ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"15" травня 2018 р. м. Ужгород Справа № 907/330/18

Суддя господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у сумі 169406,01 грн., яка виникла у звязку із нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок непогашення заборгованості присудженої до стягнення рішенням господарського суду Закарпатської області від 22.07.2015 року по справі №907/687/15, що виникла з підстав невиконання боржником ТОВ «Емілія» умов кредитного договору №02-5/73-05 від 27.04.2005 року,

В С Т А Н О В И В:

10.05.2018 року, до господарського суду Закарпатської області надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у сумі 169406,01 грн., яка виникла у звязку із нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок непогашення заборгованості присудженої до стягнення рішенням господарського суду Закарпатської області від 22.07.2015 року по справі №907/687/15, що виникла з підстав невиконання боржником ТОВ «Емілія» умов кредитного договору №02-5/73-05 від 27.04.2005 року.

Заяву обґрунтовано не виконанням з боку боржника - ТОВ «Емілія» умов кредитного договору №02-5/73-05 від 27.04.2005 року, а також тим, що на виконання рішення господарського суду Закарпатської області від 22.07.2015 року по справі №907/687/15, боржником, станом на час звернення заявника із даною заявою до суду, не здійснено жодного погашення боргу, присудженого до стягнення рішенням господарського суду Закарпатської області від 22.07.2015 року по справі №907/687/15, що виник з підстав невиконання боржником ТОВ «Емілія» умов кредитного договору №02-5/73-05 від 27.04.2005 року.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, до заяви про видачу судового наказу, за умовами частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає форму і зміст заяви про видачу судового наказу, повинні бути додані: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Діючими нормативно-правовими актами України встановлені вимоги стосовно оформлення доказів, а саме ч.ч. 2, 4 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Так, відповідно вимог Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом №55 від 07.04.2003 року Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики, на кожній сторінці наданого до заяви документу в копії повинна міститись відмітка про засвідчення, яка складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

За таких обставин, за висновками суду, подана позивачем заява про видачу судового наказу повинна в повному обсязі відповідати формі та змісту, що визначені у ст.150 Господарського процесуального кодексу України, а документи, що додаються заявником до заяви, повинні бути оформлені згідно ст. 91 Господарського процесуального кодексу України та положень Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом №55 від 07.04.2003 року Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики.

Всупереч наведеному, копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред'явлено вимогу про стягнення коштів та інші документи, які додані заявником в підтвердження обставин, на яких ґрунтуються вимоги заявника, не засвідчені належним чином в порядку, зазначеному вище, та не відповідають вимогам ч.2 ст.91 ГПК України та Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації (вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003"), тобто не є ані оригіналами, ані належними копіями.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявником не дотримано вимоги, встановлені ч. 3 ст. 150 ГПК України, в частині подання копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги та копій інших документів, що підтверджують обставини якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 150 ГПК України, у заяві повинно бути зазначено ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання.

Як встановлено судом, заяву про видачу судового наказу подано представником заявника, а саме, в.о. голови правління ПАТ «Комінвестбанк» ОСОБА_1

Оскільки заяву про видачу судового наказу подано представником, то відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 150 ГПК України, у заяві повинно бути зазначено прізвище, ім'я та по батькові представника заявника, його місце проживання.

Однак, в порушення зазначених приписів, заява ПАТ «Комінвестбанк» не містить інформації про ім'я та по батькові представника та про його місце проживання, що є підставою для відмови у видачі судового наказу. Також, у матеріалах поданої заяви про видачу судового наказу відсутній документ на підтвердження повноважень ОСОБА_1, що унеможливлює встановлення наявності повноважень у в.о. голови правління ПАТ «Комінвестбанк» на право підписання поданої заяви, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 150 ГПК України щодо оформлення заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вище наведене в сукупності, виходячи з наявних матеріалів, а також те, що відповідно до ч.1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу, суд не вбачає підстав для видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ТОВ «Емілія» заборгованості у сумі 169406,01 грн., тому у видачі судового наказу належить відмовити.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ст.153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.1, 2, 8, 9 ч.1 ст.152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. У видачі судового наказу Публічному акціонерному товариству «Комерційний інвестиційний банк» про стягнення заборгованості у сумі 169406,01 грн. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 15.05.2018 року та може бути оскаржена в установленому ГПК України порядку.

Суддя Андрейчук Л.В.