ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 921/299/17-г/7

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, Баранець О.М., Стратієнко Л.В.

за участю секретаря: Натаріної О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного підприємства "Тернопільська фірма "Меблі"

на рішення Господарського суду Тернопільської області

(суддя - Стадник М.С.)

від 25.07.2017

та постанову Львівського апеляційного господарського суду

(головуючий - Кравчук Н.М., судді: Матущак О.І., Мирутенко О.Л.)

від 14.11.2017

у справі № 921/299/17-г/7

за позовом Приватного підприємства "Тернопільська фірма "Меблі"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюк І.С.,

Приватного підприємства "Аріол-Тернопіль"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір Іван Теодорович

про визнання недійсним іпотечного договору №6603 від 28.10.2011 із змінами та доповненнями,

за участю представників учасників справи:

від позивача - не з'явився;

від відповідача 1 - Островерхий С.А.;

від відповідача 2 - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Тернопільська фірма "Меблі" (далі - ПП "Тернопільська фірма "Меблі") звернулося з позовом до відповідачів: 1) Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюк І.С. (далі - ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"); 2) Приватного підприємства "Аріол-Тернопіль" (далі - ПП "Аріол-Тернопіль"), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра І.Т., про визнання недійсним іпотечного договору №6603 від 28.10.2011 із змінами та доповненнями.

Позовні вимоги мотивовані таким:

- на момент укладення іпотечного договору 28.10.2011 та внесення змін до нього 30.09.2013 предметом іпотеки був цілісний майновий комплекс, до складу якого входила сукупність взаємопов'язаного нерухомого майна без окремих свідоцтв на право власності, тобто об'єкти нерухомого майна не були виділені у натурі із окремою реєстрацією права власності щодо кожного із них, у зв'язку з чим порушено статтю 5 Закону України "Про іпотеку", якою передбачено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна, зокрема, за умови якщо нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, а частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено Законом;

- умови іпотечного договору не містять достатнього опису предмета іпотеки для його ідентифікації та/або його реєстраційні дані, як цілісного майнового комплексу ПП "Тернопільська фірма "Меблі", а тому договір суперечить статті 18 Закону України "Про іпотеку" в частині відсутності істотної умови опису предмета іпотеки та може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду;

- іпотекодавцем мало бути ПП "Аріол-Тернопіль", яке є засновником ПП "Тернопільська фірма "Меблі" та власником предмета іпотеки.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 25.07.2017, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2017, у позові відмовлено.

Господарськими судами встановлено такі обставини:

- у п. 1 Статуту ПП "Тернопільська фірма "Меблі" (в редакції від 14.10.2011) зазначено, що підприємство створено в результаті реорганізації ЗАТ "Тернопільська фірма "Меблі" (створене на підставі рішення зборів орендарів №1 від 04.05.1994) шляхом перетворення його у приватне підприємство. Засновником та одноосібним власником підприємства є Приватне підприємство "Аріол Тернопіль". Відповідно до п.9.1 Статуту, вищим органом управління є власник підприємства за попереднім погодженням якого, зокрема, погоджуються договори (контракти), які укладаються підприємством на суму, яка перевищує 100 тис. грн., а також договори кредиту (позики), застави, поруки, гарантії на будь-яку суму;

- відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 (акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №20 від 29.12.2007), виданого ЗАТ "Тернопільська фірма "Меблі" (правова форма товариства зареєстрована 04.07.1994, про що свідчать дані витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), товариство є власником земельної ділянки площею 2,354139 га розташованої по АДРЕСА_1. Згідно з даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформація про державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,354139 га, кадастровий номер: НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1, належна на праві власності ПП "Тернопільська фірма "Меблі", внесена 01.03.2013;

- рішенням власника (ПП "Аріол-Тернопіль", в особі Заблодського.О.Є.) - протокол №2 від 24.10.2011, вирішено звернутися до банку для отримання строкового кредиту на суму 28 184 326, 80 грн та надати банку в іпотеку (наступну) для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором нерухоме майно, що є власністю ПП "Тернопільська фірма "Меблі", а саме: 1/ комплекс будівель загальною площею 4 613,9 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 23 541,39 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною заставною вартістю 20 220 595, 00 грн; 2/ об'єкт незавершеного будівництва гуртожитку, який є надбудовою над складським корпусом (літ "Б", магазин оптового продажу) ПП "Тернопільська фірма "Меблі", загальною площею 1 611,70 кв.м., після реєстрації права власності та уповноважено директора ПП "Тернопільська фірма "Меблі" ОСОБА_7. на укладення іпотечного договору;

