діє до 31.12.17. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд умов.

Доказів заявлення сторонами про припинення Договору або перегляду його умов до матеріалів справи не подано, з огляду на що суд встановив, що строк дії Договору було продовжено до 31.12.18.

Договір може достроково припинити свою дію у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також за згодою сторін на умовах Договору. Кожна зі сторін має право розірвати Договір в односторонньому порядку тільки за наявності однієї з підстав, викладених в пунктах 4.4, 4.5 Договору, попередивши про це іншу сторону у письмовому вигляді за 30 календарних днів (пункти 4.2-4.3 Договору).

Згідно з пунктом 4.4 Договору підставою для дострокового розірвання Договору з ініціативи Орендодавця може бути, зокрема, не внесення Орендарем орендної плати та/або інших платежів протягом одного місяця.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно пункту 3 статті 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Стаття 188 Господарського кодексу України визначає порядок зміни та розірвання господарських договорів, зокрема в п. 2 зазначено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (п. 4 ст. 188 Господарського кодексу України).

Листом № 8 від 22.01.18. (направлений відповідачу 07.02.18. на адресу, вказану в Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Договорі рекомендованим листом № 540) Орендодавець повідомив Орендаря про розірвання Договору, однак, вказаний лист повернувся на адресу позивача за закінченням строку зберігання.

Отже, оскільки сторони не досягли згоди щодо розірвання Договору, позивач звернувся до суду з вимогами про розірвання Договору.

При цьому судом враховано, що позивач просить суд розірвати з 22.02.18. договір оренди нежитлового приміщення № 96-ОР від 01.01.17., укладений між позивачем та відповідачем.

Разом з тим, в силу ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Вказаною нормою чітко визначено момент припинення зобов'язань в разі розірвання договору в судовому порядку.

Враховуючи вказане підлягають задоволенню позовні вимоги про розірвання Договору № 96-ОР оренди нежитлового приміщення від 01.01.17.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, ч. 9 ст. 165, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати Договір № 96-ОР оренди нежитлового приміщення від 01.01.17., укладений між Фізичною особою-підприємцем Цанковим Володимиром Григоровичем (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та Приватним акціонерним товариством "Голден Гейт Центр" (ідентифікаційний код 03058655).

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Цанкова Володимира Григоровича (02081, АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства "Голден Гейт Центр" (03067, м. Київ, вул. Машинобудівна, 50; ідентифікаційний код 03058655) 61 577 9шістдесят одну тисячу п'ятсот сімдесят сім) грн. 76 коп. основного боргу, 2 031 (дві тисячі тридцять одну) грн. 00 коп. пені, 615 (шістсот п'ятнадцять) грн. 77 коп. інфляційних втрат, 212 (двісті дванадцять) грн. 93 коп. 3% річних, 3 485 (три тисячі чотириста вісімдесят п'ять) грн. 07 коп. судового збору.

4. В іншій частині в позові відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.05.18.

Суддя Т.М. Ващенко