ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2018р. справа №908/2471/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів Попков Д.О. Стойка О.В., Радіонова О.О.
секретар судового засідання Максимова-Амельченко О.Ю.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція», м. Вараш Рівненської області
на рішення господарського суду Запорізької області
ухваленого 28.02.2018р. (повний текст підписано 12.03.2018р.) у м. Запоріжжі
по справі №908/2471/17 (суддя Топчій О.А.)
за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція», м. Вараш Рівненської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Запоріжжя
про стягнення в сумі 16296,96грн.

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція», м. Вараш Рівненської області (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Запоріжжя (далі - Відповідач) з вимогами про стягнення 16296,96грн., у тому числі: 5432,32грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором про закупівлю №1365 від 16.11.2016р. щодо своєчасної поставки продукції за період з 09.01.2017р. по 12.02.2017р. та 10864,64грн. - штрафу за прострочення на строк понад 30 днів.

2. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 28.02.2018р. (повний текст підписано 12.03.2018р.) у справі №908/2471/17 позовні вимоги Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» були задоволені частково - стягнуто з Відповідача пені в розмірі 3571,94грн.

3. Означене рішення суду було обґрунтоване встановленням матеріалами справи факту порушення Відповідачем своїх зобов'язань за договором про закупівлю №1365 від 16.11.2016р. щодо поставки продукції у строк, визначений умовами договору згідно заявки Замовника.

Своє чергою, часткова відмова у задоволені позовних вимог суду першої інстанції була зумовлена:

- в частині стягнення пені тим, що Позивач безпідставно включив до періоду розрахунку - 09.01.2017р. (перший день прострочення), замість 10.01.2017р., зазначивши, що заявка на поставку продукції була направлена 09.12.2016р., тоді як перебіг строку починається з наступного дня, тобто з 10.12.2016р., 30 день випадає на 09.01.2017р., а отже початок прострочення випадає на наступний день - 10.01.2017р., а також здійснював нарахування пені по 12.02.2017р., тоді як видаткова накладна №РН-02/09/03 датована 09.02.2017р., а посилання останнього (Позивача) на отримання ним товару лише 13.02.2017р. (відповідний напис « 13.02.2017р.» на копії накладної під графою «отримав(ла)» з підписом) не підтверджено доказово, оскільки відсутні докази, що даний підпис належить уповноваженій особі на отримання товару та підписання видаткової накладної, окрім того зазначаючи, що дана позначка з підписом знаходиться не в графі «отримав(ла)», що позбавляє можливості дійти висновку про отримання товару уповноваженою особою Позивача саме 13.02.2017р. Окрім того, в рішенні було зазначено, що в матеріалах справи наявна податкова накладна №20901, складена на підставі видаткової накладної саме 09.02.2017р. Таким чином, судом було здійснено розрахунок пені за період з 10.01.2017р. по 08.02.2017р.

- в частині відмову у стягненні штрафу тим, що період прострочення, в порушення умов п.9.1 договору, не складає понад 30 діб.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

4. Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулося з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Запорізької області від 28.02.2018р. у справі №908/2471/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про стягнення з Відповідача пені в сумі 5432,32грн. та штрафу в сумі 10864,64грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1600,00грн. Окрім того, за текстом апеляційної скарги Скаржник звернулась з клопотанням про розгляд означеної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

5. Підставами для задоволення вказаних апеляційних вимог Скаржник зазначає безпідставний висновок суду про недоведеність Позивачем здійснення поставки продукції саме 13.02.2017р. та її поставку 09.02.2017р., оскільки:

- складання видаткової та податкової накладних Постачальником продукції є одноособовою дією та обов'язком такого Постачальника при відвантаженні продукції зі свого складу, при цьому, видаткова накладна до податкової служби не подається, реквізити видаткової накладної також не вказуються й у податковій накладній, яка підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, з витягу №18371 від 26.02.2018р. із якого вбачається, що податкова накладна №20901 від 09.02.2017р. була зареєстрована Відповідачем в Єдиному реєстрі податкових накладних лише 21.02.2017р.;

- відповідно до умов укладеного договору продукція поставляється Постачальником на умовах DDP «Інкотермс 2000», в строк 30 календарних днів з моменту направлення заявки Замовником. Місце поставки та Вантажоодержувача - 34400, м. Вараш, Рівненська обл., РВ ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом». Таким чином, враховуючи, що видаткова та податкова накладні були складені Відповідачем 09.02.2017р. при відвантажені продукції у транспортний засіб в м. Запоріжжі з метою подальшого транспортування, поставка фізично не могла бути здійснена до м. Вараш Рівненської області цього ж дня;

