РІШЕННЯ

23 квітня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/14/18

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

при секретарі судового засідання Ярославській З.І.

розглянув матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" вул. Б. Хмельницького, 6, Київ, 01001

до Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" вул. Вокзальна, 4, Кременець, Тернопільська область, 47002

про стягнення 6 033 619,49 грн. по Договору купівлі-продажу природного газу №16-219-Б від 30.12.2015р., з яких: 4 188 997,66 грн. основний борг, 754 823,22 грн. пеня; 206 439,61 грн. 3% річних, 883 359,00грн. інфляційні втрати.

За участю представників:

позивача ОСОБА_1, довіреність №14-63 від 14.04.2017р.;

відповідача ОСОБА_2, довіреність №135 від 07.03.2018р.

В порядку ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з позовом до Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" про cтягнення 6 033 619,49 грн. по Договору купівлі-продажу природного газу №16-219-Б від 30.12.2015р., з яких: 4 188 997,66 грн. основний борг, 754 823,22 грн. пеня; 206 439,61 грн. 3% річних, 883 359,00 грн. інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 04.01.2018р. у складі судді Андрушків Г.З. відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 31.01.2018р.

Ухвалою суду від 23.01.2018р., у зв`язку із перебуванням судді Андрушків Г.З. 31.01.2018р. у відпустці, змінено дату підготовчого засідання на 19.02.2018р.

У зв`язку зі звільненням судді Андрушків Г.З., розпорядженням керівника апарату суду від 19.02.2018р., відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №921/14/18, відповідно до якого справу передано на розгляд суду у складі судді Стадник М.С.

Ухвалами суду від 21.02.2018р. у складі ОСОБА_3 прийнято матеріали справи №921/14/18 до провадження, призначено підготовче засідання на 21.03.2018р.

У судовому засіданні 21.03.2018р. постановлено ухвалу про оголошення перерви до 17.04.2018р., яку внесено в протокол судового засідання в порядку ч. 5 ст. 233 ГПК України.

Ухвалою суду від 17.04.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 23.04.2018р.

