РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2018 м. Київ Справа № 910/7953/17

За позовом: приватної організації "ОРГАНІЗАЦІЯ КОЛЕКТИВНОГО УПРАВЛІННЯ АВТОРСЬКИМИ ТА СУМІЖНИМИ ПРАВАМИ" в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК" та товариства з обмеженою відповідальністю "ВОРНЕР МЬЮЗІК УКРАЇНА";

до: фізичної особи-підприємця Антонової Поліни Юріївни;

про: стягнення 201.042,00 грн.

Суддя Балац С.В.

помічник судді Просов В.М.

Представники:

позивача: Молчанов П.В.;

відповідача: Широковський О.В.

С У Т Ь С П О Р У :

Приватна організація "ОРГАНІЗАЦІЯ КОЛЕКТИВНОГО УПРАВЛІННЯ АВТОРСЬКИМИ ТА СУМІЖНИМИ ПРАВАМИ" (далі - Організація) звернулась до господарського суду в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК" (далі - позивач-1) та товариства з обмеженою відповідальністю "ВОРНЕР МЬЮЗІК УКРАЇНА" (далі - позивач-2) із позовом до фізичної особи-підприємця Антонової Поліни Юріївни (далі - відповідач) про стягнення 64.000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що фізичною особою-підприємцем Антоновою Поліною Юріївною порушені майнові авторські права позивача у вигляді використання відповідачем музичних творів шляхом їх публічного виконання без належного дозволу та без сплати авторської винагороди, майнові авторські права на які належать позивачу.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.05.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/7953/17.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.07.2017 провадження у справі № 910/7953/17 припинено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 ухвалу господарського суду м. Києва від 04.07.2017 скасовано, справу № 910/7953/17 передано на розгляд до господарського суду м. Києва.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 27.11.2017 № 05-23/3093 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/7953/17, за результатами якого зазначену справу передано на розгляд судді Балац С.В.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 29.11.2017 справу № 910/7953/17 прийнято до провадження судді Балац С.В. Розгляд справи призначено на 29.01.2018.

Відповідно до п. 9 перехідних положень якого визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.01.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/7953/17 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 19.02.2018.

До господарського суду надійшов відзив та письмові пояснення відповідача в яких останній вказує на відсутність в матеріалах справи доказів передачі авторами спірних музичних творів прав на такі твори позивачам.

В підготовчому судовому засіданні 19.02.2018 та 27.02.2018 оголошено перерву до 27.02.2018 та 02.04.2018 відповідно.

До господарського суду надійшла відповідь Організації на відзив, в якій вказано про підтвердження обсягу заявлених прав та повноважень, а також про наявність у відзиві припущень та оціночних понять, які не відповідають фактичним обставинам справи.

До господарського суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог відповідно до якої позивач збільшив позовні суму позовних вимог до 201.042,00 грн.

Вказана заява прийнята судом, тому спір розглядається з урахуванням такого збільшення.

В підготовчому судовому засіданні 02.04.2018 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 25.04.2018.

В судовому засіданні 25.04.2018 оголошено перерву до 02.05.2018.

В судовому засіданні 02.05.2018 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про авторське право та суміжні права" (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

У пункті 7 постанови пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" (далі - Постанова № 5) зазначено, що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом "г" частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

У пункті 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" (далі - Постанова № 12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, Організація є - організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим державним департаментом інтелектуальної власності міністерства освіти і науки України свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 24.01.2011 № 18/2011.

Між Організацією та позивачем-1 укладено договір про управління майновими авторськими правами від 01.01.2014 № АУ003К, (далі - Договір № АУ003К) відповідно до предмету якого позивач-1 надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, що належать або протягом дії цього договору будуть належати позивачу-1, а саме: дозволяти або забороняти від імені позивача-1 використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов цього договору (п. 2.1 Договору № АУ003К).

Положеннями п. 3.1 Договору № АУ003К визначено, що позивач-1 зобов'язується декларувати свої майнові права на об'єкти авторського права згідно з правилами, встановленими Організацією відповідно до положень статуту.

Позивач-1 вказує на декларацію музичних творів від 15.01.2015 № 7 до Договору № АУ003К, відповідно до якої позивачу-1 переданого в управління музичний твір "Beautiful" у виконанні Mandalay.

Також позивач-1 надав ліцензійний договір від 31.12.2014 № НЛВ-138/15, укладений між позивачем-1 та товариством з обмеженою відповідальністю "НАЦІОНАЛЬНЕ МУЗИЧНЕ АГЕНСТВО" (РФ), який за твердженнями позивача-1 передбачає отримання позивачем-1 виключних майнових прав в тому числі щодо публічного виконання (п. 2.1), а також право звернення до суду за захистом порушених прав (п. 3.3.2) і територію на якій діють права - Україна (п. 1.8).

Між Організацією та позивачем-2, як видавником, укладено договір про управління майновими авторськими правами від 24.01.2014 № АВ-24012014/01 (далі - Договір № АВ-24012014/01) відповідно до предмету якого позивач-2 надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на об'єкти таких прав, а саме: дозволяти або забороняти використання об'єктів авторського права третіми особами. Надавати повноваження на колективне управління правами передбачає: укладання Організацією договорів на право використання об'єктів авторського права третіми особами, збір винагороди, її розподіл та виплату. Територія управління - Україна (п. 2.1, 2.2, 2.5, а. 6, додаток № 1, Договору № АВ-24012014/01).

