Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2018 р. Справа № 906/109/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

секретар судового засідання: Зоренко О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав"

до Фізичної особи-підприємця Мельник Ганни Олексіївни

про стягнення 11959,57 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 11959,57 грн., з яких: 8340,00 грн. борг за використання об'єктів авторського права та суміжних прав, який виник за період з лютого 2015 року по лютий 2018 по договору №КБР-20/05/11 від 19.05.11., 1367,65 грн. пеня, 1882,43 грн. інфляційні, 369,49 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовано тим, що сторонами укладено Договір, за умовами якого відповідач здійснює публічне виконання оприлюднених музичних творів, фонограм, а також зафіксованих у фонограмах виконань, публічну демонстрацію відеограм, а також зафіксованих у відеограмах виконань (далі -творів), а позивач надає відповідачу на умовах, визначених Договором, право (невиключну ліцензію) на таке виконання; відповідач зобов'язався виплачувати винагороду (роялті) ПО "УЛАСП".

У додаткових поясненнях позивачем зазначено, що договір №КБР-20/05/11 від 19.05.11 є ліцензійним договором , який містить усі істотні умови. Визначення конкретних об'єктів авторського права і суміжних прав у договорі не є обов'язковим, у зв'язку з використанням суб'єктами господарювання великої кількості різноманітних об'єктів , завчасне визначення переліку яких є надмірно складним або взагалі неможливим. Законом не передбачено, що ліцензійний договір є недійсним (нікчемним). Договір недійсним не визнавався, не був припинений відповідачем у відповідності до п.4.2 договору, який передбачає припинення дії договору шляхом направлення письмового повідомлення протягом місяця до дати припинення дії договору. Договір є чинним, а тому позивач вважає, що відповідач не звільняється від виконання свого обов'язку зі сплати винагороди за вказаним Договором (а.с.75).

23.04.18 до суду надійшли заперечення відповідача проти позовних вимог (а.с.90), відповідно до яких в задоволенні позовних вимог просить відмовити з тих підстав, що:

- договір №КБР-20/05/11 від 19.05.11 припинив свою дію, у зв'язку з неодноразовим направленням на адресу позивача письмової заяви про припинення дії договору (10.03.14,14.11.16);

- договір не містить істотних умов, а саме у ньому не вказано конкретних об'єктів авторського права і суміжних прав;

- позивач не має повноважень на управління майновими правами суб'єкта відповідного права, зокрема щодо конкретного твору.

У відповіді на відзив (а.с.111) позивач зазначив, що:

- повідомлення про припинення дії договору, згідно п.4.2 договору, мало бути надіслано виключно протягом місяця до дати закінчення дії договору, тобто з 01 грудня по 31 грудня будь-якого року. Оскільки в зазначений строк таких пропозицій з боку відповідача не надходило, договір залишається чинним, а тому підлягає виконанню;

- визначення конкретних об'єктів авторського права і суміжних прав у договорі не є обов'язковим, у зв'язку з використанням суб'єктами господарювання великої кількості різноманітних об'єктів , завчасне визначення переліку яких є надмірно складним або взагалі неможливим;

- позивач звернувся не за захистом прав суб'єкта авторського права, а за захистом своїх прав як Організація колективного управління, про стягнення боргу по договору з подальшим розподіленням цієї винагороди між правовласниками.

Позивач свого представника в судове засідання не направив, про причину неявки суд не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення кореспонденції (а.с.150). Заявою від 30.03.18 просив розглядати справу за відсутності представника позивача (а.с.69).

Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника не направив, про причину неявки суд не повідомив. 14.05.18 надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2011 року між ПО "УЛАСП"(позивач) та Фізичною особою-підприємцем Мельник Ганною Олексіївною (відповідач) укладено Договір №КБР-20/05/11 (а.с.20), за умовами якого:

- користувач здійснює публічне виконання оприлюднених музичних творів, фонограм, а також зафіксованих у фонограмах виконань, публічну демонстрацію відеограм, а також зафіксованих у відеограмах виконань (твори), а УЛАСП надає користувачу, на умовах, визначених цим Договором, право (невиключну ліцензію) на таке виконання. Користувач зобов'язується виплачувати винагороду (роялті) УЛАСП відповідно до даного Договору та Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі -Закон) (пункт 2.1 Договору);

- користувач зобов'язується перерахувати на поточний рахунок УЛАСП винагороду (роялті), узгоджену сторонами у відповідних додатках до Договору не пізніше ніж за 5 (п'ять) днів до початку місяця, за який здійснюється платіж; платіж за дні, з яких складається залишок місяця, в якому укладено Договір, здійснюється не пізніше трьох календарних днів після підписання Договору (пункт 2.3 Договору);

