ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 922/1109/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О.О. Мамалуй - головуючий, Л.В. Стратієнко, І.В. Ткач

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5"

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2017р.

у складі колегії суддів: Н.М. Пелипенко - головуючий, С.В. Барбашова, О.А. Істоміна

за скаргою приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5"

про стягнення 25 324 517,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Встановлені судами попередніх інстанцій обставини, що передували прийняттю оскаржуваних судових рішень

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.03.2015р. у справі №922/1109/15, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.05.2015р., частково задоволено позов публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України", позивач), присуджено до стягнення з публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (далі - ПАТ "Харківська ТЕЦ-5", відповідач) 15 774 156,44 грн. основного боргу, 621 177,19 грн. 3% річних, 5 487 181,49 грн. збитків від інфляції, 63 147,27 грн. судового збору. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 3 341 383,38 грн., 3% річних в сумі 1 094,58 грн. та збитків від інфляції в розмірі 99 524,64 грн. відмовлено.

10 червня 2015 року господарським судом Харківської області видано наказ №922/1109/15.

02 вересня 2015 року ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на кошти та майно боржника в межах суми боргу та оголошення заборони на його відчуження з метою забезпечення виконання наказу суду від 10.06.2015р. № 922/1109/15.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВДВС) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48618878 від 03.09.2015р. з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 10.06.2015р. про стягнення з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" основного боргу в розмірі 15 774 156,44 грн., 3% річних - 621 177,19 грн., збитків від інфляції - 5 487 181,49 грн. та судового збору - 63 147,27 грн.

08 вересня 2015 року ВДВС винесено постанову про арешт майна боржника в межах суми боргу та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.03.2016р. у справі №922/1109/15, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 02.08.2016р., розстрочено виконання рішення суду від 24.03.2015р. у справі № 922/1109/15 на загальну суму 21 945 662,39 грн. (з урахуванням витрат по сплаті судового збору) на три роки рівними частинами по 609 601,74 грн. в місяць в період з березня 2016 року по лютий 2019 року.

Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5" (далі - ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5"), змінено організаційно-правову форму з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5", 01.09.2017р. звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність ВДВС, в якій просило господарський суд визнати незаконною бездіяльність ВДВС та зобов'язати змінити назву боржника і закінчити виконавче провадження №48618878 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 10.06.2015р. № 922/1109/15.

Скарга мотивована тим, що станом на 01.09.2017р. ВДВС не вчинено виконавчих дій щодо зміни назви боржника та закінчення виконавчого провадження на підставі п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідач вказує, що до 30.11.2016 р. сплачено ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в повному обсязі суму основної заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 2780/14-КП-32 від 13.02.2014 р., на яку стягувачем нараховано 5 487 181,49 грн. інфляційних втрат та 598 928,18 грн. процентів річних, а отже, відповідні суми є списаними на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". Також, платіжним дорученням ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" №103 від 26.04.2017 р. сплачено залишок процентів річних у сумі 22 249,01 грн., а платіжним дорученням №102 від 26.04.2017р. сплачено 63 147,27 грн. судового збору. 30.01.2017р. ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" сплачено ПАТ "НАК "Нафтогаз України" залишок суми основного боргу, що підтверджується довідкою щодо взаємних розрахунків за період з 01.01.2014р. по 07.08.2017р. та реєстром платіжних доручень від 07.08.2017р.

2. Короткий зміст ухвали місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.11.2017р. у справі №922/1109/15 скаргу відповідача на бездіяльність ВДВС задоволено. Визнано незаконною бездіяльність та зобов'язано ВДВС змінити назву боржника з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" та закінчити виконавче провадження № 48618878 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 10.06.2015р. № 922/1109/15 на підставі п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала мотивована тим, що боржником до 30.11.2016р. сплачено ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в повному обсязі суму основної заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 2780/14-КП-32 від 13.02.2014 р., на яку стягувачем нараховано 5 487 181,49 грн. інфляційних втрат та 598 928,18 грн. процентів річних, а отже, відповідні суми є списаними на підставі ч. З ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". Також, платіжним дорученням ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" №103 від 26.04.2017 р. сплачено залишок процентів річних в сумі 22 249,01 грн., а платіжним дорученням №102 від 26.04.2017 р. сплачено 63 147,27 грн. судового збору.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 127 від 24.05.2017р. ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" внесене до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії із загальним обсягом кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно з Законом в сумі 359 424 771,89 грн.

