ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2018 р.Справа № 922/278/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Управління праці та соціального захисту населення Куп'янської міської ради Харківської області, м. Куп'янськ, Харківська область
до Фізичної особи - підприємця Бринцова Сергія Віталійовича, м. Куп'янськ, Харківська область
про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності договору
за участю представників сторін:

позивача - Козирєв О.В., довіреність №21-07/01 від 03.01.2018р.

відповідача - Бринцов С.В.

ВСТАНОВИВ:

07.02.2018 року Управління праці та соціального захисту населення Куп'янської міської ради Харківської області (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Бринцова Сергія Віталійовича (відповідач) про визнання недійсним укладеного між позивачем та відповідачем договору №1-п від 11.04.2016р. на виплату компенсації на покриття фактично понесених збитків від перевезень окремих категорій громадян, що відповідно до чинного законодавства України мають право на пільговий проїзд міськими автобусними маршрутами та про застосування на підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України наслідків недійсності правочину.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.02.2018р. позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.02.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, почато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 15.03.2018р., запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати до суду відзив на позовну заяву.

У підготовчому засіданні 15.03.2018р. представник позивача просив прийняти до розгляду заяву про уточнення позовних вимог (вх. №5654 від 28.02.2018р.), в якій позивач просить суд:

- визнати недійсним укладений між позивачем та відповідачем договір №1-п від 11.04.2016р. на виплату компенсації на покриття фактично понесених збитків від перевезень окремих категорій громадян, що відповідно до чинного законодавства України мають право на пільговий проїзд міськими автобусними маршрутами;

- на підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України застосувати наслідки недійсності правочину, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 36579,49 грн., які були перераховані відповідачеві позивачем за договором №1-п від 11.04.2016р.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3524,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що договір № 1-п від 11.04.2016 р. був укладений на підставі укладеного між управлінням економіки Куп"янської міської ради та відповідачем договору на перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті № 184 від 21.12.2015р., який визнаний недійсним рішенням Господарського суду Харківської області від 04.07.2017р. по справі № 922/1616/17, що набрало законної сили, а тому договір № 1-п від 11.04.2016 р. підлягає визнанню недійсним згідно вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України. Окрім того, позивач просить застосувати на підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України наслідки недійсності правочину, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 36579,49 грн., які були перераховані позивачем відповідачеві за договором №1-п від 11.04.2016р.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.03.2018р. було прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог (вх. №5654 від 28.02.2018р.) та вирішено розглядати справу з урахуванням даних уточнень.

У підготовчому засіданні 15.03.2018р. було постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання від 15.03.2018р., про відкладення підготовчого засідання на 24.04.2018р. на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України, про що повідомлено відповідача ухвалою суду від 15.03.2018р. в порядку ст. ст. 120, 121 ГПК України.

10.04.2018 року до суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів (вх. №9215), які було досліджено судом та долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у підготовчому засіданні 24.04.2018р. просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 24.04.2018р. просив в позові відмовити, але у встановлений судом строк відзив на позов до суду не надав.

У підготовчому засіданні 24.04.2018р. сторони надали письмову згоду на розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого засідання (вх. №10640 від 24.04.2018р.).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.04.2018р. було закрито підготовче провадження у справі та за письмовою згодою сторін на розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого засідання (вх. №10640 від 24.04.2018р.) справу було призначено до судового розгляду по суті на 24.04.2018р.

Представник позивача у судовому засіданні 24.04.2018р. просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 24.04.2018р. просив в позові відмовити.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх в цілому та кожен доказ окремо, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішеннями виконавчого комітету Куп'янської міської ради Харківської області №136 від 15.04.2014р. та №189 від 17.05.2016р. (арк. 33-41) було затверджено Порядок відшкодування витрат надавачам послуг за пільгове перевезення окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування (надалі - Порядок).

У п. 3.2 Порядку визначено, що відшкодування витрат здійснюється на підставі договору про компенсацію витрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, укладеним між перевізником та управлінням праці та соціального захисту населення Куп'янської міської ради за наявності діючого договору на перевезення пасажирів автобусними маршрутами загального користування.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про автомобільний транспорт" забезпечення організації пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган міської ради відповідного населеного пункту.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.04.2016р. між позивачем (розпорядником) та відповідачем (перевізником) був укладений договір № 1-п від 11.04.2016 р. на виплату компенсації на покриття фактично понесених збитків від перевезень окремих категорій громадян, що відповідно до чинного законодавства України, мають право на пільговий проїзд міськими автобусними маршрутами (надалі - договір №1-п від 11.04.2016р.) (арк. 28-29).

Предметом даного договору є виплата розпорядником перевізнику коштів на покриття фактично понесених збитків від перевезень окремої категорії громадян, що відповідно до чинного законодавства України, мають право на пільговий проїзд міськими автобусними маршрутами.