Позивач підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити. На обґрунтування заявлених вимог посилається на належне виконання позивачем умов договору №16-219-Б купівлі продажу природного газу від 30.12.2015р., підтвердженим актами приймання передачі природного газу, поставленого за період січень квітень 2016 року, загальною вартістю 4 188 997,66 грн., підписаними представниками сторін без заперечень. Просить суд звернути увагу на те, що відповідачем, станом на дату розгляду спору, сума основного боргу не оплачена, а тому за порушення грошових зобовязань відповідач повинен згідно чинного законодавства, на вимогу кредитора, сплатити суму нарахованих інфляційних відрахувань, 3% річних та пені. Представник позивача просить відхилити заяву відповідача щодо зменшення пені з мотивів, наведених у запереченнях на заяву, зокрема: - 15.12.2017р. набрала чинності нова редакція ГПК України, в якій відсутній п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України (в попередній редакції), відповідно до якого суд було наділено правом зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки; - зменшення розміру неустойки за рішенням суду передбачено ст. 233 ГК України, при цьому, суд повинен враховувати ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші їхні інтереси, а також наявність збитків, однак в даній справі збитки не були заявлені, а тому неможливо встановити спів розмірність неустойки в порівнянні до збитків, внаслідок чого неможливе застосування даної норми; - згідно п. 6.1 Договору на купівлю-продаж №16-219-Б від 30.12.2015р., відповідач повинен був остаточно розрахуватися за поставлений природний газ до 14 числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, проте так і не приступив до виконання свого грошового зобовязання, яке виникло з умов договору; - щодо майнового стану ПАТ «НАК «Нафтогаз України», зокрема, у відповідності до звіту про фінансовий стан на 30 вересня 2017 року господарська діяльність позивача обтяжена кредитами у розмірі 63 137 млн. грн. (короткострокові зобовязання) та 10 270 млн. грн. (довгострокові зобовязання), при цьому, дебіторська заборгованість перед компанією складає 49 672 млн. грн.; - єдиним джерелом часткової компенсації понесених позивачем витрат є стягнення з боржників передбачених законами України та умовами договорів всіх можливих штрафних санкцій, а також 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідач позовні вимоги визнав у частині заборгованості за отриманий природний газ в сумі 4 188 997,66 грн., причини несвоєчасного проведення розрахунків пояснює наступними доводами: - ДП «Кременецьке УПРГ» засноване виключно на державній власності відповідно до наказу Міненерговугілля від 07.10.2014р. №702 та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, свою повноцінну господарську діяльність з постачання природного газу розпочало згідно виданої НКРЕКП ліцензії на постачання природного газу за регульованим тарифом з 01.07.2015р. в літній період, коли споживання природного газу мінімальне, а тому 2015-2017 роки для відповідача за результатами фінансово-господарської діяльності стали збитковими; - предметом його діяльності є постачання та розподіл природного газу споживачам, основною категорією яких є населення та бюджетні установи й організації, при цьому, сплата бюджетними установами й організаціями заборгованості залежить від реального фінансування в рамках відповідного бюджету; - згідно Постанови КМУ від 30.12.2015р. №1156 "Про внесення змін до пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх обєднаннями", збільшено частину чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями до державного бюджету за відповідний період з 15% до 75%; - на даний час ДП "Кременецьке УПРГ" не виконало повністю зобовязання в частині відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку, а органами Державної фіскальної служби в рамках адміністративного судочинства розпочато позовну роботу щодо стягнення відповідної заборгованості та відповідне провадження перебуває на стадії розгляду в апеляційній інстанції (справа №819/1728/17); - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №187 від 22.03.2017р. на ДП "Кременецьке УПРГ" покладено спеціальні обовязки, як на субєкта ринку природного газу в частині забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період); - з урахуванням запровадження в державі субсидій на відшкодування оплати наданих комунальних послуг споживачам із категорії "населення" частина нарахованої до оплати суми за спожитий природний газ побутовими споживачами у розмірі 105 277 841,66 грн (що становить 80,49% від загального розміру) компенсувалася підприємству у вигляді відповідного нарахування із державного бюджету, однак такі кошти на основні рахунки підприємства не надійшли, а перераховувались ПАТ НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз" згідно спільних протокольних рішень; - cпоживачі природного газу, які не користувалися субсидіями, протягом 2016р. та до жовтня 2017р. оплачували відповідні послуги з газопостачання на спеціальні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в АТ "Державний ощадний банк України", а у 2017 році загальна сума надходжень на спецрахунок становила 18 952 459,30 грн., з якої лише частина перераховувалась на основний рахунок ДП "Кременецьке УПРГ"; - у 2017 році на основний рахунок підприємства від реалізованого природного газу поступило 4 461 420,71 грн., а з урахуванням розмірів розщеплень із спецрахунку та у звязку із діючою системою субсидіювання побутових споживачів лише у 2017р. відповідач від наданих послуг з газопостачання недоотримав 12 885 774,55 грн прибутку; - як вбачається із звіту праці за грудень 2017р. по ДП "Кременецьке УПРГ" витрати на оплату праці штатних працівників у 2017р. становили 4 887,6 тис. грн, в той час коли надходження від основного прибуткового виду діяльності лише 4 461,4 тис. грн. Щодо заявленої позивачем суми пені, просить суд врахувати, що відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Викладені у відзиві на позов доводи щодо пропуску строку позовної давності в частині вимог по пені, представник у процесі розгляду справи по суті не підтримав, а подав заяву №149 від 20.03.2018р. про зменшення розміру пені, вважаючи, що вищезазначені обставини є підставою для висновку про відсутність вини відповідача у порушенні виконання грошового зобовязання за Договором №16-219-Б від 30.12.2015р. При цьому, звертає увагу суду на те, що позивачу не завдано збитків, а відповідачем вживалися всі можливі заходи щодо виконання грошового зобовязання. Просить задовольнити заяву та стягнути пеню у розмірі 10 % від заявленої суми.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, судом встановлено:

- між ПАТ Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", в особі директора Департаменту реалізації газу ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності №14-121 від 15.12.2015р. (далі - Продавець) та Державним підприємством "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу", в особі в.о. директора ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту (далі - Покупець), укладено 30.12.2015р. Договір №16-219-Б на купівлю-продаж природного газу та додаткові угоди до нього: №1 від 01.02.2016р., №2 від 26.02.2016р., №3 від 31.03.2016р., №4 від 29.04.2016р., №5 від 25.05.2016р., №6 від 27.07.2016р, №7 від 30.08.2016р., №8 від 29.09.2016рр., №9 від 31.10.2016р. та №10 від 30.11.2016р., якими вносилися зміни щодо ціни газу.