- залишено судом поза увагою поданий Позивачем на підтвердження поставки прибуткового ордеру №608 від 13.02.2017р., який засвідчує дату та факт здійснення такої поставки продукції№

- передача продукції Постачальником Вантажоодержувачу здійснювалась 13.02.2017р. на території Рівненського відділення Відокремленого підрозділу «Складське господарство» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», приймання продукції здійснювалось уповноваженою особою Вантажоодержувача - інженером ІІ категорії Рівненського відділення «Складське господарство» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Говорун Н.В. на підставі довіреності №1/24 від 08.02.2017р. з одночасним розміщенням та оприбуткуванням продукції на складі №1 Вантажоодержувача. За фактом передачі Постачальником продукції Вантажоодержувачу 13.02.2017р. була підписана видаткова накладна відповідальними особами останнього - інженером ІІ категорії Рівненського відділення «Складське господарство» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Говорун Н.В. згідно довіреності №1/24 від 08.02.2017р. та завідуючою складом (комірником) №1 Рівненського відділення «Складське господарство» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Книшук Н.С., яка є безпосередньо матеріально-відповідальною особою за приймання продукції на склад, зберігання та видачу продукції зі складу;

- зауваження суду про те, що позначка « 13.02.2017р.» з підписом знаходиться не в графі «отримав(ла)» також є необґрунтованими, оскільки складена Постачальником видаткова накладна №РН-02/09/03 від 09.02.2017р. не містить графи, яка б передбачала зазначення фактичного отримання продукції Вантажоодержувачем - Рівненським відділенням «Складське господарство» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» з зазначенням дати фактичної передачі продукції та підписом матеріально-відповідальної особи - Книшук Н.С.;

- залишено поза увагою суду пояснення Відповідача про відсутність у нього свого екземпляру видаткової накладної №РН-02/09/03 від 09.02.2017р., що не може відповідати дійсності, а також міркувань Позивача з цього приводу, викладених у відповіді на відзив.

Також апелянт зазначає, що фактичний розмір пені за визначений судом період становить 4656,27грн. (наводячи розрахунок), а не 3571,94грн., як було стягнуто.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Відповідача:

6. Відповідачем в межах визначеного апеляційним судом строку наданий відзив на апеляційну скаргу від 27.04.2018р. (а.с.а.с.138-140), за змістом якого останній проти її задоволення заперечує, зазначаючи, що прострочення продукції тривало лише 29 днів, а поставка відбулась саме 09.02.2017р., оскільки:

- в матеріалах справи наявна належним чином завірена копія довіреності №1/24 від 08.02.2017р., виданої Позивачем своїй посадовій особі Говорун Н.В. та підпис якої наявний у спірній видатковій накладній №РН-02/09/03 від 09.02.2017р., тоді як проставлення на останній з боку Позивача дати « 13.02.2017р.» та напису про те, що товар було оприбутковано на його підприємстві 13.02.2017р. здійснено невстановленою особою та не спростовує документальних доказів здійснення поставки 09.02.2017р.

- в якості підтвердження проведення господарської операції з постачання Позивачу товару за видатковою накладною №РН-02/09/03 від 09.02.2017р. Відповідач надав суду податкову накладну №20901 від 09.02.2017р., яка була виписана у день відвантаження.

- доводи апеляційної скарги Позивача стосовно того, що податкова накладна була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних лише 21.02.2017р. є неспроможними, оскільки ця реєстрація була здійснена у визначений п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України строк. Таким чином вирішальним моментом у даному випадку є саме дата складання податкової накладної за правилом першої події, тобто у день здійснення господарської операції.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

7. Відповідно до ч.1 ст.253 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції у господарських справах є апеляційний господарський суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий господарський суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

8. Указом Президента України №454/217 від 29.12.2017р. «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» (набрання чинності 16.01.2018р. з публікацією в Офіційному віснику України №5 за 2018р.) постановлено ліквідувати, у тому числі Донецький апеляційний господарський суд та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

9. Згідно з п.3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Наразі, відповідної публікації про початок роботи Східного апеляційного господарського суду на момент прийняття цієї постанови здійснено не було.

10. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 13.04.2018р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В., Радіонова О.О.

