ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2018м. ДніпроСправа № 904/495/18
за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м.Кривий Ріг

про стягнення 255 360,00 грн. недобору провізної плати

Суддя Красота О.І.

За участю секретаря судового засідання Нерух Н.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №1785 від 26.10.2017р. представник

від відповідача: ОСОБА_2 дов. №14-472юр від 22.11.2017р. представник

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, яким просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" 255 360,00 грн. недобору провізної плати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору №ПР/ДН-2-07/138/1808/НЮп від 02.01.2008р. "Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги", предметом якого є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних із перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги. ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" при перевезеннях металопродукції використовуються напіввагони, обладнані знімним дахом, після розвантаження вагони повертаються під наступне навантаження з додатковим обладнанням, до кінця 2016 року перевезення здійснювалися на особливих умовах.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 26.04.2016 № 161 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства транспорту та звязку України" затверджено зміни до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26 березня 2009 року № 317, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2009 року за № 340/16356. Зокрема в пункті 24.1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги зазначено, що при перевезенні порожніх вагонів перевізника з додатковим обладнанням (перевізним пристосуванням), маса якого не включена до маси тари вагона, крім нарахованої за тарифною схемою 14 плати за перевезення вагона, стягується додаткова плата, яка нараховується за тарифною схемою 1 множенням ставки за 1 тонну (ставка понад 72,5 тонни) на розрахункову масу обладнання (перевізного пристосування). Якщо додаткове обладнання негабаритне, то плата за нього збільшується на 20%.

Позивач зазначає, що розрахунок плати за вказані перевезення повинен здійснюватися як за вантаж, тобто за тарифною схемою 1 для універсального вагону Збірника тарифів. Однак, за договором на особливі умови від 22.04.2016 № НЗ-1-18/89 перевезення здійснювалося за кодом ЄТСНВ - 421034, як порожній рейковий рухомий склад по схемі 14.1 Збірника тарифів. Дія вказаного договору скінчилася 31.12.2016.

При проведенні ревізії (акт перевірки від 03.08.2017) було виявлено, що після закінчення дії договору на особливі умови від 22.04.2016 № НЗ-1-18/89 залізницею за вказані перевезення недоотримано тариф за перевезення у розмірі 255 360,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2018р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розгляд справи призначено на 06.03.2018р.

26.02.2018р. представник Відповідача надав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає наступне:

26 квітня 2016 року Наказом Міністерства інфраструктури України № 161 внесені зміни до п. 24.1. Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ним послуги, а саме виключено плату за перевезення додаткового обладнання у порожніх вагонах. Розрахунок плати за вказані перевезення повинен здійснюватися як за вантаж, тобто за тарифною схемою 1 для універсального вагону Збірника тарифів. Однак, враховуючи те, що 22 квітня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № НЗ-1-18/89 за яким сторони узгодили перевезення вантажів на особливих умовах, оплата за послуги до 31 грудня 2016 року здійснювалася на підставі Договору № НЗ-1-18/89. На думку позивача, починаючи з 1 січня 2017 року плата за перевезення порожніх власних (орендованих) вагонів з додатковим обладнанням мала б здійснюватися відповідно до збірника тарифів, як за перевезення вантажу масою 10 тон.

Відповідно до позовної заяви, послуги по яким Позивач провів невірне нарахування, були надані у січні-лютому 2017 року. Свої розрахунки Позивач здійснював за допомогою програмного забезпечення АРМ ТВК. Відповідач вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що відповідно до умов Договору перевезень (п.2.3, 3.2), обов'язок по обліку нарахованих і сплачених грошових коштів покладено на залізницю, та їй надано інструменти для перевірки правомірності нарахування та сплати грошових коштів за послуги - проведення звірки розрахунків. При цьому Позивач у позовній заяві жодним чином не пояснює чому в обліку нарахування плати, що є зоною відповідальності Позивача, було допущено помилку, а саме застосовано невірний коефіцієнт, та чому це не було виявлено на підставі актів звірки.