- у разі затримки платежів користувач зобов'язаний виплатити УЛАСП пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (пункт 2.6 Договору);

- користувач зобов'язується протягом п'яти днів письмово повідомити УЛАСП про припинення публічного виконання фонограм в закладах користувача, зазначених у відповідних додатках до цього договору. В разі несвоєчасного повідомлення про настання таких обставин користувач зобов'язується сплатити винагороду, узгоджену сторонами у відповідних додатках у повному обсязі і за весь період (пункт 3.4 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2011, а в частині невиконаних фінансових зобов'язань, фінансових санкцій та будь-яких інших зобов'язань -до їх повного виконання (пункт 4.1 Договору);

- у випадку якщо жодна з сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії Договору протягом місяця до настання зазначеної в пункті 4.1 Договору дати припинення дії Договору, він вважається пролонгованим ще на один календарний рік і так кожного разу. Таке повідомлення має бути надіслане засобами поштового зв'язку (рекомендованим листом), при цьому належним доказом повідомлення є квитанція відділу поштового зв'язку із зазначенням вказаних у Договорі поштових реквізитів сторони, на адресу якої направлено листа (пункт 4.2 Договору).

Згідно з пунктом 1.2 додатку №2 до Договору загальна сума щомісячної винагороди з дня набрання чинності Договором становить 230 грн.; зазначена сума щомісячно повинна перераховуватися користувачем на розрахунковий рахунок ПО "УЛАСП" відповідно до умов Договору.

Додатковими угодами №1 та №2 встановлено, що загальна сума щомісячної винагороди з 01.01.14 до 31.12.14 становитеме 150,00грн. При цьому, у періоди, що не визначені даними додатковими угодами, загальний розмір винагороди визначається відповідно до Додатку №2 до Договору, тобто - 230,00грн.(а.с.24,25).

Позивач зазначив, що жодна із Сторін не повідомляла іншу Сторону про припинення протягом місяця до завершення строку дії Договору (п.4.2. Договору), на поточний момент строк дії Договору визначається періодом: з 19.05.2011 року по 31.12.2018 року. За весь час з моменту підписання Договору і до дати підписання цієї Позовної заяви Відповідач мав право легально здійснювати комерційне використання музичних творів. Одночасно з цим Відповідач не дотримувався належним чином зустрічного обов'язку сплачувати винагороду Позивачу внаслідок чого утворилась заборгованість за період з лютого 2015 по лютий 2018, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Позивач вирахував загальну заборгованість Відповідача станом на 27.01.2018 року, за період з лютого 2015 по лютий 2018, яка включає в себе основний борг з урахуванням інфляції, три проценти від простроченої суми, а також штрафні санкції у вигляді пені.

За приписами пунктів "б" і "в" частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень такі функції: укладати договори про використання прав, переданих в управління. Умови цих договорів повинні відповідати положенням статей 31 - 33 цього Закону; збирати, розподіляти і виплачувати зібрану винагороду за використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єктам авторського права і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також іншим суб'єктам прав відповідно до цього Закону.

Відповідно до приписів ст. ст. 435, 440, 441, 443 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. ст. 7, 15, 31-33 Закону України "Про авторське право і суміжні права": право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом); розмір і порядок виплати авторської винагороди за створення і використання твору встановлюються в авторському договорі або у договорах, що укладаються за дорученням суб'єктів авторського права організаціями колективного управління з особами, які використовують твори.

Частиною 5 ст. 32 Закону передбачено, що право на передачу будь-яким особам невиключних прав на використання творів мають організації колективного управління, яким суб'єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частин першої та другої статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно частин 1, 3 статті 1109 Цивільного кодексу України, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Авторська винагорода визначається у договорі у вигляді відсотків від доходу, отриманого від використання твору, або у вигляді фіксованої суми чи іншим чином. При цьому ставки авторської винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні ставки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи доводи відповідача про припинення використання музичних творів з 31.05.2014 року та припинення дії договору з 31.12.2014, судом враховується наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, керуючись пунктом 3.4 Договору, відповідач направив позивачу письмове повідомлення від 23.04.14, 23.05.14 року про припинення використання музичних творів (публічне відтворення) в закладі відповідача з 31.05.2014 року /а.с.163-166/. Також, у вказаних повідомленнях та у заяві від 10.11.14 зазначено про припинення дії договору №КБР-20/05/11 від 19.05.2011 року, у відповідності до пункту 4.1,4.2 Договору, з 31.12.2014 року (а.с. 171).

