ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03 травня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/1068/15-г/4

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

розглянув заяву ОСОБА_1 районного споживчого товариства №2/21 від 27.03.2018

про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2017

у справі

за позовом ОСОБА_1 районного споживчого товариства (вул. Зелена, 1, смт. Підволочиськ, Тернопільська область, 47800)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 (вул. Тернопільська, 46, смт. Підволочиськ, Тернопільська область, 47800)

до відповідача ОСОБА_1 селищної ради (вул. Шептицького, 4, смт. Підволочиськ, Тернопільська область, 47800)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

№1 - ОСОБА_3 (вул. Козацька 32, смт. Підволочиськ, Тернопільська область, 47800);

№2 - ОСОБА_4 (вул. Д. Галицького 29/2, смт. Підволочиськ, Тернопільська область, 47800);

№3 - ОСОБА_5 (вул. Стефаника 1, смт. Підволочиськ, Тернопільська область, 47800);

№ 4 - ОСОБА_6 (вул. Шевченка 31, с. Богданівка, Підволочиський район, Тернопільська область, 47832);

№ 5 - ОСОБА_7 (вул. Б. Хмельницького 27, смт. Підволочиськ, Тернопільська область, 47800);

№ 6 - ОСОБА_8 (вул. Героїв Крутів 11, смт. Підволочиськ, Тернопільська область, 47800);

№ 7 - ОСОБА_9 (вул. Короленка 8, м. Волочиськ, Волочиський район, Хмельницька область, 31200);

№ 8 - ОСОБА_10 (вул. Зелена 64, с. Чернилівка, Підволочиський район, Тернопільська область, 47853);

№ 9 - ОСОБА_11 (вул. М. Заньковецької 1а, смт. Підволочиськ, Тернопільська область, 47800);

№ 10 - ОСОБА_12 (вул. Тичини 11, смт. Підволочиськ, Тернопільська область, 47800);

№ 11 - ОСОБА_13 (вул. Шевченка 6, с. Богданівка, Підволочиський район, Тернопільська область, 47832);

№ 12 - ОСОБА_14 (с. Жеребки, Підволочиський район, Тернопільська область, 47841);

№ 13 - ОСОБА_15 (вул. Тернопільська 61, смт. Підволочиськ, Тернопільська область, 47800)

про визнання недійсним рішення ОСОБА_1 селищної ради №1694 від 17.09.2015.

За участю від:

повивача ОСОБА_16

відповідача ОСОБА_17

треті особи - не зявились

Суть справи:

28.03.2018 ОСОБА_1 районне споживче товариство звернулось до Господарського суду Тернопільської області із заявою №2/21 від 27.03.2018 (вх. № 128) про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2017 у справі №921/1068/15-г/4 (Суддя Шумський І.П.), в якій просить суд:

- скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03 січня 2017 року у справі №921/1068/15-г/4;

- задоволити позовні вимоги ОСОБА_1 районного споживчого товариства та визнати недійсним рішення 44 сесії шостого скликання ОСОБА_1 селищної ради №1694 від 17.09.2015 "Про скасування рішення виконавчого комітету селищної ради народних депутатів від 12.12.1996 №153 «Про визнання права власності на будівлі, які належать ОСОБА_1 РайСТ".