- між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (банк) та ПП "Аріол-Тернопіль" (позичальник) 28.10.2011 було укладено кредитний договір №2-01-11, за умовами якого банк надає позичальнику кредит в сумі 28 184 326, 80 грн, а позичальник зобов'язується повернути отримані кошти згідно з графіком погашення кредиту (додаток №1 до договору) з кінцевим строком погашення до 28.10.2016 та сплатити за користування кредитом проценти. Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань;

-у п. 5.1 кредитного договору зазначено, що забезпеченням виконання зобов'язань за договором є, зокрема, наступна іпотека нерухомого майна: комплекс будівель загальною площею 4 613,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 23 541, 39 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною заставною вартістю 20 220 595, 00 грн, які є власністю ПП "Тернопільська фірма "Меблі";

- додатковими договорами до кредитного договору №2-01-11 від 28.10.2011: №1 від 27.04.2012, №2 від 22.08.2012, №3 від 19.10.2012 №4 від 20.12.2012, №5 від 29.08.2013, №6 від 30.09.2013, №7 від 23.01.2014, №8 від 24.06.2014, №9 від 31.03.2015 було внесено зміни до умов договору, зокрема графік погашення кредиту викладено у новій редакції та кінцевий строк погашення кредиту встановлено до 20.04.2017;

- в забезпечення повернення кредиту, виданого ПП "Аріол-Тернопіль" (позичальник) за кредитним договором №2-01-11 від 28.10.2011 (основне зобов'язання) 28.10.2011 між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (іпотекодержатель) та ПП "Тернопільська фірма "Меблі" (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно будівлі за адресою: АДРЕСА_1, за РПВН №23627452, а саме: - приміщення контори (А) пл. 556,9 кв.м; - склади (Б) пл. 3363,7 кв.м; - прохідна (В) пл.. 10,4 кв.м; - трансформаторна (Г) б/пл.; - приміщення на майданчику для миття автомобілів (Д) б/пл.; - приміщення гаражів (Е) пл. 682,9 кв.м.; - огорожа (1); - вимощення; земельну ділянку загальною площею 2,354139 га з земель житлової та громадської забудови (іншої комерційної діяльності), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2 (далі предмет іпотеки);

- узгоджена сторонами ринкова вартість предмету іпотеки становить 20 220 595, 00 грн (п. 3 договору іпотеки);

- предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі:

Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Управлінням земельних ресурсів у м. Тернополі 29.12.2007, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №20;

Свідоцтва про право власності на майно, виданого Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області 09.02.1994, реєстраційний №13, договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори 22.11.1993, зареєстрованого в реєстрі за №3-6485, акту прийому-передачі державного майна від 08.02.1994 (п. 4 договору іпотеки);

- за даними витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого ТОВ "Міське бюро технічної інвентаризації" (м. Тернопіль) 26.10.2011 №31810898, вартість будівель, що є предметом іпотеки становить 303 951, 00 грн. Згідно з висновком про експертну грошову оцінку від 24.10.2011, виконаним незалежним оцінювачем ТОВ "Реноме-Груп", вартість земельної ділянки, що є складовою предмета іпотеки, становить 1 566 876 грн (п. 5 договору іпотеки);

- відповідно до пп. 6.10 п. 6 договору іпотеки на момент укладення договору, предмет іпотеки перебуває в іпотеці іпотекодавця за іпотечними договорами: - від 29.12.2007 зареєстрованим за №12731 та від 18.09.2008 зареєстрованим за №7215, посвідченими приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра І.Т.;

- згідно з п.7 договору предмет іпотеки залишається в користуванні і володінні іпотекодавця відповідно до цільового призначення та технічних можливостей;

- відповідно до пп. 8.4.3 п.8.4 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених іпотекою за договором, вони не будуть виконані чи будуть виконані неналежним чином;

- звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя, або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателем на умовах договору (п. 9 договору іпотеки);

- договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання іпотекодавцем своїх зобов'язань за основним зобов'язанням. Сторони обумовлюють накладення заборони відчуження предмету іпотеки. Нотаріусом сторонам роз'яснено порядок державної реєстрації іпотеки та порядок задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки (п. 17 договору іпотеки);