Заяву від 10.11.14 про припинення дії договору отримано позивачем 26.11.14, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.170,171).

14.11.16 відповідач повторно надіслав позивачу повідомлення про припинення дії договору, яке отримане позивачем 14.11.16 (а.с.181-183).

Однак, направлене позивачу в листопаді 2014 та в листопаді 2016 років повідомлення, зважаючи на приписи пункту 4.2 Договору, не може мати наслідком припинення його дії, оскільки письмового повідомлення про припинення дії Договору, яке надіслане з дотриманням приписів пункту 4.2 , а саме - протягом місяця до настання зазначеної в пункті 4.1 Договору дати, матеріали справи не містять.

З огляду на вищевказане, твердження відповідача про припинення дії Договору з 31.12.2014 року чи з 31.12.16 є безпідставними, оскільки на дату звернення позивача до суду, Договір є чинним та підлягає виконанню.

Водночас, направлення Приватній організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» повідомлення про припинення використання творів, здійснене відповідачем на підставі пункту 3.4 Договору, не розцінюється судом як юридичний факт, що припинив вцілому договірне зобов'язання Фізичної особи-підприємця Мельник Ганни Олексіївни по виплаті роялті, оскільки у вказаному пункті Договору йдеться про наслідки несвоєчасного повідомлення про припинення використання творів в закладах користувача, однак не врегульовано юридичні наслідки своєчасного повідомлення. Зокрема, не зазначено, в якому обсязі і за який період підлягає сплаті така винагорода, порядок узгодження сторонами її обсягу і періоду сплати.

Наведене узгоджується з пунктом 5.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" згідно якого, якщо ліцензійним договором передбачено оплатне використання об'єкта права інтелектуальної власності, ліцензіарові не може бути відмовлено у вимозі про стягнення плати з мотиву невикористання лінцензіатором відповідного об'єкта (якщо договір є чинним).

За статтями 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем за весь час дії договору мали бути здійснені такі платежі за 82 місяці:

- 100,00 гривень - Платіж за дні з яких складається залишок місяця в якому укладено Договір (п. 2.3. Договору);

- 230,00 гривень за кожен цісяць за період з червня 2011 року по грудень 2013 року включно, тобто за 31 місяць;

- 150,00 гривень за кожен місяць за період з січня 2014 року по травень 2014 року включно, тобто за 5 місяців (відповідно до Додаткової Угоди №1 від 01 січня 2014);

- 150,00 гривень за кожен місяць за період з травень 2014 року по грудень 2014 року включно, тобто за 7 місяців (відповідно до Додаткової Угоди №1 від 01 січня 2014);

- 230,00 гривень за кожен місяць за період з січня 2015 року по лютий 2018 року включно, тобто за 38 місяців (відповідно до п. 1.2. Додатку № 2 до Договору).

Позивач зазначає, що відповідач оплатив тільки за перші 45 (сорок п'ять) місяці та частину сорок шостого місяця використання невиключних прав, сплативши всього 9 430,00грн. внаслідок чого утворилась заборгованість за період з лютого 2015 по лютий 2018 в розмірі 8340,00грн. (а.с.4,5).

Враховуючи вищевикладене,господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 8340,00грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до приписів статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно пункту 2.6. Договору, у разі затримки платежів, користувач зобов'язаний виплатити УЛАСП пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом перевірено розрахунок пені, нарахованої за період з 27.01.2015 року по 27.01.2018 року та встановлено, що розмір пені в сумі 1367,65 грн. є арифметично правильним, відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства (а.с.9-12).

У відповідності до приписів частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних за період з 27.01.2015 року по 27.01.2018 року судом встановлено, що розмір 3% річних в сумі 369,49 грн. є арифметично правильним, відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства (а.с.7,8).

Перевіривши розрахунок інфляційних за період з лютого 2015 року по лютий 2018 року, їх нарахування в сумі 1882,43 грн. є вірними, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На заперечення відповідача щодо того, що ПО "Українська ліга авторських і суміжних прав" на момент укладення Договору не мала повноважень на управління майновими правами суб'єкта відповідного права, зокрема щодо конкретного твору, та щодо того, що договір не містить істотних умов, а саме у ньому не вказано конкретних об'єктів авторського права і суміжних прав, необхідно зазначити наступне.

Статтею 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права" визначено, що суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами особисто, через свого повіреного або через організацію колективного управління.