Відповідно до умов Договору сторони взяли на себе зобовязання:

- Продавець зобовязується передати у власність Покупця з 01 січня 2016р. по 31 грудня 2016р. природний газ в обсязі 1 635,507 тис. куб. м. (січень - 304,000, лютий 390,000, березень 205,000, квітень 81,000, травень 0,200; червень 0,070; липень 0,070; серпень 0,070; вересень 0,097; жовтень 83,000; листопад 212,000; грудень 360,000) для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 14-го числа місяця наступного за місяцем реалізації газу на підставі підписаного Сторонами акта приймання передачі газу за розрахунковий місяць У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем реалізації газу (п.п. 1.1, 1.2, 6.1 Договору);

- згідно п. 7.2 умов Договору, у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1, Покупець зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу;

- строк в межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних встановлюються тривалістю 5 років (9.3 Договору );

- договір набуває чинності з дати підписання повноважними представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016р. до 31 грудня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору Продавець поставив Покупцю природний газ в кількості 554,004 тис. куб. м на загальну суму 4 188 997,66 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.01.2016р. на суму 1 519 112,96 грн., від 29.02.2016р. на суму 1 290 559,61 грн., від 31.03.2016р. на суму 1 174 726,54 грн., від 30.04.2016р. на суму 204 598,55 грн., які підписані представниками сторін без заперечень, підписи яких скріплені печатками сторін договору.

Покупець, у порушення взятих зобов'язань, не розрахувався за поставлений природний газ у строки передбачені договором, і така заборгованість згідно даних бухгалтерського обліку Продавця (позивач) склала 4 188 997,66 грн., що не заперечується відповідачем, що стало підставою для звернення позивача з позовом про стягнення суми боргу, інфляційних нарахувань та річних.

Суд, на підставі ст.ст. 86, 237 ГПК України, давши оцінку поданим доказам та наведеним учасниками справи доводам в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

При цьому, суд виходив із наступного:

- укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором купівлі продажу, порядок укладення, виконання якого регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК), Господарського кодексу України (далі ГК) та інших нормативних актів законодавства;

- відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару;

- якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 ЦК України);

- відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 202 - 205 ГК України, ст.ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачені ст. 625 ЦК України, втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, тому дані платежі не є відповідальністю за порушення грошового зобов'язання і не відносяться до санкцій.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, 230 ГК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), іншими видами забезпечення встановленими договором або законом. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 6 статті 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" від 22.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня .

Відповідно до ст. 258 ЦК України та ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України.

Передбачений сторонами розмір відповідальності за порушення грошового зобовязання у п. 7.2 Договору та строк позовної давності у п. 9.3. Договору відповідає вищезазначеним нормам чинного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що станом на день розгляду справи за ним рахується заборгованість за поставлений природний газ у січні-квітня 2016р. згідно Договору на купівлю-продаж природного газу №16-219-Б від 30.12.2015р. на загальну суму 4 188 997,66 грн.

Згідно ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідач засвідчив визнання позову щодо основної суми боргу у відзиві на позов №42 від 22.01.2018р. та заяві про зменшення розміру пені №149 від 20.03.2018р., а тому такі не викликають сумнівів щодо обґрунтованості вимог позивача в частині суми основного боргу.

При таких обставинах, сума позову про стягнення 4 188 997,66 грн. боргу підлягає до задоволення як обґрунтовано заявлена та підтверджена матеріалами справи.

На підставі наведених норм законодавства та умов Договору, враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленого природного газу, позивачем помісячно, з врахуванням сум поставок та передбачених умовами договору термінів здійснення розрахунків, заявлено до стягнення:

- за зобовязаннями січня 2016р.: сума пені (за період з 16.02.2016р. по 15.08.2016р.) 288 672,97 грн.; 3% річних (за період з 16.02.2016р. по 06.11.2017р.) 78 551,75 грн.; інфляційні нарахування (за період з 01.03.2016р. по 30.09.2017р.) 352 882,98 грн.;