Щодо пропущення Позивачем строку позовної давності, Відповідач зазначає, що враховуючи що внесення змін до збірника тарифів відбулося 26 квітня 2016 року Наказом Міністерства інфраструктури України № 161, та позивач був повідомлений про нові тарифи на послуги. Навіть беручи до уваги, що до 31 грудня 2016 року діяли особливі умови перевезення (відповідно до Договору № НЗ-1-18/89 від 22 квітня 2016 року), то починаючи з 1 січня 2017 року Позивач повинен був проводити нарахування плати на підставі діючих тарифів. Відповідач звертає увагу на те, що послуги за всіма накладними які перераховані у позовній заяві були надані ще в січні-лютому 2017 року, що підтверджується відповідними записами у п.п.51,52,55,56 накладних. Оскільки послуги з перевезення вантажів було надано у січні-лютому 2017 року, то з урахуванням 5 ст. 315 Господарського кодексу України та 137 статуту залізниць, строк позовної давності сплив 31 серпня 2017 року.

Позивач вважає, що недобір провізної плати було виявлено під час ревізії, що проводилася ревізорами відділу комерційної роботи та маркетингу Криворізької дирекції залізничних перевезень регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", про що було складено відповідний акт від 3 серпня 2017 року. На підставі акту ревізії, Позивачем 7 серпня 2017 року було складено акт загальної форми № 6231. Однак, на думку Відповідача, акт загальної форми № 6231 від серпня 2017 року, складено не по факту виявлення недобору, а лише для фіксування результатів ревізії яка була проведена 3 серпня 2017 року, що не відповідає правилам складання актів, оскільки особи які підписали акт загальної форми 6231 від серпня 2017 року, не виявляли факт недобору і фактично не можуть засвідчити обставини, що стали підставою для складання акту.

Відповідач не визнає належним доказом і акт ревізії. В акті ревізії не зазначено, час перевірки, місце перевірки, що саме перевіряли (накладні, виписку по особовому рахунку, в якій формі), за який період часу здійснювалася перевірка.

Додатково Відповідач зазначає, що як акт ревізії, так і акт загальної форми, які надані Позивачем до позовної заяви, є неналежно оформленими документами, оскільки містять посилання на додаток - перелік накладних та додаток - перелік вагонів, при цьому не зазначено про дату складення додатків та такі додатки є безномерними. Зазначене виключає можливість встановити факт того, що перевірка проводилась саме за накладними та вагонами зазначеними у самому акті загальної форми. Не надано жодного доказу того, що Позивач був позбавлений можливості виявити такі порушення раніше ніж було проведено ревізію

В даному випадку, на думку Відповідача, строк позовної давності необхідно рахувати з дати надання послуг (дата накладної), тому, що обов'язок по веденню обліку нарахованих і сплачених грошових коштів покладено саме на Позивача. І саме Позивач, повинен бути обізнаний які тарифи діють в період надання послуг, та як вони нараховуються і сплачуються контрагентами. Враховуючи вищенаведене, Відповідач вважає, що в його діях відсутня будь-яка вина, яка могла б спричинити нанесення Позивачу заявлених ним збитків. Як зазначив Вищій Господарський Суд України в своїй Постанові від 16.03.2010р. за № 7/135 "Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою винної сторони та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки". Позивачем у позовній заяві не умотивовано наявність вини відповідача, прямого причинного зв'язку між протиправними діями Відповідача та виникненням шкоди, що позбавляє право на застосування в даних правовідносинах статті 1166 ЦК України.

Тому, на думку Відповідача, недоведеність правової підстави позову та правомірності позовних вимог є підставою для відмови у позові.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2018р. відкладено підготовче засідання на 27.03.2018р.

20.03.2018р. Представник Позивача надав відповідь на відзив, в якій з приводу застосування строків позовної давності зазначив, що спір про право, виник не раніше настання події, що є підставою для звернення з позовними вимогами, а саме: виявлення остаточної суми недобору провізної плати, зафіксованої актом ревізії від 03.08.2017р. та актом загальної форми №6231 від 07.08.2017р., який є документальною підставою для матеріальної відповідальності вантажовласника. Таким чином, строк позовної давності, передбачений ст.137 Статуту залізниць України, спливає 07.02.2018р. згідно опису вкладення та поштової квитанції позовну заяву №НЮс-01/32 від 31.01.2018р. було направлено до господарського суду 01.02.2018р. отже 6-місячний строк позовної давності позивачем пропущено не було.