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 РайСТ зазначається наступне. За наслідками винесених у справі №921/1068/15-г/4 судових рішень, зокрема ухвали від 03.01.2017 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 27.02.2017, господарським судом встановлено, що спір у даній справі не підвідомчий господарським судам. Внаслідок цього ОСОБА_1 РайСТ подано адміністративний позов до Підволочиського районного суду Тернопільської області, предметом якого було скасування рішення ОСОБА_1 селищної ради №1694 від 17 вересня 2015 року. Постановою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28.11.2017 у справі №604/264/17 позовні вимоги ОСОБА_1 районного споживчого товариства задоволено, скасовано рішення 44-ї сесії шостого скликання ОСОБА_1 селищної ради №1694 від 17 вересня 2015 року «Про скасування рішення виконавчого комітету селищної ради народних депутатів від 12 грудня 1996 року № 153 "Про визнання права власності на будівлі, які належать ОСОБА_1 рай СТ". В подальшому, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 справі №876/530/18 постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28.11.2017 скасовано, прийнято нову постанову, якою провадження по справі №604/264/17 закрито, з підстав, що даний спір не підвідомчий адміністративним судам. В якості підстав для перегляду за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2017 у справі №921/1068/15-г/4, заявник посилається на істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1 ч.2 ст.320 ГПК України). В його розумінні такими обставинами є факти встановлені постановою Львівського апеляційного адміністративного суду 01.03.2018 у справі №876/530/18, що спір про скасування (або визнання недійсним) рішення ОСОБА_1 селищної ради №1694 від 17.09.2015 не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а порушене право позивача оскаржуваним рішенням підлягає захисту в порядку цивільного (господарського) судочинства з огляду на субєктний склад сторін. Наведені в постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 обставини стали відомі заявнику з повного тексту постанови виготовленої 05.03.2018, вони існували на час прийняття Господарським судом Тернопільської області ухвали від 03.01.2017, однак не були і не могли бути відомі заявнику.

Згідно ч.1 ст. 323 ГПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється тим самим складом суду, який ухвалив рішення, що переглядається ( ч.15 ст.32 ГПК України).

Ухвалою суду від 02.04.2018 відкрито провадження по перегляду ухвали Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2017 № 921/1068/15-г/4 за нововиявленими обставинами та призначено заяву №2/21 від 27.03.2018 до розгляду в судовому засіданні на 03.05.2018, в порядку спрощеного позовного провадження.

25.04.2018 від ОСОБА_1 РайСТ до матеріалів справи надійшло письмове повідомлення №2/32 від 23.04.2018 (вх. №10128), в якому ним зазначено про оскарження до Верховного Суду постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 у справі №876/530/18.

02.05.2018 ОСОБА_1 селищною радою до матеріалів справи подано відзив №01-494/01-14 від 25.04.2018 (вх. №10305), в якому просить суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 районного споживчого товариства про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду від 03.01.2017 у даній справі.

В обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне:

- Верховним Судом 12.04.2018 постановлена ухвала про відкриття касаційного провадження у справі № 604/264/17 (адміністративне провадження № К/9901/46820/18) з перегляду в касаційному порядку постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 у справі № 876/530/18;

- вказана ухвала Верховного Суду постановлена внаслідок надходження касаційної скарги, поданої саме ОСОБА_1 РайСТ;

- підкреслює, що ОСОБА_1 РайСТ у своїй касаційній скарзі від 30.03.2018 № 2/26 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 у справі № 876/530/18 зазначено, зокрема: "… закриваючи провадження у справі Львівський апеляційний адміністративний суд у постанові від 01.03.2018 посилається на позицію Верховного Суду, викладену в ухвалі від 21.02.2018 в справі №К/9901/9282/18 (823/3501/13-а), якою не встановлена підвідомчість будь-яких справ, не завершено розгляд справи по суті, вона є лише проміжним процесуальним документом по передачі справи на розгляд ОСОБА_18 Верховного Суду. А тому ОСОБА_1 РайСТ вважає, що ухвалою Верховного Суду від 21.02.2018 не може бути обгрунтована постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 про закриття провадження по справі №604/264/17…";

- ОСОБА_1 селищна рада цілком погоджується із вищенаведеною позицією ОСОБА_1 РайСТ щодо того, що Львівський апеляційний адміністративний суд безпідставно закрив провадження в адміністративній справі, пославшись на непідвідомчість спору адміністративним судам;

- додатково зазначає про чинність постанови Вищого господарського суду України від 19.10.2016, якою частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 селищної ради; скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 і рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.01.2016 в частині позову про визнання недійсним рішення сорок четвертої сесії шостого скликання ОСОБА_1 селищної ради від 17.09.2015 № 1694 «Про скасування рішення виконавчого комітету селищної ради народних депутатів від 12.12.1996 № 152 "Про визнання права власності на будівлі, які належать ОСОБА_1 райСТ" та розподілу судових витрат, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду Тернопільської області, із зазначенням наступного: "Отже, виходячи з субєктного складу сторін у справі, однією з яких є орган місцевого самоврядування як субєкт владних повноважень, й предмету позовних вимог, яким є визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування як акту індивідуальної дії, та відсутністю в діях відповідача щодо прийняття оскарженого акту ознак пов'язаності з відносинами у сфері господарювання, судам слід було розглянути питання щодо підвідомчості спору господарським судам, чого ними зроблено не було";

- постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018, на яку посилається заявник ОСОБА_1 РайСТ, є судовим рішенням апеляційної інстанції, та не може скасовувати чи будь-яким чином змінювати вище процитовану постанову Вищого господарського суду України від 19.10.2016 у справі №921/1068/15-г/4, яка є судовим рішенням касаційної інстанції.