11. Враховуючи викладене в п.п.7-10 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Донецького апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В. і Радіонова О.О. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

12. Ухвалою від 16.04.2018р. вказана колегія суддів відкрила апеляційне провадження у справі №908/2471/17, а ухвалою від 02.05.2018р. після проведення підготовчих дій призначила розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» в порядку письмового провадження в світлі приписів ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи також клопотання Скаржника про такий розгляд та відсутність відповідного клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від Відповідача, тоді як судова колегія з власною ініціативи не вбачає необхідності розгляду означеної апеляційної скарги з повідомленням учасників справи. Учасники справи були повідомлені про розгляд означеної апеляційної скарги в порядку письмового провадження належним чином.

13. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

14. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 16.11.2016р. між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» (Постачальник) було укладено договір про закупівлю №1365 (договір з додатками - а.с.а.с.9-16), відповідно до п.1.1 якого встановлено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність Замовника певну продукцію, а Замовник, в свою чергу, зобов'язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у Специфікації №1 (Додаток №1 до договору - а.с.14).

Згідно з п.1.2 договору, предметом поставки по даному договору є 14.13.2, 14.13.3 (18200000-1, 33100000-1 одяг верхній робочий), який передбачений Специфікацією №1 до даного договору.

У п.п.2.1, 2.2 договору сторони погодили, що ціна продукції, що поставляється за цим договором складає 129340,95грн., крім того ПДВ - 25868,19грн. Загальна сума договору складає 155209,14грн.

15. Відповідно до п.3.1 договору встановлено, що продукція поставляється Постачальником в 2016 році на умовах: DDP Інкотермс- 2000, в строк 30 календарних днів з моменту направлення заявки Замовником. Місце поставки та Вантажоотримувач - 34400, м. Вараш, Рівненська обл., РВ ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом», а також зазначені реквізити Постачальника для направлення заявки.

Заявка на поставку продукції направляється Замовником рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу Постачальника, що вказана Постачальником у п.3.1 даного договору. Перебіг строку поставки, що вказаний у п.3.1 даного договору, починається з дня, наступного за днем направлення заявки Замовником. Доказом направлення заявки є квитанція поштового відділення. Відповідальність за достовірність реквізитів за якими направляється заявка несе Постачальник (п.3.2 договору).

Своєю чергою, за змістом п. 8.4. момент переходу права власності на продукцію за договором і момент поставки визначається датою підписання видаткової накладної Вантажоодержувачем продукції.

16. Згідно з п.9.1 договору передбачено, що у випадку порушення строків поставки Постачальник зобов'язується сплатити Замовнику пеню в розмірі 0,1% від суми непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочки, при цьому, у випадку прострочки поставки (недопоставки) продукції понад 30 діб, Постачальник додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 7% від суми непоставленої (недопоставленої) продукції. У випадку порушення Постачальником взятих на себе зобов'язань по поставці продукції відносно якості та/або комплектності Постачальник сплачує Замовнику штраф у розмірі 20% вартості неякісної (не комплектованої) продукції. Сплата вказаних штрафних санкцій не звільняє Постачальника від виконання зобов'язань по Договору.

Також приписами п.9.3 договору було встановлено, що претензійний порядок досудового вирішення спорів є обов'язковим.

17. Відповідно до п.11.1 договору, він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 15.02.2017р., а в частині виконання гарантійних зобов'язань «Постачальника», що передбачені даним договором - до спливу гарантійних строків.

18. Місцевим судом було встановлено та сторонами не оспорюється, що заявка на поставку продукції №041-5/10662 була направлена Позивачем - 09.12.2016р. (а.с.17), що також вбачається з копії квитанції «Укрпошти» (а.с.18) та отримана Відповідачем 12.12.2016р. (роздруківка з сайту «Укрпошти» - а.с.44).

19. Між тим, Відповідач продукцію у визначений умовами договору строк не поставив, у зв'язку з чим Позивач листом №041-5-21/249 від 11.01.2017р. (а.с.21) повідомив останнього (Відповідача) про порушенням ним умов договору та прострочення терміну поставки, в зв'язку з чим просив добровільно сплатити штрафні санкції.