Також Позивач зазначає про те, що Відповідач будучи обізнаним щодо внесення змін до Збірника тарифів, продовжує з січня 2017 року здійснювати оплату за перевезення вантажів та надані послуги на умовах договору №НЗ-1-18/89 (МО-22/57) дія якого скінчилася 31.12.2016р.

20.03.2018р. Позивач надав доповнення до відповіді на відзив, в яких просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2018р. відкладено підготовче засідання на 03.04.2018р.

Представник Позивача 29.03.2018р. подав клопотання про залучення до матеріалів справи документів, а саме: копію додатку до акту загальної форми № 6231 на 9 арк., опис та чек, як доказ направлення Відповідачу.

Представник Відповідача 03.04.2018р. подав заперечення, в яких просить суд відмовити у задоволенні позову та застосувати строк позовної давності.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2018р. продовжено строк розгляду справи у підготовчому провадженні на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 26.04.2018р.

13.04.2018р. та 18.04.2018р. Позивач подав відповідь на заперечення.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.05.2018р.

Технічна фіксація судового процесу здійснювалася на носій CD-R №1010827АR18231.

У порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників Позивача та Відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Взаємовідносини залізниці з контрагентами визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та відповідними договорами. Взаємовідносини Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - залізниця, Позивач) з Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - Відповідач) регулюються договором №ПР/ДН-2-07/138/1808/НЮп від 02.01.2008р. про організацію ввезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги (далі Договір)(а.с.17).

Згідно п.1.1 Договору предметом цього договору є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

У відповідності до п.2.1. Договору вантажовласник зобов'язується пред'являти залізниці у визначені терміни місячні плани перевезень в електронному вигляді, при цьому оригінали заявок, оформлені на бланках ГУ-12 (ГУ-12К) та заявки на подачу вагонів (контейнерів) надавати згідно правил перевезень вантажів. Здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу.

Залізниця зобов'язується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками та надавати вантажовласнику додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, в тому числі за вільними тарифами, перелік яких зазначається в додатку до цього договору (п. 2.2 договору).

Для проведення розрахунків і обліку сплачених грошових коштів залізниця відкриває для вантажовласника особовий рахунок з присвоєнням коду платника №7848688 і коду вантажовідправника (вантажоодержувача) № 3437 (п. 2.3 договору).

На виконання умов договору залізниця протягом 2017 року здійснювала перевезення продукції ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" у власних вагонах з додатковим обладнанням (знімним дахом), та після вивантаження повертала їх у порожньому стані відповідачу.

У міру виконання перевезень та надання послуг залізниця списує відповідні суми грошових коштів (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи), крім спірних, з особового рахунку вантажовласника на підставі оформлених установленим порядком перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами) і т. ін. (п. 3.2 договору).

Договір укладено строком на 1 рік і вступає в дію з моменту підписання його обома сторонами. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір продовжує діяти до надходження такої пропозиції зі здійсненням всіх розрахунків за виконані залізничні перевезення та надані додаткові послуги (п. 8.4 договору)

Найменування ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" було змінено на Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" згідно рішення від 21.04.2011р., сторони уклали додаткову угоду № 14 від 05.05.2011р. до договору № ПР/ДН-2-07/138/1808/Нюп від 02.01.2008р. "Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги".

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" було реорганізоване шляхом злиття з підприємствами залізничного транспорту, і на базі цих підприємств було утворено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", яке стало правонаступником цих підприємств.

20.01.2016 сторони уклали додаткову угоду № 35/32 з протоколом розбіжностей, відповідно до якої надалі стороною договору було визначено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця". Додаткова угода за згодою сторін набрала чинності з 01.12.2015р.

Провізна плата за перевезення порожніх вагонів нараховувалась відповідно до п. 24.1 Розділу П "Правила застосування тарифів" Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 р. № 317.

