РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.04.2018Справа № 910/2287/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Якименко М.М., при секретарі судового засідання Мартинюк М.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, ПРОВУЛОК НЕСТОРІВСЬКИЙ, будинок 3-5; ) в особі відокремленого підрозділу Нафтогазовидобувного управління "Охтирканафтогаз" Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (місцезнаходження ВП: 42700, Сумська обл., місто Охтирка, вул. Київська, будинок 119)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бротрейд» (04107, м. Київ, ВУЛИЦЯ ТАТАРСЬКА, будинок 21, ЛІТЕРА А; )

про розірвання договору, повернення попередньої оплати та стягнення штрафних санкцій.

Представники сторін:

від позивача: Плотніков С.І. - за довіреністю №10-797/д від 29.11.2017 року;

від відповідача: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" в особі відокремленого підрозділу Нафтогазовидобувного управління "Охтирканафтогаз" Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бротрейд" про розірвання договору, повернення попередньої оплати та стягнення штрафних санкцій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо поставки товару в обумовлений Договором №1138-МТР купівлі-продажу від 18.07.2017 року строк.

З цих підстав, позивач просив задовольнити позов та:

1) Розірвати Договір №1138-МТР купівлі-продажу від 18.07.2017 року укладений між ПАТ «Укрнафта» в особі відокремленого підрозділу Нафтогазовидобувного управління "Охтирканафтогаз" ПАТ "Укрнафта" та ТОВ «Бротрейд»

2) стягнути з від подача на свою користь: 118 590, 00 грн. (попередньої оплати сплаченої за Договором №1138-МТР від 18.07.2017 року), 23 718,00 грн. (штрафу за порушення строку поставки), 3 896,62 грн. (судового збору).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 28.03.2018 року, викликано у підготовче засідання представників учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2018 року підготовче провадження у справі 910/2287/18 закрито; розгляд справи по суті призначено на 24.04.2018 року.

В судове засідання 24.04.2018 року представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 24.04.2018 року представники позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 24.04.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бротрейд» (далі по тексту - відповідач, продавець, ТОВ «Бротрейд») та Публічним акціонерним товариством «Укрнафта2 в особі відокремленого підрозділу Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі по тексту - позивач, покупець) укладено Договір №1138-МТР купівлі-продажу (далі по тексту - Договір), за умово якого продавець зобов'язався передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити продукцію (далі - Товар), найменування товару, його вартість, кількість та ціна зазначені в пункті 1.1. Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору загальна вартість Товару за цим Договором складається із сукупної вартості Товару зазначено у п. 1.1 Договору та становить 237 180,00 грн., у тому числі ПДВ 39 530,00 грн.

Оплата вартості Товару здійснюється після отримання Покупцем примірника належним чином підписаного Сторонами оригіналу Договору у такому порядку:50% попередня оплата, та 50% по факту готовності до відвантаження товару (п.1.3. Договору).

Згідно з п.2.1.1. Договору продавець зобов'язаний забезпечити передачу товару у строки, встановлені цим Договором.

Умови поставки Товару: DDP- склад вантажотримувача м. Охтирка. Термін поставки : 60 днів з моменту 50% попередної оплати. Реквізити вантажовідправника: 04107 м. Київ вул. Татарська 21, літера А. Реквізити вантажоотримувача НГВУ «Охтирканафтогаз» м. Охтирка вул. Київська 119 (п. 4.1. Договору).

Відповідно до п.4.4. Договору датою постачання Товару вважається дата передачі його Покупцю у місці призначення без зауважень по кількості, комплектності та якості. Факт передачі Товару підтверджується підписаною Сторонами без зауважень видатковою накладною та/або відповідним Актом приймання-передачі Товару. Право власності на Товар переходить від Продавця до Покупця з дати підписання Сторонами без зауважень видаткової накладною та/або Акту приймання-передачі Товару.

15.08.2017 року, на виконання умов Договору (п.1.3.), позивачем перераховано на рахунок відповідача 50% попередньої оплати за товар, що підтверджується платіжним дорученням №7200 від 15.08.2017 року а суму 118 590,00 грн.

З урахуванням положень п. 4.1 Договору товар повинен був бути поставлений до 14.10.2017 року включно.

Листом від 28.12.2017 року вих. №28-012-17/7 відповідачем надіслало на адресу позивача пропозицію про розірвання договору від 18.07.2017 року № 1138-МТР, та повідомлено про намір повернути отриману попередню оплату в сумі 118 590,00 грн., а також сплатити штраф у розмірі 10%, який передбачений п.5.9 Договору.