19.1. В матеріалах справи наявна видаткова накладна №РН-02/09/03 від 09.02.2017р. на суму 155209,14грн. (а.с.19), підписана представником Замовника - Говорун Н.В. (довіреність №1/24 від 09.02.2017р. (а.с.101) із зазначенням дати під графою «отримав(ла)» - 13.02.2017р. з підписом не ідентифікованої особи, за свідченнями Позивача - завідуючої складом (комірником) №1 Рівненського відділення «Складське господарство» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Книшук Н.С. Саме дату отримання товару 13.02.2017р. зазначає Позивач у позовній заяві та в поданій апеляційній скарзі, посилаючись, зокрема, на прибутковий ордер №608 датований 13.02.2017р. (а.с.20).

19.2. Своєю чергою, Відповідач наполягає на тому, що товар був поставлений 09.02.2017р., посилаючись на дату цієї видаткової накладної та дату наданої до матеріалів справи податкової накладної №20901 від 09.02.2017р. (а.с.а.с.103, 104), яка була складена останнім в день виникнення податкових зобов'язань та зареєстрована в Єдиному державному реєстрі податкових накладних Замовником - 21.02.2017р. (а.с.105) В матеріалах справи також наявні копії платіжні доручення про здійснення оплати товару №2573 від 13.03.2017р. та №3724 від 26.04.2017р. (а.с.а.с.45, 46).

При цьому, у відзиві на позовну заяву Відповідач зазначив (а.с.39), що оригінал означеної видаткової накладної у нього відсутній та не може бути поданий до суду через неповернення його Позивачем.

19.3. Зі змісту видаткової накладної №РН-02/09/03 вбачається, що вона була складена 09.02.2017р. у м. Запоріжжя, тоді як товар доставлявся за неспростованими поясненнями Позивача автомобільним транспортом на склад Замовника у м. Вараш Рівненської області.

20. З матеріалів справи вбачається, що листом-відповіддю №03/07/17 від 07.03.2017р. (а.с.23) Відповідач зобов'язався сплатити штрафні санкції в добровільному порядку.

Так Позивачем направив Відповідачу факсограму №041-5-15/1801-е від 25.04.2017р. (а.с.22) про сплату в добровільну порядку штрафних санкцій в розмірі 15831,33грн.

Відповідач листом-відповіддю №03/06/17 від 19.06.2017р. (а.с.24) просив Замовника зменшити нараховану суму штрафних санкцій на 80%, у чому листом №041-4/5702 від 06.07.2017р. (а.с.47) було відмовлено останнім.

В листі №21/07.2017р. від 21.07.2017р. (а.с.50) Відповідач повідомив Позивача, що поставка продукції відбулась 09.02.2017р., а отже прострочення триває 28 днів і нарахування штрафу є безпідставним.

Між тим, претензією №001-9/7215 від 22.08.2017р. (а.с.25) Позивач вимагав сплати Відповідача протягом 20 днів 5432,32грн. пені та 10864,64 грн. штрафу, зазначаючи, що поставка продукції відбулась лише 13.02.2017р. та прострочення складає 35 днів.

Відповідачем було надіслано лист-відповідь №11/09/17 від 11.09.2017р. (а.с.27), в якому останній зазначив, що загальна сума пені та штрафних санкцій складає 1232,58 грн. (з урахуванням порушення строків оплати продукції та 28 днів прострочення) та запропонував Позивачу добровільно шляхом взаємного прощення погодити сплату в розмірі саме 3113,28грн., як різницю між законно нарахованими штрафними санкціями та сумою прощення.

Згодом, Позивачем було надіслано Відповідачу досудове попередження №001-9/9566 від 06.11.2017р. (а.с.26) про сплату штрафних санкцій: 5432,32 грн. - пені та 10864,64 грн. - штрафу, протягом 20 днів.

Листом №06/12/2017р. Відповідач зазначив, що у нього відсутні правові підстави задовольняти в повному обсязі заявлені вимоги Позивача, зазначаючи датою поставки - 09.02.2017р. (прострочення менше 30 днів), а також запропоновано останньому шляхом взаємного прощення (враховуючи порушення строків оплати продукції) сплати йому 3113,28грн.

21. Відтак, враховуючи нездійснення наразі Відповідачем оплати штрафних санкцій за несвоєчасно поставлену продукцію на загальну суму 16296,96грн. за договором про закупівлю №1365 від 16.11.2016р., Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» звернулось до господарського суду з позовними вимогами про стягнення означеної суми заборгованості, з якої 5432,32грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором про закупівлю №1365 від 16.11.2016р. щодо своєчасної поставки продукції за період з 09.01.2017р. по 12.02.2017р. та 10864,64грн. - штрафу за прострочення на строк понад 30 днів.