Вищезазначеним пунктом передбачено, що при перевезенні порожніх власних (орендованих) вагонів з додатковим обладнанням, яке не входить до тари вагону, крім нарахованої за тарифною схемою 14 Розділу IV "Ставки плати за перевезення" плати за перевезення власного (орендованого) вагона, стягувалась додаткова плата, яка нараховувалась за тарифною схемою 1 цього розділу (базова ставка за 1 т при завантаженні вагона понад 72,5 т) множенням ставки за 1 тону на розрахункову масу обладнання. Якщо додаткове обладнання негабаритне, то плата за нього збільшувалась на 20 %.

Згідно п.4.6 Розділу П "Правила застосування тарифів" збірника тарифів для розрахунку плати за перевезення в окремому вагоні додаткового обладнання (перевізних пристосувань), які не включені до маси тари вагона, у тому числі багаторазових засобів пакетування, що належать відправникам і одержувачам, приймається маса, визначена за табл. 1 цього пункту на підставі округленої до повних тонн маси цього обладнання (перевізних пристосувань). Відповідно до цієї таблиці розрахункова маса обладнання універсального вагону до 12 т, визначається, як 10 т.

Наказом Міністерства інфраструктури України № 161 від 26.04.2016р. до Збірника тарифів було внесено зміни, п. 24.1 Розділу П "Правила застосування тарифів" було викладено в новій редакції, відповідно до якої попередній порядок нарахування провізної плати зберігався тільки у випадках при перевезення порожніх вагонів перевізника з додатковим обладнанням.

Так, нарахування плати за перевезення порожніх власних (орендованих) вагонів з додатковим обладнанням мало здійснюватись за тарифною схемою 1 Розділу П "Правила застосування тарифів" збірника тарифів.

30.12.2015р. між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" укладено договір № Н/ 436а (МО-22/147) на перевезення вантажів на особливих умовах.

22.04.2016р. між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" укладено додаткову угоду № НЗ-1-18/89 ( МО-22/57) до вищезазначеного договору на перевезення вантажів на особливих умовах (а.с.23).

Цим договором та угодою було передбачено, що при перевезенні порожніх вагонів із знімним обладнанням (знімним дахом) тариф має нараховуватись відповідно до п. 24.1 Розділу П "Правила застосування тарифів" збірника тарифів.

Строк дії договору закінчився 31.12.2016р., починаючи з 01.01.2017р. плата за перевезення порожніх власних (орендованих) вагонів з додатковим обладнанням мала нараховуватись за тарифною схемою 1 Розділу П "Правила застосування тарифів" збірника тарифів, як за перевезення вантажу масою 10 т.

У травні 2017р. на адресу Відповідача прибували порожні вагони з додатковим обладнанням (знімним дахом), що повертались на його адресу після вивантаження.

Нарахування провізної плати здійснювалось програмним забезпеченням АРМ ТВК у порядку, передбаченому п. 24.1 Розділу П "Правила застосування тарифів". До нарахованих сум також застосовувався коефіцієнт, встановлений наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009р. № 317 в редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 26.04.2016р. № 161.

1. Розрахунок провізної плати за перевезення порожніх власних універсальних вагонів з додатковим обладнанням (знімним дахом) зі станцій Миколаїв-вантажний Одеської залізниці до станції Кривий Ріг-Головний Придніпровської залізниці у травні 2017р., який був стягнутий при відправленні по залізничним накладним №№ 40679813, 4701336, 40701468, 40701476, 40691230, 40691248, 40691271, 40691198, 40691206, 40691214, 40691263, 40716870, 40716854, 40716888, 40716847, 40716862, 40703324, 40703316, 40713380, 40643124, 40713406, 40691255, 40643207, 40643132, 40643223, 40643116, 40581456, 4581423, 40581431, 40581407, 40803439, 40621856, 40621773, 40621864, 40621799, 40652315, 40652281, 40652299, 40672628, 40679805, 40621872, 40581555, 40581522, 40581514, 40603466, 40603458, 40621815, 40621781, 40621831, 40621823, 40581589, 40723512, 40723546, 40723629, 40723496, 40723611, 40723520, 40723504, 40729204, 40727034, 40729212, 40727026, 40718421, 40718405, 40633927, 40633893, 40633901, 40629362, 40598260, 40598187, 40552200, 40672644, 40672610, 40675480, 40625238, 40627333, 40627291, 40627325, 40625220, 40625329, 40625352, 40625303, 40625154, 40625162, 40679763, 40679771, 40679789, 40672685, 40672636, 40672677, 40672693, 40625311, 40625170, 40625204, 40663817, 40663825, 40663833, 40652323, 40652273, 40625295 був наступним:

