ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.05.2018 Справа № 905/585/18

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сілвер Бюро», м. Костянтинівка

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м. Краматорськ

предмет позову: стягнення 242 565,68грн., у тому числі:

3 % річних у сумі 43 652,36 грн. та

інфляційні нарахування у розмірі 198 913,32 грн.

підстави позову: неналежне виконання відповідачем зобовязання щодо оплати за договором №91-Е/03 від 08.10.2003 р. з організації транспортно-експедиторського обслуговування

Суддя Матюхін В.І.

Секретар судового засідання Вороніна О.С.

Представники:

позивача: не зявився (не викликався);

відповідача: не зявився (не викликався).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сілвер Бюро» звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» 242 565,68грн., у тому числі:

· 198 913,32 грн. інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання за період березень 2016р. вересень 2017р.;

· 43 652,36 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 12.02.2016р. по 06.10.2017р. (включно).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що:

- рішенням господарського суду Донецької області від 02.02.2017р. у справі № 905/2772/16 стягнуто з ПАТ «Енергомашспецсталь» на користь ТОВ «Сілвер Бюро» заборгованість за договором з організації транспортно-експедиторського обслуговування №91-Е/03 від 08.10.2003р. заборгованість у сумі 907 800,65 грн. та на відшкодування сплаченого судового збору 13 617,01 грн., а всього 921 417,66 грн.;

- під час примусового стягнення з боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заборгованість погашена не була;

- ПАТ «Енергомашспецсталь» перерахувало на користь ТОВ «Сілвер Бюро» відповідно до платіжного доручення № 8395 від 29.08.2017р. 421 417,66 грн. та відповідно до платіжного доручення № 9431 від 06.10.2017р. 499 999,35 грн.

Відповідач відзивом позов не визнав з посиланням на те, що:

- спірні правовідносини виникли з договору, були результатом його неналежного виконання і були розглянуті судом у справі №905/2772/16;

- нарахування, передбачені ст.625 ЦК, встановлюють відповідальність за порушення грошових зобов'язань і могли бути застосовані тільки на етапі судового розгляду справи про стягнення заборгованості за договором;

- на спірні правовідносини (стадія примусового виконання рішення суду) положення ст.625 ЦК не поширюються;

- «позивач не має права на застосування до відповідача санкцій, передбачених ст. 625 ЦК, оскільки правовідносини сторін виникли не з порушення зобов'язання відповідачем, а з примусового виконання рішення суду».

Також відповідач наполягає на тому, що після набрання рішенням суду законної сили замість боржника і кредитора і обов'язку сплатити борг (грошове зобов'язання) відповідно до Закону «Про виконавче провадження» з'являються стягувач і боржник. Обов'язок боржника погасити грошове зобовязання трансформується в необхідність виконання рішення.

Відповідно до ст.327 Господарського кодексу України, після вступу в законну силу рішення суду по справі №905/2772/16 і видачі наказу, кредитор і боржник за договором (позивач і відповідач) перетворилися у стягувана і боржника, їхні стосунки в даному випадку стали регулюватися Законом «Про виконавче провадження», а не Цивільним кодексом.

Між сторонами виконавчого провадження вже не існує цивільних відносин в розумінні ч.1 ст.1 ЦК, оскільки відсутня диспозитивність: вільне волевиявлення сторін, і навпаки - з'явився примус до виконання. Тому відносини, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, не мають характеру цивільно-правових у розумінні ч.1 ст.1 ЦК і не регулюються ЦК. а регулюються положеннями Закону «Про виконавче провадження».

Виходячи з того, що рішенням суду від 02.02.2017р. припинені договірні відносини між сторонами і вони трансформувалися з приватноправових (договірних) в публічно- правові (з примусового виконання рішення суду), правові відносини для нарахування санкцій, передбачених ст.625 ЦК, відсутні.

Правовідносини, що існують між сторонами на даному етапі, виникли не з порушення грошового зобовязання, а з примусового виконання рішення та регулюються нормами законодавства про виконавче провадження.

Одночасно відповідачем заявлене клопотання про зменшення розміру господарських санкцій, що підлягають стягненню з ПАТ «Енергомашспецсталь».

Ухвалою від 02.05.2018:

- підготовче провадження було закрите і справу призначено до судового розгляду по суті. на 14.05.2018 року о 10:30 год.;

- явку представників позивача і відповідача в судове засідання визнано не обовязковою.

10.05.2018р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання мотивоване тим, що співробітник товариства, який представляє інтереси підприємства у даній справі - заступник начальника юридичного відділу ОСОБА_1, не може зявитись у засідання, оскільки він відряджений 14.05.2018р. до господарського суду Дніпропетровської області для прийняття участі у справі № 904/1650/18.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи з посиланням тільки на те, що співробітник товариства, який представляє інтереси підприємства у даній справі, не може зявитись у судове засідання, судом залишене без задоволення, оскільки явка представників сторін у судове засідання судом не визнавалась обовязковою.