22. Вказані в п.п.14-21 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються так само, як і встановлена місцевим судом обставина нездійснення Відповідачем своєчасної поставки товару за заявкою Позивача.

Зважаючи на вказані обставини, спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів законодавства, що регулюють відносини з поставки (купівлі-продажу).

VІ. Оцінка апеляційного суду:

23. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб'єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

24. Сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні Відповідача до сплати штрафних санкцій за порушення (прострочення у виконанні) зобов'язань зі своєчасної поставки, обумовленої в договорі про закупівлю №1365 від 16.11.2016р. продукції за заявко №041-5/10662 від 09.12.2016р. Позивача.

25. Беручи до уваги правову природу укладеного договору про закупівлю №1365 від 16.11.2016р., кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

26. Беручи до уваги встановлену ст.204 Цивільного кодексу України та не спростовану в межах цієї справи в порядку ст.215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов'язків сторін.

27. Як встановлено ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, ст.ст.655, 662 та 663 Цивільного кодексу України, Продавець зобов'язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов'язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки.

Наразі, отримання коштів (штрафних санкцій) за прострочення виконання такого зобов'язання з поставки товару є належним об'єктом судового захисту у розумінні ст.5 Господарського процесуального кодексу України та ст.15 Цивільного кодексу України правом Позивача, примушення Відповідача до сплати яких - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого зобов'язання з боку останнього.

28. Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

29. Враховуючи викладене, Відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення своєчасної поставки товару за договором, що зумовлює право Позивача на нарахування у відповідності до п.9.1 його умов штрафних санкцій, а саме пені в розмірі 0,1% від суми непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, та штрафу в разі прострочення понад 30 діб поставки в розмірі 7% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції.

30. Так, беручи до уваги умови п.3.1 укладеного договору та вимоги ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що зобов'язання Відповідача з поставки товару повинно було бути виконано останнім у строк по 08.01.2017р. (включно), який є вихідним днем та з урахуванням вимог ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України переноситься на 09.01.2017р., а отже першим днем прострочення є - 10.01.2017р.

31. Між тим, проаналізувавши надані до матеріалів докази, в тому числі доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу щодо дати поставки продукції, враховуючи відомості зазначені у видатковій накладній №РН-02/09/03 від 09.02.2017р. (13.02.2017р. - як зазначає Позивач та 09.02.2017р. - як зазначає Відповідач), судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначенням дати такої поставки саме 09.02.2017р, зазначаючи наступне.

31.1. Видаткова накладна згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним документом бухгалтерського обліку, який фіксує факт здійснення господарської операції та складається, в даному випадку, Постачальником й направляється Замовнику разом з продукцією, що поставляється, відповідно до п.8.1 укладеного договору. Таким чином, складання відповідної видаткової накладної 09.02.2017р. здійснювалось Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» при відвантажені продукції у транспортний засіб з метою подальшого транспортування до місця поставки відповідно до умов п.3.1 договору. Своєю чергою, враховуючи визначене цим пунктом договору місце поставки - м. Вараш Рівненської обл., поставка продукції від Постачальника, який знаходиться в м. Запоріжжі, здійснена 09.02.2017р. (датою складання видаткової накладної) бути не могла, з приводу чого зауваження Позивача в апеляційній скарзі є слушними.

Враховуючи наведене, виставлена дата у видатковій накладній під графою «отримав(ла)» - 13.02.2017р. з підписом у штампі підприємства Вантажоодержувача - Рівненське відділення «Складське господарство» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (копія видаткової накладної доданої до апеляційної скарги - а.с.130) свідчить, за висновком апеляційного суду, про фактичну поставку продукції Відповідачем саме 13.02.2017р., беручи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів прийняття/доставки продукції саме 09.02.2017р.

31.2. Означений висновок суду узгоджується зі змістом прибуткового ордеру №608, в якому за синтетичним обліком Позивача момент здійснення постачання обліковується саме 13.02.2017р., що не було ані оцінено, ані спростовано місцевим судом.

Натомість, факт виписки довіреності №1/24 Позивачем на Говорун Н.В. від 09.02.2017р. - моментом відвантаження продукції з м. Запоріжжя сам по собі жодної мірою не впливає на можливість визначення цієї дати моментом доставки вантажу.