Також, судом першої інстанції встановлено, що річними загальними зборами відповідача 25.04.2017р. прийнято рішення про зміну типу Товариства з публічного на приватне та зміну найменування з "Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" на "Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5". Відповідні зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР, зареєстровано 04.05.2017р.

Відповідно до п. 5 розділу XVII Закону України "Про акціонерні товариства" зміна найменування акціонерних товариств з відкритого або закритого на публічне або приватне не є перетворенням та не потребує застосування процедури припинення, а отже і заміни правонаступником.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Суд зазначив, що станом на 01.09.2017р. ВДВС неправомірно не вчинено виконавчих дій щодо зміни назви боржника.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2017р. у даній справі скасовано ухвалу господарського суду Харківської області від 10.06.2015р. в частині зобов'язання ВДВС закінчити виконавче провадження № 48618878 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 10.06.2015р. у справі № 922/1109/15 на підставі п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" та прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні скарги боржника в даній частині відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не прийнято як доказ погашення заборгованості відповідачем довідку про стан погашення заборгованості та реєстр платіжних доручень № 102 від 26.04.2017р., який свідчить про те, що погашення заборгованості розпочато 11.01.2017р., тобто після набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", тому відсутні підстави для закриття виконавчого провадження відповідно до п.16 ч. 1 ст. 39 вказаного Закону.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що заборгованість за договором № 2780/14-КП-32 сплачена станом на 30.04.2017р., тому ВДВС правомірно не закрито виконавче провадження на підставі п. 16 ст. 39 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" у зв'язку з відсутністю доказів погашення боржником суми основного боргу до 30.11.2016р.

Апеляційний господарський суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно задоволення скарги ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" в частині зобов'язання ВДВС змінити назву боржника з публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5".

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5", не погоджуючись із вказаною постановою апеляційного господарського суду, звернулося з касаційною скаргою, в якій просить суд касаційної інстанції скасувати постанову апеляційного господарського суду від 12.12.2017р. у справі №922/1109/15 та залишити без змін ухвалу господарського суду Харківської області від 13.11.2017р.

Скарга мотивована тим, що наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 127 від 24.05.2017р. ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" внесене до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії із загальним обсягом кредиторської заборгованості в сумі 239 424 771,89 грн. Вказаний реєстр опублікований на офіційному веб-порталі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Відповідач зазначає, що обставина погашення боржником 15 774 156,44 грн., як залишку заборгованості за грудень 2014 року після 30.11.2016р. з точки зору застосування ч. 3 ст. 7 Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" в даному випадку не має значення, оскільки 5 487 181,49 грн. інфляційних втрат та 598 928,18 грн. процентів річних були нараховані позивачем на заборгованість за січень - листопад 2014 року, яка була погашена до набрання чинності вказаним Законом.

4. Позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить суд касаційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України (в редакції на момент прийняття оспорюваних постанов), рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ч. 1 ст. 5 Закону зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

П. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

30 листопада 2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі ст. 2 Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Ч. 1 ст. 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, (тобто до 30.11.2016р.), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Ч. 3 ст. 7 Закону є нормою прямої дії. Виконання цієї норми закону не потребує від відповідача вчинення будь-яких дій. Право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних, нарахованих на основну заборгованість, поставлено у залежність лише до умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до набрання чинності цим Законом.

Тобто, суди повинні встановити чи відбулося погашення основної заборгованості за отриманий природний газ, на яку нараховано інфляційні та 3 % річних, до набрання чинності Законом, а саме до 30.11.2016р.