В судовому засіданні 03.05.2018 представником ОСОБА_1 районного споживчого товариства підтримано подану ним заяву №2/21 від 27.03.2018, з підстав наведених у ній.

Повноважним представником відповідача в судовому засіданні 03.05.2018 заперечено щодо заяви №2/21 від 27.03.2018, з підстав наведених у відзиві від 25.04.2018.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та відповідача, а також їх представники в судове засідання 03.05.2018 не прибули, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись у встановленому порядку.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програми фіксування судового процесу (судового засідання) Акорд. Експертний висновок № 765 від 20.10.2017 року до 20.10.2020.

Для робочого оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер N 101 VF 27 D 8222874 A 2.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 районного споживчого товариства №2/21 від 27.03.2018 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2017 у справі №921/1068/15-г/4, заслухавши пояснення та доводи учасників процесу, суд встановив наступне:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 районне споживче товариство звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 селищної ради з вимогами про визнання недійсними:

- рішення сорок четвертої сесії шостого скликання ОСОБА_1 селищної ради №1694 від 17.09.2015 "Про скасування рішення виконавчого комітету селищної ради народних депутатів від 12.12.1996 №153 "Про визнання права власності на будівлі, які належать ОСОБА_1 райСТ";

- рішення сорокової сесії шостого скликання ОСОБА_1 селищної ради №1576 від 17.04.2015 "Про заяву підприємців селищного ринку".

В ході розгляду спору, до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та відповідача.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 11.01.2016 у справі №921/1068/15-г/4 (суддя Бурда Н.М.) позов задоволено частково та визнано недійсним рішення сорок четвертої сесії шостого скликання ОСОБА_1 селищної ради від 17.09.2015 № 1694 "Про скасування рішення виконавчого комітету селищної ради народних депутатів від 12.12.1996 № 153 "Про визнання права власності на будівлі, які належать ОСОБА_1 райСТ". В іншій частині позову - відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 зазначене рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 районного споживчого товариства до ОСОБА_1 селищної ради про визнання недійсним рішення ОСОБА_1 селищної ради №1576 від 17.04.2015 "Про заяву підприємців селищного ринку" скасовано, та припинено провадження в цій частині позовних вимог. В решті рішення Господарського суду Тернопільської області залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.10.2016 у даній справі касаційну скаргу ОСОБА_1 селищної ради задоволено частково - постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 і рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.01.2016 в частині позову про визнання недійсним рішення сорок четвертої сесії шостого скликання ОСОБА_1 селищної ради від 17.09.2015 № 1694 "Про скасування рішення виконавчого комітету селищної ради народних депутатів від 12.12.1996 № 153 "Про визнання права власності на будівлі, які належать ОСОБА_1 райСТ" та розподілу судових витрат скасовано, і справу № 921/1068/15-г/4 в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі. При цьому, судом касаційної інстанції зазначено, що виходячи з суб'єктного складу сторін у справі, однією з яких є орган місцевого самоврядування як суб'єкт владних повноважень, й предмету позовних вимог, якими є визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування як акту індивідуальної дії, та відсутністю в діях відповідача щодо прийняття оскарженого акту ознак пов'язаності з відносинами у сфері господарювання, судам слід було розглянути питання щодо підвідомчості спору господарським судам; предметом судового розгляду у справі №921/1068/15-г/4 є вимоги суб'єкта господарювання до органу місцевого самоврядування про визнання недійсним його рішення, яким скасовано рішення його виконавчого органу про визнання права власності на нерухоме майно, у зв'язку з перевищенням повноважень, передбачених законом при прийнятті спірного рішення.

