ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року Справа № 915/171/18

м. Миколаїв

За позовом: Публічного акціонерного товариства “МИКОЛАЇВОБЛЕНЕРГО” (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40)

до відповідача: Комунального підприємства “Спеціалізоване комунальне підприємство “ГУРТОЖИТОК” (54055, м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, 55А)

про: стягнення 753175,50 грн.

Суддя: Смородінова О.Г.

Секретар судового засідання: Ржепецька К.М.

Представники сторін:

від позивача: не з’явився,

від відповідача: не з’явився.

Суть спору:

27 лютого 2018 року Публічне акціонерне товариство “Миколаївобленерго” звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 01/22-1582 від 23.02.2018 про стягнення з Комунального підприємства “Спеціалізоване комунальне підприємство “ГУРТОЖИТОК” заборгованість за спожиту активну електроенергію, за період з вересня 2017 року по листопад 2017 року включно, в сумі 753175,50 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: умов договору про постачання електричної енергії № 40/752 від 06.10.2014 та додаткових угод до нього; актів про використану енергію за вересень, жовтень та листопад 2017 року; актів про прийняття-передавання товарної продукції від 30.09.2017, від 31.10.2017 та від 30.11.2017; рахунків № 40/752/9/1 від 04.10.2017, № 40/752/10/1 від 02.11.2017 та № 40/752/11/1 від 04.12.2017; статей 509, 525, 526, 610, 629 Цивільного кодексу України, статей 193, 275, 276 Господарського кодексу України, статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 (ПКЕЕ), та мотивовані тим, що відповідачем зобов’язання щодо оплати вартості використаної електричної енергії виконано не було, в зв’язку з чим утворилась заборгованість за вищевказаний період в розмірі 753175,50 грн.

17 травня 2018 року представники сторін в судове засідання не з’явилися, про причини нез’явлення суд не повідомили, хоча про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать:

- підпис уповноваженого представника позивача на повідомленні про вручення про отримання 20.04.2018 копії ухвали Господарського суду Миколаївської області від 19.04.2018 у справі № 915/171/18;

- підпис представника відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 359 про отримання 23.04.2018 копії ухвали Господарського суду Миколаївської області від 19.04.2018 у справі № 915/171/18.

При цьому, відповідач правом, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, так і не скористався.

За приписами ч. 2 ст. 195 ГПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Розгляд справи по суті було розпочато судом 19.04.2018, отже процесуально визначений тридцятиденний строк закінчується 19.05.2018, у зв’язку з чим розгляд справи відбувся саме в даному судовому засіданні.

Водночас, враховуючи відсутність відзиву по суті позову, згідно ст. 165 ГПК України справу вирішено за наявними в ній матеріалами.

17.05.2018 за результатами розгляду справи, суд на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України підписав вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представника позивача у попередніх судових засіданнях, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд –

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством “Миколаївобленерго” (далі – постачальник) та Комунальним підприємством “Спеціалізоване комунальне підприємство “ГУРТОЖИТОК” (далі – споживач) був укладений договір № 44/752 про постачання електричної енергії (з урахуванням додатків до нього) (далі – Договір) (з урахуванням додаткових угод до нього від 29.12.2014, від 30.12.2014, від 10.04.2015, від 23.01.2017, від 31.03.2017, від 31.07.2017, від 31.07.2017), згідно з предметом якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 1289,02 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Точка продажу електричної енергії по кожному об’єкту споживача визначається додатком № 8 “Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін”. Приєднана потужність у точках підключення становить 1568,29 кВт.

В п. 2.1 Договору зазначено, що під час виконання його умов, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов’язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ).

Згідно з пп. 2.2.2 Договору позивач зобов’язався постачати відповідачу (споживачу) електроенергію як різновид товару.

Згідно з пп. 2.3., 2.3.1., 2.3.3 Договору відповідач зобов'язався виконувати умови цього Договору; оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 10 “Порядок розрахунків” та № 4 “Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії”.

Згідно з п. 9.4 цей договір набирає чинності з 01.11.2014 і укладається на строк до 31.12.2014. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

Відповідно до умов п. п. 1, 2, 4 додатку № 10 до Договору (з урахуванням внесених додатковими угодами змін) розрахунковим вважається період з 01 числа місяця по 31 число цього ж місяця включно (або іншого останнього дня місяця.

Покази розрахункових засобів обліку відповідно до переліку об’єктів споживача і точок комерційного обліку фіксуються споживачем на останній календарний день місяця та оформлюються “Актом про використану електричну енергію” по наведеному у додатку № 4 зразку у 2-х примірниках по одному для кожної сторони.

Споживач протягом розрахункового періоду здійснює планові платежі на поточний рахунок із спеціальним режимом використання у таких співвідношеннях:

до 07 числа поточного місяця 60% заявленого обсягу споживання активної електричної енергії поточного розрахункового періоду на поточний рахунок із спеціальним режимом використання;

до 14 числа поточного місяця 40% заявленого обсягу споживання активної електричної енергії поточного розрахункового періоду на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

В день надання «Акту про використану електричну енергію» постачальник надає споживачу рахунок на здійснення планового платежу за активну та реактивну електроенергію та рахунки за фактично спожиту активну електроенергію і фактичне перетікання реактивної електроенергії за розрахунковий період.

Обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, визначається відповідно до «Акту про використану електричну енергію».

Відповідно до умов п. п. 1, 3, 5, 6 додатку № 4 до Договору (з урахуванням внесених додатковими угодами змін) споживач в останній календарний день місяця на 24.00 год. знімає покази засобів обліку і 01 числа місяця, наступного за розрахунковим повідомляє про них постачальнику у формі «Акту про використану електричну енергію» (в оригіналі), що складений згідно зразку, який є невід'ємною частиною цього Додатку (крім споживачів, які впровадили ЛУЗОД або АСКОЕ).

Відповідно до отриманого постачальником «Акту про використану електричну енергію», постачальник формує рахунок (рахунки) на оплату електричної енергії.

Споживач зобов'язується до 01 числа отримати підписаний та скріплений печаткою «Акт прийняття-передавання товарної продукції» за спожиту у календарному місяці електроенергію разом з рахунками на оплату у філії ПАТ «Миколаївобленерго» Миколаївського району. Підписаний та скріплений печаткою «Акт про прийняття-передавання товарної продукції» споживач зобов'язується повернути постачальнику протягом 5 робочих днів з дня отримання або у цей же термін у письмовій формі надати мотивовану відмову від його підписання. У разі неповернення постачальнику підписаного «Акту про прийняття-передавання товарної продукції» у вищезазначений строк, даний акт вважається підписаним з боку споживача без зауважень.

Факт переходу споживачу право власності на спожиту у календарному місяці електричну енергію підтверджується «Актом про прийняття-передавання товарної продукції».

Додаток № 2 до Договору (з урахуванням внесених додатковими угодами змін), підписаний обома сторонами, містить перелік об’єктів споживача (з точками продажу електричної енергії).

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, виходячи з наступного.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача, як постачальника, до відповідача, як споживача, щодо стягнення з останнього грошового боргу за спожиту активну електроенергію.

Отже, спірні відносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про договірне енергопостачання.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України “Про ринок електричної енергії” споживач зобов’язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Пунктом 5.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996 (із змінами та доповненнями) визначено, що договір є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Відповідно до ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачити попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

В пп. 1 п. 8.1 та пп. 2 п. 10.2 ПКЕЕ постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на отримання від споживача своєчасної оплати за електричну енергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України, споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За змістом статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору № 44/752 від 06.10.2014 позивач поставив, а відповідач прийняв (купив) електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача в період з вересня по листопад 2017 року в загальній кількості 737403 кВт/год, про що зафіксовано в оформлених актах про використану енергію та в актах про прийняття-передавання товарної продукції:

- за вересень 2017 року – в кількості 212899 кВт/год;

- за жовтень 2017 року – в кількості 251257 кВт/год;

- за листопад 2017 року – в кількості 273247 кВт/год.

На підставі наведених актів позивачем були оформлені рахунки на оплату за період з вересня по листопад 2017 року на загальну суму 753175,50 грн., які були передані представнику відповідача під підпис, так:

- рахунок № 40/752/9/1 від 04.10.2017 на суму 219323,28 грн. (з урахуванням ПДВ);

- рахунок № 40/752/10/1 від 02.11.2017 на суму 255956,94 грн. (з урахуванням ПДВ);

- рахунок № 40/752/11/1 від 04.12.2017 на суму 277895,28 грн. (з урахуванням ПДВ).

За даними позивача, які не спростовані відповідачем, останній зобов’язання щодо здійснення розрахунків за спірний період за спожиту активну електроенергію не проводив, чим порушив договірні зобов'язання. У зв’язку з цим, станом на час звернення позивача до господарського суду у відповідача існує заборгованість за період з вересня по листопад 2017 року за спожиту активну електроенергію, розмір якої складає 753175,50 грн.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не спростував вимоги позивача, не надав суду відповідні докази, які свідчать про відсутність заборгованості перед кредитором за договірними зобов’язаннями.

Судом перевірено розрахунок позивача та встановлено, що останнім розрахунок заборгованості здійснено арифметично правильно.

В спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи чинного законодавства, в зв’язку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги, заявлені позивачем відповідно до вимог чинного законодавства, матеріалами справи підтверджені, та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 129, 201, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Комунального підприємства “Спеціалізоване комунальне підприємство “ГУРТОЖИТОК” (54055, м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, 55А; ідентифікаційний код 34437926) на користь Публічного акціонерного товариства “МИКОЛАЇВОБЛЕНЕРГО” (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40; ідентифікаційний код 23399393) заборгованість за спожиту активну електроенергію, за період з вересня 2017 року по листопад 2017 року включно, в сумі 753175,50 грн. – на розрахунковий рахунок № 49 в ТВБВ № 10014/060 ФМОУ «АТ Ощадбанк», МФО 326461, код 09326464; та 11297,63 грн. судового збору – на розрахунковий рахунок № 1120 МФ КБ “Приватбанк”, МФО 326610, код 25713066.

3.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 24 травня 2018 року.

Суддя                                                                      О.Г. Смородінова