Плата за перевезення 1 порожнього власного (орендованого) вагона: 178,40 * 4 * 2,834 = 2 024,00 (грн.), де 178,40 - базова ставка тарифу за схемою 14.1 Розділу IV "Ставки плати за перевезення" за перевезення власного або орендованого вантажного (пасажирського) вагону з навантаженням до 12,5 т/вісь на відстань 244 км;

4 - кількість вісей у вагоні (графа 19 накладної);

2,834 - коефіцієнт, що застосовується до тарифів

Плата за перевезення додаткового обладнання (знімного даху) 1 порожнього вагона: 24,50 * 2,834 = 70,00 (грн.), де

24,50 - базова ставка тарифу за схемою 1 Розділу IV "Ставки плати за перевезення" (базова ставка за 1 т при завантаженні вагона понад 72,5 т) для власного або орендованого універсального вагона на відстань 244 км;

2,834 - коефіцієнт, що застосовується до тарифів

Разом плата за перевезення 1 порожнього вагона з додатковим обладнанням (знімним дахом: 2 024,00 + 70,00 = 2 094,00 (грн.). Плата за перевезення 100 вагонів: 2 094,00 * 100 = 209 400,00 (грн). Саме цю суму 209 400,00 грн. (без ПДВ) було нараховано та списано з особового рахунку Відповідача за перевезення 100 вагонів. Проте, Позивач вважає, що правильний розрахунок має бути наступним:

Плата за перевезення 1 порожнього власного (орендованого) вагона з додатковим обладнанням (знімним дахом): 2 292,00 * 1,842 = 4 222,00 грн., де 2 292,00- базова ставка тарифу за схемою 1 Розділу IV "Ставки плати за перевезення" за перевезення 10 т вантажу в універсальному власному або орендованому вагоні на відстань перевезення 244 км; 1,842 - коефіцієнт, що застосовується до тарифів.

Плата за перевезення 100 вагонів: 4 222,00 * 100 = 422 200,00 (грн). Позивач вражає, що саме цю суму 422 200,00 грн. (без ПДВ) необхідно було нарахувати та списати з особового рахунку відповідача за перевезення 10 вагонів. Таким чином, недобір провізної плати за перевезення 100 порожніх власних універсальних вагонів з додатковим обладнанням (знімним дахом) від ст. Миколаїв-вантажний Одеської залізниці до ст. Кривий Ріг-Головний Придніпровської залізниці у травні 2017 р. становить:

422 200,00 209 400,00 = 212 800,00 (грн.) (без ПДВ).

Загальна сума недобору плати за перевезення 100 порожніх власних універсальних вагонів з додатковим обладнанням (знімним дахом) становить:

212 800,00 (грн.) (без ПДВ)

ПДВ 20 % складає: 212 800,00 * 20 % = 42 560,00 (грн).

Позивач зазначає, що всього сума недобору з ПДВ становить: 212 800,00 + 42 560,00 = 255 360,00 (грн).

Відповідачем сума недобору провізної плати у розмірі 255 360,00 грн. не оплачена, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини п'ятої статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

За частиною другою статті 5 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457(далі Статут), нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до статті 71 Статуту взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Подача і забирання вагонів, а також маневрова робота на залізничних коліях, що належать підприємствам, здійснюються їх локомотивами. Якщо підприємство не має свого локомотива, подача і забирання вагонів та маневрова робота провадяться локомотивом залізниці за плату згідно з тарифом. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Статтею 6 Статуту Залізниць України передбачено, що накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка

укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Отже, належним чином оформлена залізнична накладна є угодою на перевезення вантажів залізничном транспортом, і на надання послуг по її візуванню укладення окремого договору не потрібно.

Між сторонами було укладено договір перевезення вантажу, який оформлено залізничними накладними (а.с.26-125). Договір перевезення повністю виконано сторонами.