Позивач листом від 02.01.208 року №24-юр-03/1 повідомив відповідача про згоду щодо укладення додаткової угоди про розірвання договору №1138-МТР від 18.07.2017 року, при умові повернення сплаченої попередньої оплати в сумі 118 590,00 грн., та передбаченого п. 5.9 Договору штрафу у розмірі 10% від договірної ціни, сума якого складає 23 718,00 грн. Даний лист, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, був отриманий ТОВ „Бротрейд" 09.01.2018 року.

Листом від 23.01.2018 року № 23-01-18/8 відповідач повідомив позивача про те, що повернення попередньої оплати в сумі 118 590,00 грн., в тому числі сплату штрафу у розмірі 10%, який передбачений п.5.9 Договору, здійснить поступово частинами в термін до 09.02.2018 року.

Станом на момент розгляду справи суду не надано доказів повернення позивачу 118 590,00 грн. (попередньої оплати сплаченої за Договором №1138-МТР від 18.07.2017 року) та 23 718,00 грн. (штрафу за порушення строку поставки).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо поставки товару в обумовлений Договором №1138-МТР купівлі-продажу від 18.07.2017 року строк.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що договір укладений між позивачем та відповідачем за своєю юридичною природою є договором купівлі-продажу та поставки, а тому правовідносини щодо виконання зобов'язань регулюватися Главою 54 ЦК України та Главою 30 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 663 ЦК Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, відповідач не поставив позивачу товар, за який у відповідності до вимог п.1.3. Договору позивач здійснив 50% попередню оплату, чим порушив зобов'язання зі строку поставки товару передбаченого п. 4.1. Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Згідно з ч.. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний.

Господарське зобов'язання може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених статтею 188 цього Кодексу (ч. 1 ст. 206 ГК України).

Приписами частин 2, 3 та 4 ст. 188 ГК України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Суд звертає увагу, що на момент укладення Договору позивач не очікував на невиконання відповідачем зобов'язання з поставки товару, а тому суді дійшов до висновку, що позивачем доведено істотне порушення відповідачем умов Договору з якими ст. 651 ЦК України пов'язує розірвання договору в судовому порядку.

Згідно частини першої статті 96 ЦК юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, позовні вимоги не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання Договору №1138-МТР купівлі-продажу від 18.07.2017 року є нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення 118 590, 00 грн. (попередньої оплати сплаченої за Договором №1138-МТР від 18.07.2017 року), суд зазначає наступне.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи те, що судом розірвано Договір, а відповідачем не поставлено позивачу товар, попередню оплату за який внесено в розмірі 118 590, 00 грн., в зв'язку з чим на підставі ч.2 ст. 693 ЦК України відповідач зобов'язаний повернути позивачу суму попередньої оплати, а тому позовні вимоги про стягнення 118 590, 00 грн. підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення 23 718,00 грн. штрафу за порушення строку поставки товару, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (згідно ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Згідно з п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Суд звертає увагу, що застосування санкцій до відповідача в частині стягнення пені можливе лише в зв'язку з порушенням ним грошового зобов'язання, повернення суми попередньої оплати не є грошовим зобов'язанням (аналогічно правової позиції притримується Верховний Суд України у постанові від 01.07.2017 року №3-537гс15), однак поставка вантажу не є грошовим зобов'язанням, а тому позивачем правомірно нараховано штраф за порушення даного зобов'язання.

У той же час розірвання договору не звільняє відповідача від відповідальності за раніше допущені порушення своїх зобов'язань за договором, а позовні вимоги про стягнення 23 718,00 грн. штрафу нормативно та документарно доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 126, 129, 233, 236-241, 256 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Розірвати Договір №1138-МТР купівлі-продажу від 18.07.2017 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (04053, м. Київ, ПРОВУЛОК НЕСТОРІВСЬКИЙ, будинок 3-5; ) в особі відокремленого підрозділу Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (місцезнаходження ВП: 42700, Сумська обл., місто Охтирка, вул. Київська, будинок 119) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бротрейд» (04107, м. Київ, ВУЛИЦЯ ТАТАРСЬКА, будинок 21, ЛІТЕРА А; ).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бротрейд» (04107, м. Київ, ВУЛИЦЯ ТАТАРСЬКА, будинок 21, ЛІТЕРА А; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, ПРОВУЛОК НЕСТОРІВСЬКИЙ, будинок 3-5; ) в особі відокремленого підрозділу Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (місцезнаходження ВП: 42700, Сумська обл., місто Охтирка, вул. Київська, будинок 119) 118 590 (сто вісімнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто) грн. 00 коп. - попередньої оплати сплаченої за Договором №1138-МТР від 18.07.2017 року, 23 718 (двадцять три тисячі сімсот вісімнадцять) грн. 00 коп. - штрафу за порушення строку поставки, 3 896 (три тисячі вісімсот дев'яносто шість) грн. 62 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» та ст. 256 Господарського процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 11.05.2018 року.