Пунктом 2.2. договору №1-п від 11.04.2016р. визначено, що даний договір укладається між розпорядником та перевізником за умови наявності діючого договору між організатором міських пасажирських перевезень та перевізником про надання транспортних послуг населенню міста та затвердженого загального розміру субвенцій з державного та/або місцевого бюджетів на відповідний бюджетний рік.

Як зазначено у позовній заяві, за дорученням виконавчого комітету Куп"янської міської ради договори з перевізниками на перевезення пасажирів автомобільним транспортом укладає управління економіки Куп"янської міської ради (арк. 6).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, договір №1-п від 11.04.2016р. був укладений на підставі договору на перевезення пасажирів автомобільним транспортом №184 від 21.12.2015р., укладеного між управлінням економіки Куп"янської міської ради та відповідачем.

Позивач у позові просить визнати недійсним договір №1-п від 11.04.2016р., обгрунтовуючи свої вимоги тим, що договір № 1-п від 11.04.2016 р. був укладений на підставі укладеного між управлінням економіки Куп"янської міської ради та відповідачем договору на перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті № 184 від 21.12.2015р., який визнаний недійсним рішенням Господарського суду Харківської області від 04.07.2017р. по справі № 922/1616/17, що набрало законної сили, а тому договір № 1-п від 11.04.2016 р. підлягає визнанню недійсним згідно вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України. Окрім того, позивач просить застосувати наслідки недійсності правочину на підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 36579,49 грн., які були перераховані відповідачеві позивачем за договором №1-п від 11.04.2016р.

Відповідач, у свою чергу, просить в позові відмовити повністю.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

За змістом частини 3 статті 207 ГК України господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, вважається недійсним з моменту його виникнення.

Відповідно до норм статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Харківської області від 04.07.2017р. по справі № 922/1616/17, що набрало законної сили, позовні вимоги ФОП Гриненко Олександра Сергійовича, м. Куп'янськ до Управління економіки Куп'янської міської ради та ФОП Бринцова Сергія Віталійовича, м. Куп'янськ задоволено повністю. Визнано недійсний укладений між Управлінням економіки Куп'янської міської ради та ФОП Бринцовим С.В. договір на перевезення пасажирів автомобільним транспортом №184 від 21.12.2015р. Даним судовим рішенням встановлено, зокрема, що підставою для укладення договору на перевезення пасажирів автомобільним транспортом №184 від 21.12.2015р. є рішення Виконавчого комітету Куп'янської міської ради від 15.12.2015р. №500 "Про введення в дію рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників", яке визнано протиправним та скасовано постановою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 04.10.2016р. по справі №628/961/16-а, що набрала законної сили.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведені положення закону і те, що договір № 1-п від 11.04.2016 р. був укладений на підставі договору на перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті № 184 від 21.12.2015р., який визнаний недійсним рішенням Господарського суду Харківської області від 04.07.2017р. по справі № 922/1616/17, що набрало законної сили, суд дійшов висновку, що договір № 1-п від 11.04.2016 р. є недійсним з моменту його вчинення.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача про визнання недійсним договору №1-п від 11.04.2016р. на виплату компенсації на покриття фактично понесених збитків від перевезень окремих категорій громадян, що відповідно до чинного законодавства України, мають право на пільговий проїзд міськими автобусними маршрутами, є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги позивача про застосування на підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України наслідків недійсності правочину, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 36579,49 грн., які були перераховані відповідачеві позивачем за договором №1-п від 11.04.2016р., суд встановив наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Згідно з абз. 5 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності відповідно до статей 215 та 216 ЦК, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Отже, статус заінтересованої особи та можливість подання відповідної позовної заяви для захисту порушених прав та законних інтересів законодавець безпосередньо пов'язує з наявністю у такої особи права та/або законних інтересів, що порушені вчиненням оспорюваного правочину.

З урахуванням викладеного, позивач у справі має право захищати свої порушені права шляхом заявлення вимог про застосування реституції за недійсним правочином.

Згідно з ч. 2 ст. 208 ГК України у разі визнання недійсним зобов'язання з інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом.

Відповідно до п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, зокрема - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції).

За умовами п. 2.1. договору №1-п від 11.04.2016р. загальна сума коштів на покриття фактично понесених збитків від перевезення окремої категорії громадян, що відповідно до чинного законодавства України, мають право на пільговий проїзд міськими автобусними маршрутами загального користування, на 2016 рік по договору складає 5243 грн.

Разом з тим, Додатковими угодами №1 від 31.05.2016р., № 2 від 09.06.2016р., №3 від 15.07.2016р., №4 від 07.09.2016р., №5 від 14.09.2016р., №6 від 18.10.2016р., №7 від 16.11.2016р., №8 від 14.12.2016р. та №9 від 19.12.2016р. було змінено п. 2.1. договору №1-п від 11.04.2016р. в частині загальної суми коштів на покриття фактично понесених збитків від перевезення окремої категорії громадян, що відповідно до чинного законодавства України, мають право на пільговий проїзд міськими автобусними маршрутами загального користування, на 2016 рік (арк. 59-67).

