ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2018 р. м. Київ Справа № 911/334/18

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», м. Київ
до Фізичної особи-підприємця Зеленкевича Віктора Вікторовича, АР Крим, м. Керч
про стягнення 22770,35 грн.
без повідомлення (виклику) сторін

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до Фізичної особи-підприємця Зеленкевича Віктора Вікторовича про стягнення 22770,35 грн., з яких 5237,88 грн. заборгованість за кредитом, 8008,91 грн. заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, 3493,87 грн. інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту, 3380,20 грн. інфляційні збитки за несвоєчасну сплату процентів, 996,16 грн. 3% річних, 675,19 грн. пеня за прострочення сплати кредиту, 978,14 грн. пеня за прострочення сплати процентів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором від 10.01.2008 № 1/МК-06 щодо повернення тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами у строк визначений договором.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.02.2018 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу строк до 13.03.2018 для подачі відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідач повідомлений про відкриття провадження у даній справі, в порядку передбаченому ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» шляхом розміщення оголошення від 01.03.2018 про прийняття даної позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі на офіційному веб-сайті судової влади України, з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідач, у встановлений судом строк своїм правом не скористався, відзиву на позовну заяву до суду не надав, про причини ненадання суд не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено кредитний договір від 10.01.2008 № 1/МК-06 (далі - договір) відповідно до умов якого кредитодавець - позивач надає позичальнику - відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, надалі за текстом - «кредит», на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що складають невід'ємну частину договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.1.1 договору кредит надається у сумі 54510 (п'ятдесят чотири тисячі п'ятсот десять) гривень 00 копійок.

Згідно з п. 1.1.2 договору термін остаточного повернення кредиту до 16 години 10 січня 2012 року.

Процентна ставка за користування кредитом 27 (двадцять сім) процентів річних (п. 1.1.3 договору, в редакції додаткового договору від 26.11.2008 № 3 до кредитного договору від 10.01.2008 № 1/МК-06).

Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається позичальнику на наступні цілі: придбання автомобілю марки Богдан DF-30 (ізотермічний), 2006 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 09.01.2008 р.

Згідно з п. 2.7.1 договору, в редакції договору від 16.03.2009 № 4 про внесення змін до кредитного договору від 10.01.2008 № 1/МК-06 проценти, нараховані за місяць відповідно до п. 2.6 цього договору, позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця, не пізніше 03 календарного числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані.

Відповідно до п. 2.7.2 договору проценти за користування траншем нараховуються виходячи з розміру процентної ставки, встановленої згідно п. 1.1.3 договору.

У відповідності до п. 2.7.3 договору проценти за користування траншем нараховуються щомісячно за поточний календарний місяць.

Згідно з п. 2.7.4 договору проценти за користування траншем нараховуються на суму щоденного фактичного залишку заборгованості за траншем.

Проценти за користування траншем нараховуються виходячи із умов, що до розрахунку приймається календарна кількість днів в році (або 360 днів в році - для кредиту у іноземній валюті) та календарна кількість днів у місяці (п. 2.7.5 договору).

Відповідно до п. 2.8.1 договору проценти, нараховані за місяць відповідно до п. 2.7 цього договору, позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця, не пізніше 28 календарного числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані.

Положеннями п. 2.8.2 договору передбачено, що нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день настання терміну остаточного повернення кредиту, зазначеного в у п. 1.1.2 цього договору, а у випадку, якщо позичальник не поверне загальну заборгованість за кредитом в такий день - то нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення загальної заборгованості за договором.

Згідно з п. 2.9 договору у разі наявності простроченої заборгованості за кредитом та несплачених процентів за його використання, кошти, в першу чергу, спрямовуються на сплату прострочених процентів за користування кредитом.

Позичальник зобов'язаний повернути кредит відповідно до умов п.п. 1.1.2, 2.3 цього договору зі сплатою процентів за фактичний строк користування та сплатою штрафних санкцій при порушенні умов договору; сплачувати кредитодавцю проценти та комісії на умовах, визначених цим договором (п. 3.3.3, 3.3.5 договору).