31.3. Посилання місцевого суду на податкову накладну №20901, складену на підставі видаткової накладної саме 09.02.2017р., також не може вважатися обґрунтованим, оскільки податкова накладна в даному випадку має похідний характер від операції, опосередкованої видатковою накладною, а відтак, оскільки суд має можливість оцінити зміст саме первісного документу, тлумачення Відповідача факту складеного однобічно вторинного документу в принципі не може спростовувати висновку суду. Наразі, свого примірнику видаткової накладної, зміст якої щодо застереження Вантажоодержувача про момент отримання продукції міг би піддавати сумніву позицію Позивача, до справи не надано.

32. Своєю чергою, посилання місцевого суду на те, що виставлена дата у видатковій накладній знаходиться не в графі «отримав(ла)», що позбавляє можливості дійти висновку про отримання товару уповноваженою особою Позивача саме 13.02.2017р. є безпідставним, оскільки бланк видаткової накладної не містить відповідної графи для виставлення фактичної дати отримання продукції, на що слушно зауважив Скаржник.

При цьому, зміст п.8.4. договору дає підстави для висновку про передбачуваність сторонами неспівпадіння дати складання видаткової накладної Постачальником і моментом підписання такої накладної Вантажоодержувачем. При цьому, саме остання дата і визначає момент здійснення поставки, тоді як сторонами договору не застережено, у якій саме інший спосіб такий момент підписання накладної Вантажоодержувачем має бути зафіксований в ній представником останнього.

33. Таким чином, відповідно до викладеного в п.п.31, 32 цієї постанови, період прострочення поставки Відповідачем за висновком апеляційного господарського суду складає проміжок часу з 10.01.2017р. по 12.02.2017р. і становить 34 дні, а отже стягнення з Відповідача штрафу в розмірі 10864,64грн., передбаченого п.9.1 договору, є обґрунтованим. Окрім того, з урахування визначено періоду стягненню з Відповідача підлягає пеня в розмірі 5277,11грн. (розрахунок здійснено за допомогою програмних засобів Інформаційно-правової системи «Ліга-Закон»).

Відтак, висновки місцевого суду щодо визначення моменту поставки і періоду прострочення не відповідають фактичним обставинам справи, що за змістом п.3 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України є достатньою підставою для скасування переглядуваного рішення у відповідній частині.

34. Враховуючи викладене в п.п.31-33 цієї постанови, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 1705,17грн. та штрафу в розмірі 10864,64грн., що зумовлює і частковість задоволення апеляційної скарги Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція».

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені Позивачем судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги розподіляються між сторонами пропорційно задоволених вимог за результатами апеляційного перегляду.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 277, 281 - 284, 288, 327 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція», м. Вараш Рівненської області на рішення Господарського суду Запорізької області від 28.02.2018р. (повний текст підписано 12.03.2018р.) у справі №908/2471/17 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 28.02.2018р. (повний текст підписано 12.03.2018р.) у справі №908/2471/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція», м. Вараш Рівненської області щодо стягнення пені в розмірі 1705,17грн. та штрафу в розмірі 10864,64грн. за договором про закупівлю №1365 від 16.11.2016р., у зв'язку з чим викласти п.2 резолютивну частині рішення в наступній редакції:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» (69006, м. Запоріжжя, вул.Північне шосе, буд. 69а, ідентифікаційний код 30105738) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд.3, ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» (34400, Рівненська область, м. Вараш, ідентифікаційний код 05425046) пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором про закупівлю №1365 від 16.11.2016р. щодо своєчасної поставки продукції в сумі 5277,11грн., штрафу за прострочення на строк понад 30 днів в сумі 10864,64грн. та судовий збір в сумі 1584,76грн.»

3. В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 28.02.2018р. (повний текст підписано 12.03.2018р.) у справі №908/2471/17 залишити без змін.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» (69006, м. Запоріжжя, вул.Північне шосе, буд. 69а, ідентифікаційний код 30105738) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд.3, ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» (34400, Рівненська область, м. Вараш, ідентифікаційний код 05425046) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2377,14грн.

5. Доручити Господарському суду Запорізької області видати накази на примусове виконання цієї постанови, оформивши їх у відповідності до вимог ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

6. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 10.05.2018р.

Головуючий, суддя-доповідач: Д.О. Попков

Судді: О.В. Стойка

О.О. Радіонова

Надрук. 4примірн.: 1-2 - сторонам, 3-у справу, 4- ГСЗО

Надіслано судом до ЄДРСР - 10.05.2018р.