УХВАЛА

15 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/8032/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Романової Вікторії Олександрівни

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 (у складі колегії суддів: Верхогляд Т.А. (головуючий), Пархоменко Н.В., Парусніков Ю.Б.)

у справі № 904/8032/16

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа"

до Фізичної особи-підприємця Романової Вікторії Олександрівни

про стягнення заборгованості у розмірі 117 801,63 грн за договором постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2018 Фізична особа-підприємець (далі - ФОП) Романова В.О. звернулася до касаційного суду через Дніпропетровський апеляційний господарський суд із касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 у справі № 904/8032/16.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 904/8032/16 передано на розгляд складу колегії суддів Касаційного господарського суду: Берднік І.С. - головуючий, Міщенко І.С., Суховий В.Г.

Касаційну скаргу ФОП Романової В.О. оформлено з порушенням вимог статей 288, 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено найменування суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 286 цього Кодексу судом касаційної інстанції у господарських справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 37 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у складі Верховного Суду діє Касаційний господарський суд.

У касаційній скарзі ФОП Романова В.О. як суд касаційної інстанції зазначила Вищий господарський суд України замість Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Таки чином, скаржникові слід вказати правильну назву суду касаційної інстанції.

Статтею 288 ГПК визначено строки на касаційне оскарження та підстави для їх поновлення.

12.04.2018, звертаючись із касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.06.2017, ФОП Романова В.О. просить суд поновити пропущений процесуальний строк.

Скаржник зазначає, що звернувся до суду з цією касаційною скаргою повторно, усунувши недоліки, визначені в ухвалі Вищого господарського суду України від 31.10.2017, згідно з якою первісно подану касаційну скаргу повернуто скаржникові без розгляду на підставі пунктів 3, 4 частини 1 статті 1113 ГПК у редакції, чинній до 15.12.2017.

Крім цього, ФОП Романова В.О. наголошує, що зазначену ухвалу суду не отримувала, а дізналася про неї з Єдиного державного реєстру судових рішень і невідкладно звернулася до суду повторно.

Вирішуючи питання щодо поновлення строку на подання касаційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Оскаржену постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду ухвалено 26.06.2017.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 31.10.2017 первісно подану касаційну скаргу повернуто ФОП Романовій В.О. без розгляду.

01.11.2017 копію цієї ухвали направлено скаржникові (а.с.30, т.2), а її електронний текст оприлюднено 03.11.2017 (дані Єдиного державного реєстру судових рішень).

Лише 12.04.2018, тобто майже через півроку з дня постановлення ухвали про повернення первісно поданої касаційної скарги, ФОП Романова В.О. звернулася до суду вдруге, зазначаючи, що не отримувала відповідної кореспонденції, а строк пропущено з підстав, що не залежали від її волі.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов'язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Ураховуючи наведене та оцінюючи зазначені обставини в їх сукупності, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання ФОП Романової В.О. про поновлення строку на подання касаційної скарги з наведених у ньому підстав.

Відповідно до частини 2 статті 292 ГПК у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно з частиною 3 статті 292 ГПК касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, ФОП Романова В.О. має право навести інші підстави для поновлення процесуального строку та звернутися до касаційного суду з відповідною заявою.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 288, 292 ГПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Фізичній особі-підприємцю Романовій Вікторії Олександрівні у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на подання касаційної скарги з наведених у ньому підстав.

2. Надати Фізичній особі-підприємцю Романовій Вікторії Олександрівні строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків до 08.06.2018.

3. Роз'яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді І.С. Міщенко

В.Г. Суховий