Відповідно до параграфу 4 ст. 13 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі-УМВС), залізниці мають бути відшкодовані здійснені нею витрати за перевезеннями, в тому числі, не передбачені тарифами, що застосовуються, як, наприклад, витрати з виправлення завантаження, витрати з перевантаження, пов'язаного із виправленням завантаження, витрати з виправлення тари і пакування, необхідної для збереження вантажу, витрати з укривання вантажу брезентами та за користування самими брезентами в тому випадку, коли таке укривання не є обов'язком залізниці. Ці витрати мають бути встановлені окремо для кожного відправлення та підтверджені відповідними документами. Вказані витрати вписуються залізницею до накладної та стягуються з відправника, якщо витрати виникли на залізниці відправлення, або з одержувача, якщо вони виникли на залізниці призначення.

У випадку неправильного застосування тарифів або помилок в розрахунку при обрахуванні провізних платежів, а також у випадку не стягнення платежів недобір підлягає сплаті, а перебір - поверненню. Розрахунки недоборів і переборів за провізними платежами здійснюються у відповідності до ставок тарифів, які діяли на момент укладення договору перевезення (параграфу 5 ст. 15 УМВС).

Згідно з п. 1.3. Правил розрахунків за перевезення вантажів, остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. При цьому до оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення.

Відповідно до п. 1.10. Правил, остаточні розрахунки за експортні вантажі, за перевезення яких платежі були сплачені на станції відправлення, провадяться на прикордонній станції, яка передає вантаж на іноземну залізницю. Крім цього, виявлені суми недоборів або переборів по кожній відправці прикордонна станція зазначає в копії дорожньої відомості. Розрахунки за перебори та недобори в цих випадках провадяться фінансово-економічною службою залізниці з відправником.

Згідно залізничних накладних (а.с.26-125), які містяться в матеріалах справи, залізницею прийнято до перевезення вантаж з заначенням у графі 23 код вантажу - 421034.

Відповідно Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів (ЄТСНВ) в період після закінчення строку дії договору мав застосовуватися код вантажу 693176, який застосовується до знімного обладнання (турники, стійки, касети, призми, хлібні щити, стяжки, стропт та ін.).

Пунктом 3.3 Збірника тарифів на перевезення вантажів у межах України та пов'язані з ними послуги та Коефіціентів, що застосовуються до передбачено, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів у межах України та пов'язані з ними послуги встановлено, що при виявленні та станції призначення, що найменування вантажу не відповідає фактичному, неповне або неясне (неточне), то уточнення з метою перевірки правильності нарахування тарифу здійснюється до видачі вантажу з ініціативи станції (перевізника) або на вимогу одержувача шляхом унесення до перевізних документів у графі Найменування вантажу під попереднім неточним найменуванням уточненого найменування. Унесене до перевізних документів уточнене найменування завіряється підписами працівників станції (перевізника) та одержувача.

Таким чином, для добору тарифу за перевезення вантажів у випадку виявлення неправильного зазначеного коду необхідні обовязкові умови: виявлення такого факту та відповідно внесення уточнюючих даних до перевізного документу.

Недодержання процедури в частині внесення відповідних змін фактично виключає можливість в подальшому заявляти вимоги про стягнення донарахованої провізної плати, оскільки порушений порядок визначення та нарахування таких платежів.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 77 Цивільного кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1 та 2 Статті 86 Цивільного кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що між Позивачем та Відповідачем було погоджено ціну договору, як провізну плату, перевезення здійснено, оплату проведено, зміни у встановленому порядку до залізничної накладної не вносилися, тому позовні вимоги Позивача не підлягають задоволенню.

Стосовно клопотання Відповідача щодо застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до пункту 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Враховуючи те, що позовна заява необґрунтована, права особи, яка звернулась із позовом не порушені, тому до спірних відносин позовна давність застосуванню не підлягає.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 307 Господарського Кодексу України, ст. ст. 908, 920 Цивільного кодексу України, ст. ст. ст. ст. 73, 74, 77, 86, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

11.05.2018р.

Повне рішення складено 10.05.2018