Відповідно до п. 4.3 договору у разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів та комісій, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в національній валюті України в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.1.3 цього договору, від суми відповідного непогашеного платежу за кожний день прострочення виконання, за реквізитами та у день, вказаними кредитодавцем.

Згідно з п. 4.6 договору у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов'язання за цим договором, він зобов'язується на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та подвійну процентну ставку за цим договором на суму боргу, за реквізитами та у день, вказаними кредитодавцем.

Цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (п. 7.2 договору).

На виконання умов договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 54510 грн. що підтверджується банківськими виписками по особовим рахункам відповідача за загальний період з 10.01.2008 по 13.03.2018 та меморіальним ордером від 10.01.2008 № 6114 на суму 54510 грн., належним чином завірені копії зазначених документів залучено до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання щодо повернення тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами належним чином не виконував, в зв'язку з чим за ним рахується заборгованість у розмірі 5237,88 грн. з повернення тіла кредиту та 8008,91 грн. заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом.

У відповідності до вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач своїх зобов'язань щодо повернення тіла кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, належним чином не виконав, у зв'язку з чим за ним на час розгляду справи рахується заборгованість з повернення тіла кредиту в розмірі 5237,88 грн., зі сплати відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 8008,91 грн. Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 5237,88 грн. заборгованості з повернення тіла кредиту, 8008,91 грн. заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання щодо повернення тіла кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з прострочених сум грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з прострочених сум за загальний період прострочення з 22.12.2014 по 22.12.2017 складають 6874,07, 3% річних з прострочених сум за загальний період прострочення з 22.12.2014 по 22.12.2017 складають 996,16 грн.

Здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога позивача у вказаній частині підлягає задоволенню.

Згідно з правильним арифметичним розрахунком, який зроблений судом з врахуванням періоду нарахування 3% річних заявленого позивачем, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 995,26 грн. В решті позовних вимог про стягнення 0,90 грн. 3% річних суд відмовляє з огляду на їх безпідставність.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача за прострочення погашення кредиту, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, яка за його розрахунком за загальний період прострочення з 23.06.2017 по 22.12.2017 складає 675,19 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Положеннями ч. 1 ст. 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Отже, враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України та положення п. 1.1.2 договору, згідно якого дата остаточного повернення кредиту 10.01.2012, то прострочення виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань починається з наступного дня після дати остаточного повернення кредиту, тобто з 11.01.2012 та відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, належна до стягнення пеня за прострочення погашення кредиту повинна бути нарахована за шість місяців з простроченого платежу за відповідний період виходячи з дня початку строку прострочення.

Судом встановлено, що позивач здійснює нарахування пені за прострочення погашення кредиту за період прострочення, який знаходиться поза межами шестимісячного періоду від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, у зв'язку з чим, суд відмовляє в частині позовних вимог у вказаній частині з огляду на їх безпідставність.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача за кожен день прострочки сплати процентів за користування кредитом, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, яка за його розрахунком за загальний період прострочення з 23.06.2017 по 22.12.2017 складає 978,14 грн.

Здійснений позивачем розрахунок пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом є арифметично вірним, відповідає вищезазначеним вимогам законодавства, а відтак вимога позивача в цій частині підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом перед позивачем прострочений, на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 5237,88 грн. заборгованості по кредиту, 8008,91 грн. заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними, 6874,07 інфляційних втрат, 995,26 грн. 3 % річних, 978,14 грн. пені є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. В решті повних вимог суд відмовляє.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст. 13, 74, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ст. 232-233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Зеленкевича Віктора Вікторовича (98300, Автономна АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27Т, ідентифікаційний код 19017842) 5237 (п'ять тисяч двісті тридцять сім) грн. 88 коп., заборгованості за кредитом, 8008 (вісім тисяч вісім) грн. 91 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 6874 (шість тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн. 07 коп. інфляційних втрат, 995 (дев'ятсот дев'яносто п'ять) грн. 26 коп. 3% річних, 978 (дев'ятсот сімдесят вісім) грн. 14 коп. пені, 1709 (одну тисячу сімсот дев'ять) грн. 68 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 25.05.2018.

Суддя Ю.В. Подоляк