- договорами про внесення змін до іпотечного договору від 28.10.2011, зареєстрованого в реєстрі за №6603 від 28.04.2012 сторонами внесено зміни у п.2 договору щодо суми основного зобов'язання та строку його виконання до 20.04.2017;

- 30.09.2013 сторонами підписано договір про внесення змін до іпотечного договору, яким викладено п.1, п.3 та п.4 договору у наступних редакціях:

іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно (предмет іпотеки) будівлі за адресою: АДРЕСА_1, за РПВН №23627452, а саме: - приміщення контори (А) пл. 556,9 кв.м; - склади (Б) пл. 3363,7 кв.м; - гуртожиток (Б) пл. 2012,2 кв.м; - прохідна (В) пл. 10,4 кв.м; - трансформаторна (Г) б/пл.; - приміщення на майданчику для миття автомобілів (Д) б/пл.; - приміщення гаражів (Е) пл. 682,9 кв.м.; - огорожа (1); - вимощення (далі - Будівлі); земельну ділянку загальною площею 2,354139 га з земель житлової та громадської забудови (іншої комерційної діяльності), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2 (Земельна ділянка) (п. 1 договору іпотеки);

узгоджена сторонами ринкова вартість предмету іпотеки становить 24 681 595, 00 грн (п. 3 договору іпотеки);

предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі: - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Управлінням земельних ресурсів у м. Тернополі 29.12.2007, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №20. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 01.03.2013, номер запису про право власності 251211, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1; - Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 27.06.2013р., індексний номер: 5458745. Право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності НОМЕР_3 від 27.06.2013, який виданий Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, номер запису про право власності 199730, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1 (п. 4 договору іпотеки).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з такого:

- матеріалами справи встановлено, що предметом іпотеки, зокрема, є комплекс будівель, а не його частина, а та обставина, що у договорі не зазначено, що дані будівлі є цілісним майновим комплексом не є підставою для визнання його недійним, оскільки цілісність об'єкту, з врахуванням гуртожитку, випливає із реєстраційних даних будівель та земельної ділянки, на якій вони розташовані: такі мають один реєстраційний номер, одну адресу місцезнаходження, знаходяться на одній земельній ділянці та належать на праві власності одному власнику, тобто відносять до цілісного майнового комплексу;

- договір іпотеки містить опис нерухомого майна, майнові права на яке є предметом іпотеки, достатній для його ідентифікації та/або його реєстраційних даних;

- позивачем не оспорюється правомірність дій учасників договору щодо предмета іпотеки земельної ділянки, на якій знаходиться комплекс будівель, а тому, враховуючи, що згідно земельного законодавства земельна ділянка слідує за будівлями, і станом на день розгляду спору судом не здобуто доказів поділу такої, що також підтверджує цілісність об'єкта предмету іпотеки комплексу будівель та дає достатньо підстав стверджувати відповідність спірного іпотечного договору вимогам Закону України "Про іпотеку";

- позивач не довів, що в момент вчинення оспорюваного правочину сторонами не додержано вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, тобто не доведено наявність підстав недійсності спірного договору.

-необхідною умовою для визнання недійсним договору є наявність факту порушення таким договором прав та/або інтересів позивача, а відсутність такого порушення є підставою для прийняття рішення про відмову в позові, враховуючи, що позивач не довів належними та допустимими доказами недотримання сторонами під час укладання іпотечного договору від 28.10.2011 вимог ст. 5 та п. 3 ч. 1 ст.18 Закону України "Про іпотеку", то позовні вимоги не підлягають задоволенню;

- відсутні підстави для застосування позовної давності, оскільки в позові відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Тернопільської області від 25.07.2017 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2017, ПП "Тернопільська фірма "Меблі" подало касаційну скаргу, в які просить оскаржувані судові рішення скасувати, прийняти нове, яким у позові відмовити.

Узагальнені доводи касаційної скарги:

- склад майна, яке передається в іпотеку майнового комплексу, і оцінка його вартості визначається на підстав повної інвентаризації майна підприємства. Для належної ідентифікації до договору іпотеки де об'єктом іпотеки був єдиний майновий комплекс підприємства повинні бути додані акт інвентаризації, бухгалтерський баланс і висновок незалежного експерта (аудитора) про склад і вартість майна підприємства, що не було зроблено при укладенні оскаржуваного іпотечного договору та внесенні змін до нього;

- господарськими судами порушено статтю 18 Закону України "Про іпотеку", оскільки не враховано, що наявність сукупності майна за однією адресою ідентифікується виключно як єдиний (цілісний) майновий комплекс, а не комплекс будівель, як про це зазначають суди першої та апеляційної інстанції. Проте в оскаржуваному іпотечному договорі із змінами і доповненнями відсутній предмет як-то єдиний майновий комплекс, про що свідчить відсутність будь-якого опису у предметі іпотечного договору, який би дав можливість ототожнити сукупність об'єктів, які передаються в іпотеку як цілісний або єдиний майновий комплекс.

