РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2018Справа № 910/1238/18

Господарський суд міста Києва у складі: судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Багнюк І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи №910/1238/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта"

про стягнення 8 388,46 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 8388,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі генерального договору добровільного страхування наземного транспорту №30/11/2016 від 30.11.2016 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки "Nissan Qashqai", реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.02.2018 відкрито провадження у справі та, оскільки було відсутнє клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.

28.02.2018 відповідач, у встановлений судом строк, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заява на виплату страхового відшкодування надійшла від позивача на адресу відповідача 11.12.2017, а відтак термін виплати страхового відшкодування, який передбачено законом, на момент подання позову не сплив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2018, враховуючи заперечення відповідача проти позову та виходячи з предмету та підстав позовних вимог, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, справедливого та неупередженого вирішення спору, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами, суд призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, починаючи зі стадії відкриття провадження.

В судовому засіданні 24.04.2018, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті на 07.05.2018.

В судове засідання 07.05.2018 сторони не з'явились, хоча про час, місце та дату розгляду справи були повідомленні належним чином про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відтак, враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про судове засідання для розгляду справи по суті і не повідомили суду про причини неявки, суд постановив розгляд справи по суті проводити за їх відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового розгляду 07.05.2018 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

В нарадчій кімнаті 07.05.2018р. судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2016 між позивачем, як страховиком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд", як страхувальником було укладено генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту № 30/11/16, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки "Nissan Qashqai" реєстраційний номер НОМЕР_4.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП та вигодонабувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд".

Строк дії договору встановлено до 14.02.2018.

18.07.2017 о 19 год. 30 хв. по вул. Соборна в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області відбулась дорожньо - транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля марки "Nissan Qashqai", реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки "РУТА 23", реєстраційний номер НОМЕР_2, а саме: ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом - автомобілем "РУТА 23", реєстраційний номер НОМЕР_2 не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Nissan Qashqai", реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 31.07.2017 у справі №369/7833/17 встановлено порушення ОСОБА_1 п. 13.1 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

28.07.2017 страхувальник звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за генеральним договором добровільного страхування наземного транспорту №30/11/2016 на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Кий Авто Холдинг".

Згідно рахунку СТО №17072839 від 28.07.2017 виставленого ТОВ «Київ Авто Холдинг» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Nissan Qashqai", реєстраційний номер НОМЕР_4 складає 11 544,40 грн.

Як зазначає позивач, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Nissan Qashqai", реєстраційний номер НОМЕР_4, визначена на підставі рахунку - фактури №17072839 від 28.07.2017, акту огляду транспортного засобу від 28.07.2017 та ремонтної калькуляції "Audatex" від 28.07.2017 та становить 11 544,40 грн.

При цьому, слід зазначити, що дані, зазначені у вказаній ремонтній калькуляції, відповідають встановленим в п. 4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. Зміст вказаної ремонтної калькуляції не суперечить умовам чинного законодавства про оціночну діяльність та чітко відображає суму завданих збитків, оскільки калькуляція складалась на основі комп'ютерної програми Audatex, що рекомендована п. 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

28.07.2017 позивачем був складений та підписаний страховий акт №AXA2220458, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля "Nissan Qashqai", реєстраційний номер НОМЕР_4, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 8 388,46 грн. з вирахуванням безумовної франшизи.

На підставі складеного страхового акту №AXA2220458 від 28.07.2017 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування", виконуючи свої зобов'язання за генеральним договором добровільного страхування наземного транспорту № 30/11/2016 від 30.11.2016, перерахувало суму страхового відшкодування в розмірі 8388,46 грн. на рахунок СТО, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 356929 від 31.07.2017.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" перейшло в межах виплаченої суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що транспортний засіб - "Рута-23" реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю "Nissan Qashqai", реєстраційний номер НОМЕР_1, знаходився під керуванням ОСОБА_1.

Доказів того, що ОСОБА_1 не мав права керування транспортним засобом "Рута-23" реєстраційний номер НОМЕР_2 та притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП матеріали справи не містять, а відтак, враховуючи положення статті 62 Конституції України, що закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 на законних підставах керував транспортним засобом "Рута-23" реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно із ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_1 встановлена в судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля НОМЕР_3 відшкодовується ОСОБА_1 як законним володільцем цього транспортного засобу, оскільки зворотного суду не доведено.

Під час розгляду справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс груп" уклало договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, оформленого полісом серії №АК/3247236 з Товариством з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом "Рута-23" реєстраційний номер НОМЕР_2, який є діючим на момент ДТП.

Згідно п.п. 1.1, 1.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Отже, оскільки ОСОБА_1 експлуатував автомобіль НОМЕР_3 на законних підставах, що встановлено вище, то відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації цього автомобіля була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта".

Спеціальним законом, що регулює питання виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та яким керується страховик цивільно-правової відповідальності є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Так, відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому, за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Вказаним договором (поліс серії АК/3247236) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн., франшиза - 0 грн.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (п.36.2 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів").

Зі змісту вказаних приписів вбачається, що обов'язок з визначення причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків, завданих майну потерпілої особи, покладається на страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, тобто на відповідача.

Втім, відповідач не скористався своїм правом проведення оцінки з визначення розміру матеріального збитку, завданого ДТП, яка відбулася 18.07.2017, після отримання від позивача вимоги про здійснення відповідної виплати.

У свою чергу, відсутність вказаних дій з боку відповідача не позбавляє позивача права на отримання відшкодування в межах понесених ним витрат у вигляді виплати страхового відшкодування.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом серії №АК/3247236, розміри лімітів відповідальності (100 000,00 грн.) та франшизи (0), суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати за відновлювальний ремонт автомобіля марки "Nissan Qashqai" реєстраційний номер НОМЕР_4, який становить 8 388,46 грн.

Позивач вимогою № ЕП 4237 від 29.11.2017 звернувся до відповідача з проханням відшкодувати шкоду, заподіяну в результаті ДТП.

Втім, відповідач не відшкодував суму понесених матеріальних втрат Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "АХА Страхування".

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

В поданому суду відзиві, відповідач заперечив проти позову, з підстав того, що строк виплати страхового відшкодування, передбачений п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (90 днів), на день звернення - 05.02.2018 позивача до суду не настав.

Втім, суд, враховуючи, що на дату прийняття рішення у даній справі, відповідний строк настав, а також те, що відповідач і під час розгляду справи не виконав свої зобов'язання по сплаті страхового відшкодування, правомірність якого встановлена судом, суд відхиляє доводи відповідача викладені у відзиві. Сам факт не закінчення граничного строку для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, не може бути достатньою підставою для відмови в позові у даній справі, виходячи з того, що на даний час строк настав і відповідач так і не сплатив відповідні кошти.

Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності та враховуючи, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу в сумі 8 388,46 грн. є підтверджується наявними в матеріалах справи доказами не спростованими відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду із відповідним позовом про стягнення з відповідача на свою користь суми страхового відшкодування до закінчення граничного строку, встановленого спеціальним законодавством для прийняття рішення про здійснення/відмову у здійсненні страхового відшкодування, тобто права позивача не були порушені в розумінні ст. 4 Господарського процесуального кодексу України саме на час подання позову, суд прийшов до висновку про покладення судового збору на позивача.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про стягнення 8 388,46 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 119, ідентифікаційний код 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ідентифікаційний код 20474912) суму страхового відшкодування в розмірі 8388 (вісім тисяч триста вісімдесят вісім) грн. 46 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

4. Судовий збір покласти на позивача.

Повне судове рішення складено 11.05.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В.Васильченко