Суд першої інстанції, задовольняючи скаргу відповідача на дії ВДВС, вказав на погашення основної заборгованості до набрання чинності Законом та сплатою відповідачем судового збору у розмірі 63 147,27 грн. та 22 249,01 грн. - річних.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги на дії ВДВС, вказав на те, що погашення основної заборгованості розпочато після набрання чинності Законом.

Однак, право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних, нарахованих на основну заборгованість поставлено у залежність до умови погашення такої заборгованості у строк до набрання чинності цим Законом.

Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що інфляційні у розмірі 5 487 181,49 грн., нараховані на заборгованість (січень-листопад 2014р.), яка погашена позивачем до 30.11.2016р.

Місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про списання інфляційних втрат у розмірі 5 487 181,49 грн., нараховані на заборгованість (січень-листопад 2014р.), яка погашена позивачем до 30.11.2016р.

Однак, відповідно до рішення господарського суду Харківської області від 24.03.2015р. судом присуджено до стягнення з відповідача, зокрема, 3% процентів річних у сумі 621 177,19 грн., нарахованих, як на заборгованість (січень-листопад 2014р.), яка погашена позивачем, так і на заборгованість за грудень 2014р. у розмірі 15 774 156,44 грн., яку присуджено до стягнення з відповідача.

У поясненнях відповідач наголошує на погашенні основної заборгованості у розмірі 13 542 987,21 грн.

Платіжним дорученням № 103 від 26.04.2017р. відповідачем оплачено 22 249,01 грн. річних. Відповідач у своїх поясненнях надає розрахунок вказаної суми.

Однак, рішенням господарського суду Харківської області 24.03.2015р. встановлено суму 3% річних у розмірі 621 177,19 грн., тому відсутні підстави на стадії виконання рішення здійснювати новий розрахунок та встановлювати нову суму боргу.

Судом першої інстанції не досліджено, який розмір 3% річних підлягає списанню, відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону, а який підлягає погашенню відповідачем, оскільки суд першої інстанції взяв до уваги 3% у розмірі 22 249,01 грн., який відповідачем обраховано від суми 2 423 870,55 грн.

Крім того, нормами п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено закінчення виконавчого провадження у разі погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Однак, рішенням господарського суду Харківської області від 24.03.2015р. присуджено до стягнення з відповідача не лише штрафні санкції, а і основний борг.

Судами попередніх інстанцій не досліджено погашення відповідачем заборгованості у розмірі 15 774 156,44 грн.

У поясненнях відповідач наголошує на погашенні основної заборгованості у розмірі 13 542 987,21 грн.

Крім того, поза увагою залишено постанову ВДВС від 21.03.2016р. про стягнення виконавчого збору в розмірі 2 194 566,23 грн., якій не надано оцінки судами попередніх інстанцій.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли передчасних висновків як щодо наявності підстав для закінчення виконавчого провадження, так і щодо відсутності таких підстав.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам не відповідають.

6. Висновки суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на межі повноважень касаційної інстанції, визначені статтями 300, 310 ГПК України, постанова апеляційної інстанції та ухвала господарського суду підлягають скасуванню в частині зобов'язань ВДВС закінчити виконавче провадження, а справа - направленню до суду першої інстанції для розгляду скарги ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" на дії органів державної виконавчої служби, в зв'язку з чим касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

При новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, зокрема розміру списаних штрафних санкцій, розміру залишку штрафних санкцій та погашення відповідачем такого розміру, погашення основної заборгованості в розмірі 15 774 156,44 грн. та наявності або відсутності підстав для стягнення виконавчого збору і, в залежності від встановленого та відповідно з чинним законодавством, прийняти відповідне рішення.

7. Судові витрати

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню підлягає частково, а справа має бути направлена на нових розгляд, згідно зі ст. 129 ГПК України, розподіл судових витрат зі справи, має здійснити господарський суд, який прийматиме рішення по суті спору, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 316 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 13.11.2017р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2017р. у справі №922/1109/15 скасувати в частині зобов'язань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України закінчити виконавче провадження.

Справу №922/1109/15 направити на новий розгляд до господарського суду Харківської області для розгляду скарги ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя Л. В. Стратієнко

Суддя І. В. Ткач