Згідно з частиною четвертою статті 47 цього Закону особи, які використовують твори, виконання, програми мовлення, примірники фонограм (відеограм), зобов'язані надавати організаціям колективного управління точний перелік використаних (усіх) творів, виконань, примірників фонограм (відеограм), програм мовлення разом з документально підтвердженими даними про одержані прибутки від їх використання та повинні виплачувати організаціям колективного управління винагороду в передбачений термін і в обумовленому розмірі.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 48 Закону України "Про авторське право і суміжні права" повноваження на колективне управління майновими правами передаються організаціям колективного управління авторами та іншими суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів, укладених у письмовій формі; організації колективного управління можуть управляти на території України майновими правами іноземних суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями, в тому числі й про взаємне представництво інтересів.

Разом з тим за змістом пункту "в" частини сьомої статті 48 Закону України "Про авторське право і суміжні права" наявною є можливість певного управління організацією колективного управління майновими правами й осіб, які не передали організації повноважень відповідно до частини третьої цієї статті.

Частинами п'ятою та шостою статті 48 Закону України "Про авторське право і суміжні права" встановлено, що:

-на основі одержаних повноважень організації колективного управління надають будь-яким особам шляхом укладання з ними договорів невиключні права на використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав;

- організація колективного управління має право вимагати від осіб, які використовують об'єкти авторського права і суміжних прав, надання їм документів, що містять точні відомості про використання зазначених об'єктів, необхідні для збирання і розподілу винагороди.

Згідно з приписами пункту "в" частини першої статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до функцій організацій колективного управління належать збір, розподіл і виплата зібраної винагороди за використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єктам авторського права і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також іншим суб'єктам прав відповідно до цього Закону.

Відповідно до приписів частини другої цієї статті суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав, які не передали організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати від організацій колективного управління, які таку винагороду за використання їхніх творів і об'єктів суміжних прав зібрали, виплати цієї винагороди, а також вимагати вилучення своїх творів і об'єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладання договорів з особами, які використовують ці об'єкти. Тим самим надавши організаціям колективного управління можливість дозволяти використання об'єктів авторського права, які й не перебувають в їх управлінні (але не вилучені з нього в установленому порядку), законодавець врахував специфіку діяльності суб'єктів господарювання, які здійснюють постійне використання великої кількості різноманітних об'єктів авторського права, завчасне визначення переліку яких (із встановленням правовласників та одержанням необхідного дозволу від кожного з них) є надмірно складним або взагалі неможливим (телерадіоорганізації; особи, що здійснюють ретрансляцію телерадіопрограм; власники закладів, де відбувається публічне виконання творів, тощо).

Саме такий підхід, з одного боку, забезпечує дотримання прав суб'єктів авторського права (як щодо дозволу на використання творів, так і стосовно отримання винагороди), а, з іншого - дозволяє суб'єктам господарювання здійснювати використання необмеженого переліку творів (зокрема, музичних) без порушення майнових авторських прав, уклавши відповідний договір з однією організацією колективного управління.

Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" (далі-ПО "УЛАСП") є організацією колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до Свідоцтва Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України про облік організації колективного управління від 24.01.2011 № 19/2011.

Відповідно до статей 638, 1109 Цивільного кодексу України, статей 32, 33 Закону України "Про авторське право і суміжні права" визначення творів, використання яких дозволяється, є істотною умовою ліцензійного договору, яка потребує узгодження сторонами.

Водночас надання організацією колективного управління дозволу на публічне виконання (демонстрацію) музичних творів, фонограм, відеограм та зафіксованих у них виконань без будь-якого обмеження їх переліку якраз і свідчить про узгодження сторонами відповідної істотної умови Договору, оскільки за відсутності будь-яких винятків (стосовно певних об'єктів та/або суб'єктів прав) не потребує подальшої конкретизації.

На підставі наведених норм ПО "Українська ліга авторських і суміжних прав" мала право укласти з суб'єктом господарювання, що здійснює публічне виконання музичних творів, договір про використання у відповідний спосіб музичних творів, перелік яких є необмеженим.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягрути з Фізичної особи - підприємця Мельник Ганни Олексіївни (13300, АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» (02002, м.Київ,вул. Євгена Сверстюка, будинок 23, офіс 1016, ) - 8340,00 грн. боргу, 1367,65 грн. пені, 1882,43 грн. інфляційних, 369,49 грн. 3% річних, 1762,00грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 25.05.18

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3- сторонам (рек. з повідом.)