Також суд констатує, що заявляючи клопотання про відкладення підготовчого засідання відповідач вказав як свого представника, який мав брати участь у даній справі, провідного юрисконсульта ОСОБА_2, у той час як заявляючи клопотання про відкладення судового розгляду по суті ПАТ «Енергомашспецсталь» своїм повноважним представником по даній справі вказує уже іншу особу - заступника начальника юридичного відділу ОСОБА_1 і не надає ніяких пояснень щодо неможливості явки провідного юрисконсульта ОСОБА_2, яка мала взяти участь у підготовчому засіданні. Як наслідок, суд вважає, що заявляючи клопотання про відкладення розгляду справи відповідач, який має у штаті не одного юрисконсульта, у дійсності зловживає своїми процесуальними правами.

Дослідивши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.02.2017р. у справі № 905/2772/16 стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілвер Бюро» заборгованість за договором з організації транспортно-експедиторського обслуговування №91-Е/03 від 08.10.2003р. у сумі 907 800,65 грн.

На виконання рішення, яке набуло законної сили 14.02.2017р., господарським судом 20.02.2017р. виданий відповідний наказ.

Рішення суду відповідачем у добровільному порядку виконане не було.

Для примусового виконання рішення господарського суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Сілвер Бюро» звернулось до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою про відкриття виконавчого провадження.

Постановою заступника начальника Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 23.03.2017р. (ВП №53631131) відкрите виконавче провадження.

Заходи примусового виконання рішення господарського суду Донецької області від 02.02.2017р. у справі № 905/2772/16, здійснених виконавчою службою, ніяких результатів не дали і судове рішення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» виконане не було.

Заборгованість у сумі 907 800,65грн. за договором з організації транспортно-експедиторського обслуговування №91-Е/03 від 08.10.2003р. відповідачем погашена у два етапи, а саме:

- платіжним дорученням № 8395 від 29.08.2017р. перераховано 421 417,66 грн. і

- платіжним дорученням № 9431 від 06.10.2017р. перераховано 499 999,35 грн.

Факт погашення відповідачем заборгованості підтверджений копіями платіжних доручень, доданих позивачем до позовної заяви і відповідачем під сумнів поставлений не був. У відзиву на позов відповідач тільки зазначив, що станом на березень 2018 року рішення господарського суду Донецької області від 02.02.2017р. у справі № 905/2772/16 виконане повністю.

За таких обставин і зважаючи на те, що:

· відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу;

· згідно п.1 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору;

· ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін);

· відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом;

· ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачене, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом;

· сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 12.02.2016р. по 29.08.2017р. (включно) від суми боргу 907 800,65грн. становить 42 090,72грн., яка співпадає з заявленою сумою позивача, а саме 42 090,72грн.;

· сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 30.08.2017р. по 06.10.2017р. (включно) від суми боргу 486 382,99грн. становить 1 519,11грн., позивачем заявлена більша сума, а саме 1 561,64грн.;

· загальна сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 12.02.2016р. по 06.10.2017р. (включно) становить 43 609,83грн., позивачем заявлена більша сума, а саме 43 652,36 грн.;

· сума інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання за період березень 2016р. серпень 2017р. (сукупний індекс інфляції 120.81%) від суми боргу 907 800,65грн. становить 188 913,32грн., позивачем заявлена така ж сума 188 913,32грн.;

· сума інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання за вересень 2017р. (сукупний індекс інфляції 102,0%) від суми боргу 486 382,99грн. становить 9 727,66грн., позивачем заявлена більша сума 10 000,00грн.;

· загальна сума інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання за період березень 2016р. вересень 2017р. становить 198 640,98грн., позивачем заявлена більша сума 198 913,32 грн.;

· зауважень щодо розрахунку здійснених нарахувань відповідачем не заявлено,

господарський суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, але з огляду на помилку, допущену позивачем у розрахунках, зокрема у суму заборгованості безпідставно включена сума, стягнута судом на відшкодування сплаченого судового збору 13 617,01 грн., підлягають задоволенню частково, а саме щодо стягнення:

ь 3% річних - у сумі 43 609,83грн.;

ь інфляційних втрат - у сумі 198 640,98грн.

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Заперечення відповідача судом до уваги не взяті з огляду на наступне.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

З огляду на те, що сплата трьох процентів річних, так само як й інфляційні нарахування, не є штрафними санкціями, не підлягає задоволенню клопотання ПАТ «Енергомашспецсталь» про зменшення розміру господарських санкцій, що підлягають стягненню з нього (предметом розгляду по даній справі не є господарські санкції).

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.193 Господарського кодексу України і керуючись ст.ст.43, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково у сумі 242 250,81грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (юридична адреса: 84306, Донецька область, м. Краматорськ, код ЄДРЮФОП 00210602) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілвер бюро» (85114, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ленінградська, буд.4, код ЄДРЮФОП 31198802) 198 640,98грн. інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання, 43 609,83грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, 3 633,76грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

В іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, передбаченому п.17.5 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення (складення повного судового рішення).

Суддя В.І. Матюхін