Ухвалою Верховного Суду від 12.03.2018 відкрито касаційне провадження та призначено до розгляду касаційну скаргу ПП "Тернопільська фірма "Меблі" на рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.07.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 у справі №921/299/17-г/7 на 24.04.2018. Надано учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу, який не перевищує 15 днів з дня вручення цієї ухвали.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" просило відмовити в її задоволенні, оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Інші учасники справи своїм правом на подання відзиву не скористалися.

В засідання суду, призначене на 24.04.2018, представники позивача та третьої особи не з'явилися, що разом з тим, в силу приписів статті 121 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень, оскільки їх участь в судовому засіданні не визнавалася судом обов'язковою.

Верховний Суд, переглядаючи у касаційному порядку оскаржувані судові рішення, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представника відповідача, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про іпотеку" предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов:

нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;

нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення;

нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

Вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

Згідно з частиною 4 статті 6 Закону України "Про іпотеку" якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована.

Статтею 18 Закону України "Про іпотеку" визначено істотні умови іпотечного договору, до яких віднесено зокрема опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення.

Згідно з частиною 2 статті 18 Закону України "Про іпотеку" у разі відсутності в іпотечному договорі однієї з істотних умов, він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

У частині 6 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності чи інше речове право на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 1.3 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5 (чинний на момент укладення спірного іпотечного договору), право власності на об'єкти нерухомості (будівлі, споруди, приміщення) підлягає державній реєстрації, яка здійснюється реєстраторами бюро технічної інвентаризації.

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" встановлено, що державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об'єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що предметом іпотечного договору від 28.10.2011 є комплекс будівель та земельна ділянка, які зареєстровані в Реєстрі за єдиним реєстраційним номером №23627452.

Відповідно до державної реєстрації змін, внесених 21.02.2013 до Реєстру прав власності на нерухоме майно, до комплексу будівель, належних ПП "Тернопільська фірма "Меблі", за адресою АДРЕСА_1, внесено гуртожиток під л. "Б-1", при цьому, реєстраційний номер комплексу не змінювався.

Окрім того, відповідно до договору про внесення змін від 30.09.2013 до договору іпотеки, внесено зміни до предмету іпотеки, а саме такий доповнено будівлею гуртожиток під л. "Б-1", яка є надбудовою будівлі під л. "Б", та такі зміни погоджено власником майна протокольним рішенням від 24.10.2011.

Судами попередніх інстанцій, відповідно до матеріалів справи встановлено, що предметом іпотеки, зокрема, є комплекс будівель, а не його частина, а та обставина, що у договорі не зазначено, що дані будівлі є цілісним майновим комплексом не є підставою для визнання його недійним, оскільки цілісність об'єкту, з врахуванням гуртожитку, випливає із реєстраційних даних будівель та земельної ділянки, на якій вони розташовані: такі мають один реєстраційний номер, одну адресу місцезнаходження, знаходяться на одній земельній ділянці та належать на праві власності одному власнику, тобто відносять до цілісного майнового комплексу.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що договір іпотеки містить опис нерухомого майна, майнові права на яке є предметом іпотеки, достатній для його ідентифікації та/або його реєстраційних даних.

Наведеним спростовуються доводи касаційної скарги.

В силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Приписами статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами 1, 2, 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Враховуючи недоведеність позивачем підстав для визнання недійсним іпотечного договору від 28.10.2011, Верховний Суд вважає, що при вирішенні цієї справи господарські суди правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права, їх висновки про відсутність правових підстав, зокрема передбачених ст. 215 ЦК України для задоволення позову є обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи і вимогам закону.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення Суду у справах Христов проти України, no. 24465/04, від 19.02.2009, Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008) принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (принцип юридичної визначеності), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини.

Відповідно до частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції та рішення першої інстанції прийняті з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Тернопільська фірма "Меблі" залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.07.2017 у справі № 921/299/17-г/7 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В.Студенець

Судді О.Баранець

Л.Стратієнко