Згідно з п. 2.1. Додаткової угоди №9 від 19.12.2016р. до договору №1-п від 11.04.2016р. загальна сума коштів на покриття фактично понесених збитків від перевезення окремої категорії громадян, що відповідно до чинного законодавства України, мають право на пільговий проїзд міськими автобусними маршрутами загального користування, на 2016 рік по договору складає 36579,99 грн.

Згідно з п. 2.4. договору №1-п від 11.04.2016р. компенсація перевізнику здійснюється розпорядником шляхом перерахування коштів за фактичний обсяг перевезених пасажирів пільгової категорії (із розрахунку одна пасажиропоїздка за регульованим тарифом) на рахунок перевізника в банківських установах після отримання та в межах відповідних субвенцій.

Відповідно до п. 5.4. договору №1-п від 11.04.2016р. перевізник щомісячно, до 5 числа місяця, наступного за звітним, надає розпоряднику акт виконаних робіт, розрахунки витрат та інші документи, за формою встановленою рішенням виконавчого комітету Куп'янської міської ради від 15.04.2014р. №136 (зі змінами), а також копію журналу про облік кількості перевезених платних пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, а починаючи з 01.04.2016р. копію журналу про облік перевезених платних пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, що працюють у звичайному режимі руху.

Відповідно до п. 9.1. договору №1-п від 11.04.2016р. договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2016р. включно, а в частині проведення розрахунків за надані транспортні послуги з пільгового проїзду окремих категорій громадян, які мають право на пільги з проїзду міськими автобусними маршрутами загального користування до їх повного здійснення.

У позові та у розрахунку (арк. 10) позивач стверджує, що перерахував відповідачеві на виконання договору №1-п від 11.04.2016р. грошові кошти у загальному розмірі 36579,49 грн., що підтверджується наявними у справі платіжними дорученнями: №448 від 18.04.2016р. на суму 1698,00 грн., №449 від 18.04.2016р. на суму 1748,00 грн., №450 від 18.04.2016р. на суму 1797,00 грн., №766 від 14.06.2016р. на суму 11435,00 грн., №745 від 08.06.2016р. на суму 6515,00 грн., №967 від 21.07.2016р. на суму 9570,00 грн., №1129 від 12.09.2016р. на суму 595,74 грн., №1130 від 16.09.2016р. на суму 740,45 грн., №1135 від 20.10.2016р. на суму 617,05 грн., №1139 від 18.11.2016р. на суму 612,62 грн., №1148 від 21.12.2016р. на суму 668,99 грн. та №1142 від 16.12.2016р. на суму 581,64 грн. (арк. 93-100).

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до наданих позивачем Актів виконаних робіт за період з 01.01.2016р. по 15.12.2016р. (арк. 68-79) підтверджується факт перерахування позивачем відповідачеві грошових коштів у розмірі 36579,99 грн.

Не виходячи за межі позовних вимог, суд розглядає позовну вимогу позивача про застосування наслідків недійсності договору №1-п від 11.04.2016р. на підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача коштів, які були перераховані відповідачеві позивачем за договором №1-п від 11.04.2016р., у заявленому позивачем розмірі, тобто у розмірі 36579,49 грн.

З огляду на викладене, оскільки договір №1-п від 11.04.2016р., на підставі якого позивач у даній справі перерахував відповідачеві кошти, визнаний судом недійсним, суд вважає позовні вимоги позивача про застосування на підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України наслідків недійсності правочину у вигляді стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 36579,49 грн., які були перераховані відповідачеві позивачем за договором №1-п від 11.04.2016р., правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно розподілу судового збору суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7 Закону України "Про автомобільний транспорт", ст. 207 Господарського кодексу України, ст. ст. 203, 215, 216 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір №1-п від 11.04.2016р. на виплату компенсації на покриття фактично понесених збитків від перевезень окремих категорій громадян, що відповідно до чинного законодавства України, мають право на пільговий проїзд міськими автобусними маршрутами, укладений між Управлінням праці та соціального захисту населення Куп'янської міської ради Харківської області та Фізичною особою - підприємцем Бринцовим Сергієм Віталійовичем.

Зобов'язати Фізичну особу - підприємця Бринцова Сергія Віталійовича, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) повернути на користь Управління праці та соціального захисту населення Куп'янської міської ради Харківської області (63701, Харківська область, м. Куп'янськ, вул. 1 Травня, 6, ) кошти у розмірі 36579,49 грн., які були перераховані відповідачеві позивачем за договором №1-п від 11.04.2016р.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Бринцова Сергія Віталійовича, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Управління праці та соціального захисту населення Куп'янської міської ради Харківської області (63701, Харківська область, м. Куп'янськ, вул. 1 Травня, 6, ) судовий збір у розмірі 3524,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.05.2018 р.

Суддя В.В. Рильова

Справа №922/278/18