02.11.2016 Господарським судом Тернопільської області, з врахуванням приписів ч.1 ст. 20 (діючої станом на той час редакції) ГПК України винесено ухвалу про прийняття справи №921/1068/15-г/4 до провадження суддею Шумським І.П.

Господарським судом Тернопільської області 03.01.2017, враховуючи вказівки касаційного суду, постановлено ухвалу про припинення провадження у справі №921/1068/15-г/4, на підставі п.1 ч.1 ст.80 (діючої станом на той час редакції) ГПК України, у зв'язку з непідвідомчістю спору господарським судам України, в частині розгляду вимоги про визнання недійсним рішення ОСОБА_1 селищної ради №1694 від 17.09.2015.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2017 у справі №921/1068/15-г/4 залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 районного споживчого товариства - без задоволення.

В подальшому, ОСОБА_1 районне споживче товариство звернулось до Підволочиського районного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до ОСОБА_1 селищної ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2, про скасування рішення ОСОБА_1 селищної ради за № 1694 від 17 вересня 2015 року "Про скасування рішення виконавчого комітету селищної ради народних депутатів від 12 грудня 1996 року № 153 "Про визнання права власності на будівлі, які належать ОСОБА_1 РайСТ".

Постановою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28.11.2017 у справі №604/264/17 (провадження №2-а/604/46/17) задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 районного споживчого товариства; скасовано рішення 44-ї сесії шостого скликання ОСОБА_1 селищної ради №1694 від 17 вересня 2015 року "Про скасування рішення виконавчого комітету селищної ради народних депутатів від 12 грудня 1996 року № 153 "Про визнання права власності на будівлі, які належать ОСОБА_1 РайСТ".

Львівським апеляційним адміністративним судом, 01.03.2018 ухвалено постанову у справі №876/530/18, якою частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 селищної ради Тернопільської області; скасовано постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28.11.2017; прийнято нову постанову, якою провадження в справі №604/264/17 закрито. У своїй постанові Львівський апеляційний адміністративний суд прийшов до висновку, що визнання незаконним (протиправним) спірного рішення є способом захисту цивільних прав та інтересів. А спір - підвідомчий господарським судам. При цьому, судом зроблено посилання на правову позицію Верховного Суду в ухвалі від 21.02.2018 року в справі К/9901/9282/18 (823/3501/13-а). Постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 набрала законної сили з дати її прийняття.

Як вже зазначалось, ОСОБА_1 районне споживче товариство, у своїй заяві №2/21 від 27.03.2018, в якості підстав для перегляду за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2017, посилається на істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1 ч.2 ст.320 ГПК України). А згідно п.1 ч.1 ст. 321 ГПК України заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з наведеної підстави, подаються учасниками справи протягом 30-ти днів, з дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. Нововиявленими обставинами, які в розумінні заявника є істотними для перегляду ухвали Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2017 у справі №921/1068/15-г/4 є факти встановлені постановою Львівського апеляційного адміністративного суду 01.03.2018 у справі №876/530/18, що спір про скасування (або визнання недійсним) рішення ОСОБА_1 селищної ради №1694 від 17.09.2015 не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а порушене право позивача оскаржуваним рішенням підлягає захисту в порядку цивільного (господарського) судочинства з огляду на субєктний склад сторін. Вказані обставини стали відомі заявнику з повного тексту постанови Львівського апеляційного адміністративного суду 01.03.2018 у справі №876/530/18 (виготовленої 05.03.2018), вони існували на час прийняття Господарським судом Тернопільської області ухвали №921/1068/15-г/4 від 03.01.2017, однак не були і не могли бути відомі ОСОБА_1 РайСТ.

Оцінивши підстави поданої ОСОБА_1 районним споживчим товариством заяви №2/21 від 27.03.2018 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2017 у справі №921/1068/15-г/4, керуючись ст.ст. 320-321, 325 ГПК України, суд прийшов до висновку, що у задоволенні вказаної заяви слід відмовити, а ухвалу від 03.01.2017 у справі №921/1068/15-г/4 - залишити в силі. При цьому суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 320 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами (ч.1 ст. 320).

Згідно приписів ч.2 ст.320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Саме про наявність підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.320 ГПК України і зазначає у поданій заяві №2/21 від 27.03.2018 ОСОБА_1 районне споживче товариство.

