ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2018м. ДніпроСправа № 904/1110/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І.В.

за участю секретаря судового засідання Пономарьова Є.О.

У справі

за позовом Комунального підприємства Миколаївської міської ради "ЦЕНТР ЗАХИСТУ ТВАРИН", м.Миколаїв

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ ГАРАНТ ПЛЮС", м.Дніпро

про стягнення 52500,00грн. основної заборгованості (договір поставки №544/12 від 12.12.2016)

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство Миколаївської міської ради "Центр захисту тварин", м.Миколаїв (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс", м.Дніпро (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути 52500,00грн. основної заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав умови укладено між сторонами договору поставки №544/12 від 12.12.2016 в частині поставки продукції.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2018 справу №904/1110/18 передано судді Петренку Ігорю Васильовичу.

Ухвалою від 26.03.2018 позовну заяву залишено без руху.

10.04.2018 усунуто недоліки.

Ухвалою від 10.04.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 10.05.2018.

08.05.2018 від позивача отримано клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Щодо повідомлення сторін про час та місце судового засідання.

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 27.04.2018 з відміткою представника позивача про отримання ухвали суду 23.04.2018.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 04.05.2018 з відміткою представника відповідача про отримання ухвали суду 17.04.2018.

Враховуючи викладене господарський суд констатує, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи судом.

В судове засідання, яке відбулося 10.05.2018, сторони не забезпечили явку представників.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

В судовому засіданні, яке відбулося 10.05.2018 в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Судовий процес, враховуючи неявку представників сторін та на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між сторонами укладено договір поставки №544/12 від 12.12.2016, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався передати у власність позивачу дизельне паливо та газ згідно накладних на товар, а позивач в свою чергу повинен був прийняти та оплатити зазначений товар.

Умови договору поставки не виконано взагалі, сума заборгованості за вказаним договором складає 52500,00грн.

Оплату за вищевказаний товар проведено 26.12.2016 на суму 52500,00грн.

Сума не отриманого товару по господарським операціям складає 52500,00грн.

В свою чергу, відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав.

Крім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Між сторонами укладено договір поставки №544/12 від 12.12.2016 (далі - договір). Пунктом 1.1 договору постачальник приймає на себе зобов'язання передати покупцю у власність товар, а покупець зобов'язується сплатити і прийняти вказаний товар. Найменування товару (дизпаливо, газ), згідно накладних на товар та специфікації, яка є невід'ємною частиною договору (пункт 1.2 договору).

Згідно частини 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов'язку продавця за договором поставити бензин відповідає обов'язок покупця оплатити його вартість.

Умови оплати: оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника в день виписки рахунку та накладних на товар (пункт 4.1 договору).

Оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника згідно наданого рахунку (пункт 4.1 договору).

Позивач свій обов'язок з оплати палива (газ, ДП - скретч-карт) виконав, грошові кошти у розмірі 52500,00грн. на користь відповідача перерахував, що підтверджується платіжним дорученням №355 від 23.12.2016 на суму 52500,00грн.

Частиною першою статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Проаналізувавши положення укладеного між сторонами договору господарський суд встановив, що строк поставки товару не визначений.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи факт перерахування покупцем суми попередньої оплати за паливо (газ, ДП - скретч-карт), у нього виникло право вимагати від відповідача здійснити поставку товару, а у відповідача - відповідний обов'язок поставити товар.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Докази звернення позивача до відповідача з вимогами повернути суму передплати або поставити товар матеріали справи не містять.

Отже, обов'язок з поставки товару або повернення грошових коштів у розмірі 52500,00грн., станом на час розгляду справи у суді, не настав.

Таким чином, позовну заяву подано передчасно.

Аналогічна правова позиція висвітлена у справі №904/7700/17 (рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2017; постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.11.2017).

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покласти на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА МИКОЛАЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ "ЦЕНТР ЗАХИСТУ ТВАРИН" (54000, Миколаївська обл., місто Миколаїв, ВУЛИЦЯ КОМІНТЕРНА, будинок 36; ідентифікаційний код 24796498) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПРОМ ГАРАНТ ПЛЮС" (49051, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ СЛОБОЖАНСЬКИЙ, будинок 40-А; ідентифікаційний код 39726851) про стягнення 52500,00грн. основної заборгованості (договір поставки №544/12 від 12.12.2016) відмовити.

Судові витрати по покласти на КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО МИКОЛАЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ "ЦЕНТР ЗАХИСТУ ТВАРИН" (54000, Миколаївська обл., місто Миколаїв, ВУЛИЦЯ КОМІНТЕРНА, будинок 36; ідентифікаційний код 24796498).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14.05.2018

Суддя І.В. Петренко