- за зобовязаннями лютого 2016р.: сума пені (за період з 15.03.2016р. по 14.09.2016р.) 234 592,71 грн.; 3% річних (за період з 15.03.2016р. по 06.11.2017р.) 63 771,56 грн.; інфляційні нарахування (за період з 01.04.2016р. по 30.09.2017р.) 284 045,04 грн.;

- за зобовязаннями березня 2016р.: сума пені (за період з 15.04.2016р. по 14.10.2016р.) 198 676,43 грн.; 3% річних (за період з 15.04.2016р. по 06.11.2017р.) 55 062,83 грн.; інфляційні нарахування (за період з 01.05.2016р. по 30.09.2017р.) 210 082,50 грн.;

- за зобовязаннями квітня 2016р.: сума пені (за період з 17.05.2016р. по 16.11.2016р.) 32 881,11 грн.; 3% річних (за період з 17.05.2016р. по 06.11.2017р.) 9 053,47 грн.; інфляційні нарахування (за період з 01.06.2016р. по 30.09.2017р.) 36 348,48 грн.;

Суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", перевіривши на відповідність нараховані позивачем на прострочену суму боргу 883 359,00 грн. інфляційних нарахувань, 206 439,61 грн. 3% річних та 754 823,22 грн. пені, встановив правомірність таких нарахувань.

Разом з тим, суд, розглянувши заяву відповідача №149 від 20.03.2018р. про зменшення пені, вважає за можливе задовольнити її частково, зменшивши суму пені на 50%, та стягнути 377 411,61 грн. При цьому, суд виходив із наступного:

Так, за приписами п. 1 ст. 233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. В даному випадку береться до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зазначена норма ГК кореспондується з ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін вбачається наявність наступних підстав для зменшення розміру штрафних санкцій:

- ДП "Кременецьке УПРГ" засноване виключно на державній власності та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України;

- основним видом діяльності підприємства є розподілення природного газу споживачам, основною категорією яких є населення та бюджетні установи й організації;

- отриманий природний газ був використаний виключно для реалізації установам організаціям, що фінансуються з державного бюджету, які в свою чергу не в повному обсязі розрахувалися з підприємством та проводили розрахунки з порушенням строків, передбачених відповідними договорами;

- наявність протягом 2016-2017 років дебіторської заборгованості призвело до неможливості вчасно здійснити розрахунки за поставлений природний газ;

- позивач застосував до відповідача також таку міру відповідальності як стягнення 3% річних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, що не передбачено умовами договору, однак передбачено нормами чинного законодавства.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України).

Приймаючи до уваги викладене, дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін, зважаючи на те, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є стратегічним підприємством державного сектора економіки, 100% акцій якого належить державі, розглянувши заяву відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення сум штрафних санкцій, оцінивши надані сторонами докази, враховуючи те, що пеня - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов'язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення, суд прийшов до висновку про винятковість даного випадку та вважає за доцільне скористатися повноваженнями, наданими йому чинним законодавством, а саме ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, та зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій (пені) на 50%, стягнувши її в сумі 377 411,61 грн. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного суду № 911/3165/16 від 25.01.2018р.

При таких обставинах, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у сумі 4 188 997,66 грн. основного боргу, 377 411,61 грн. пені, 206 439, 61 грн. 3% річних та 883 359,00 грн. інфляційних втрат

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Перелік витрат, пов'язаних з розглядом справи, передбачені ч. 3 ст. 123 ГПК України.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Сторонами не подано попереднього розрахунку суми судових витрат в порядку ст. 124 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у розмірі 90 504,29 грн., згідно ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

У разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (правова позиція викладена у п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" (вул. Вокзальна, 4, м. Кременець, 47002, ідентифікаційний код - 39460902) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код - 20077720) 4 188 997 (чотири мільйони сто вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто сім) грн. 66 коп. основного боргу, 377 411 (триста сімдесят сім тисяч чотириста одинадцять) грн. 61 коп. пені, 206 439 (двісті шість тисяч чотириста тридцять дев'ять) грн. 61 коп. 3% річних, 883 359 (вісімсот вісімдесят три тисячі триста п'ятдесят дев'ять) грн. 00 коп. інфляційних втрат та 90 504 (дев'яносто тисяч п'ятсот чотири) грн. 29 коп. судового збору.

3. В частині стягнення 377 411,61 грн. пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили протягом 20 днів з дня виготовлення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 03 травня 2018 року.

Суддя М.С. Стадник