Відповідно до ч.4 ст.320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами ГПК України (п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами").

Водночас, процесуальний закон передбачає право суду переглянути судове рішення лише в межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення (п.8.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами").

Відповідно до п. 2 вказаної постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 за №17, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин. До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов:

- по-перше, їх існування на час розгляду справи;

- по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи;

- по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Про це ж зазначено і в Постанові Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.1981 (з подальшими змінами) "Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили".

Відповідно до змісту п.3 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст. 13-14, 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Однак, заявником не подано належних і допустимих доказів одночасної наявності згаданих умов для визнання обставин, на які він посилається в якості нововиявлених.

Як вже зазначалось, в заяві від 27.03.2018 про перегляд ухвали від 03.01.2017 у справі №921/1068/15-г/4 ОСОБА_1 районне споживче товариство, як на нововиявлену обставину, посилається на встановлений у постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 факт про те, що спір, який виник між сторонами щодо скасування рішення ОСОБА_1 селищної ради №1694 від 17.09.2015 "Про скасування рішення виконавчого комітету селищної ради народних депутатів від 12.12.1996 № 153 «Про визнання права власності на будівлі, які належать ОСОБА_1 РайСТ" не підвідомчий адміністративним судам.

За твердженнями заявника доказом, що підтверджує існування цієї нововиявленої обставини є постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 у справі №876/530/18.

Разом з цим обставина, на яку посилається заявник, за своєю суттю не є тим фактом, що в установленому порядку спростовує факти, які було покладено в основу судового рішення у справі №921/1068/15-г/4. ОСОБА_1 РайСТ, в якості доказу існування такої фактичної обставини, зроблено посилання не на матеріально-правовий факт, а лише на правову оцінку, зроблену Львівським апеляційним адміністративним судом у своїй постанові від 01.03.2018 у справі №876/530/18.

Частиною 7 статті 75 ГПК України передбачено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовязковою для господарського суду.

Слід зазначити, що така правова оцінка апеляційним адміністративним судом зроблена у справі №876/530/18 між тими самими сторонами і про той же предмет, що і у справі №921/1068/15-г/4.

Вищим господарським судом України у постанові від 19.10.2016, а також ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2017, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 у справі №921/1068/15-г/4 вже надано правову оцінку спірним правовідносинам та зроблено висновок у визначеній частині, що даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Станом на 03.05.2018 перелічені судові акти не скасовані та набрали законної сили.

При зверненні до господарського суду із заявою про перегляд ухвали від 03.01.2017 №921/1068/15-г/4 за нововиявленими обставинами, заявником в якості нововиявлених обставин зазначено факти, викладені у постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 у справі №876/530/18. Водночас, тим же ОСОБА_1 районним споживчим товариством, не погоджуючись із позицією постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 у справі №876/530/18, оскаржено її в касаційному порядку. Верховним Судом 12.04.2018 постановлено ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі №604/264/17 (адміністративне провадження №К/9901/46820/18).

Слід також зазначити, що недопустимим є виникнення спору щодо юрисдикції, оскільки це порушує право особи на доступ до суду, передбачене п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Про це, зокрема, зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 21.12.2017 у справі "Шестопалова проти України" (заява №55339/07). А відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело національного права.

За таких обставин, в задоволені заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід відмовити, а саму ухвалу від 03.01.2017 у даній справі - залишити в силі (п.1 ч.3 ст. 325 ГПК України), про що постановляється ухвала (ч.4 вказаної статті).

Згідно з ст.ст.123,129 ГПК України судові витрати заявнику не відшкодовуються.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2,13, 32, 73-81, 86, 91,123,129, 232-235, 251-252, 320-321,325 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви ОСОБА_1 районного споживчого товариства №2/21 від 27.03.2018 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2017 у справі №921/1068/15-г/4 відмовити, ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2017 у справі №921/1068/15-г/4 залишити в силі.

2. Ухвала, в порядку ч.1 ст. 235 ГПК України набирає законної сили з моменту її оголошення 03.05.2018.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повний текст ухвали складено 07 травня 2018 року.

Суддя І.П. Шумський