Позивач-2 вказує на декларацію музичних творів Договору № АВ-24012014/01, відповідно до якої позивачу-2 переданого в управління музичний твір "In my power" у виконанні De-Phazz.

Позивач-2 підтверджує наявність виключних майнових прав щодо вказаного твору, надавши ліцензійний договір від 01.11.2014 № ВЧ-01112014/01-д, укладений між позивачем-2, як субвидавником та товариством з обмеженою відповідальністю "ВОРНЕР/ЧАППЕЛ".

В свою чергу, товариство з обмеженою відповідальністю "ВОРНЕР/ЧАППЕЛ" підтвердило станом на 01.11.2014 факт передачі прав позивачу-2 підписавши роздруківку із каталогу музичних творів до договору від 01.11.2014 № ВЧ-01112014/01-д.

Таким чином, Організація стверджує, що на підставі вказаних вище договорів набула повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на спірні музичні твори ("Beautiful" у виконанні Mandalay та "In my power" у виконанні De-Phazz), в свою чергу майнові права на які, належать - позивачу-1 твір "Beautiful" у виконанні Mandalay та позивачу-2 твір "In my power" у виконанні De-Phazz.

Статтею 443 Цивільного кодексу України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

20.01.2015 представником Організації проведено фіксацію факту використання музичного твору в кафе-кондитерській "Реприза" (м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 26), господарську діяльність в якому здійснює відповідач, та складено Акт, яким зафіксовано факт публічного виконання, зокрема, музичних творів "Beautiful" у виконанні Mandalay та "In my power" у виконанні De-Phazz.

Організація зазначає, що Актом було зафіксовано, що публічне виконання музичних творів для фонового озвучення приміщення кафе-кондитерській "Реприза" здійснюється за допомогою наявного в пабі обладнання.

Згідно зі статтею 1 Закону публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Перебування представника Організації у кафе-кондитерській "Реприза" підтверджується рахунком від 20.01.2015.

Факт публічного виконання спірного музичного твору, на думку Організації, засвідчується також відеозаписом на диску, яким підтверджено час і місце використання саме у кафе-кондитерській "Реприза" спірних музичних творів.

Організація вважає, що відповідачем порушено виключні майнові авторські права позивача, а саме передбачене пунктом "б" частини першої статті 15 Закону право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

З огляду на викладене Організація просить суд стягнути з 201.042,00 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

Пунктом 28 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" визначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Брати участь у доказовій діяльності можуть усі особи, які беруть участь у справі, це їх право. Однак доказування кожної обставини, яка має значення для ухвалення рішення у справі, на підставі закону стає обов'язком певного суб'єкта. У процесуальній діяльності небайдуже, хто зобов'язаний бути активним у встановленні факту, оскільки завжди має бути можливість покласти наслідки його недоведеності на когось із учасників процесу.

Розподіл і роз'яснення сторонам їх обов'язку щодо доказування - це функція суду в рамках юрисдикційної процедури, це завдання суду організувати дійсно змагальний процес. Розподілити тягар доказування у справі - це означає зробити припущення про наявність або відсутність юридичних фактів на користь однієї із сторін. Якщо противна сторона твердженнями і доказами не може переконати суд у хибності такого припущення, то припущення трансформується у твердження про наявність відшукуваного факту, яке буде відображено у мотивувальній частині судового рішення.

В судовому засіданні 02.05.2018 суд дослідив відеозапис фіксації публічного виконання спірних музичних творів та дійшов висновку про те, що враховуючи рівень гучності поданого на дослідження відеозапису встановити публічне виконання музичних творів "Beautiful" у виконанні Mandalay та "In my power" у виконанні De-Phazz у кафе-кондитерській "Реприза" не виявляється за можливе.

З приводу стягнення з відповідача компенсації за порушення майнових авторських прав позивача-2 шляхом публічного виконання твору "In my power" у виконанні De-Phazz суд зазначає наступне.

Відповідно до умов до умов ліцензійного договору від 01.11.2014 № ВЧ-01112014/01-д, укладеного між позивачем-2, як субвидавником та товариством з обмеженою відповідальністю "ВОРНЕР/ЧАППЕЛ", як видавником, а саме пункту 8.2: позивач-2 вправі в досудовому порядку здійснювати дотримання та захищати всі права на твори на території або від свого імені та/або від імені видавника без отримання попередньої згоди видавника, позивач-2 не вправі ініціювати від свого імені та/або від імені видавника судові процеси по відношенню будь-яких творів без отримання попередньої письмової згоди видавника.

Проте, в матеріалах справи відсутній документ, який підтверджує отримання позивачем-2 від видавника (товариства з обмеженою відповідальністю "ВОРНЕР/ЧАППЕЛ") попередньої письмової згоди останнього на ініціювання позивачем-2 від свого імені та/або від імені видавника судових процесів по відношенню будь-яких творів.

Враховуючи вказане вище, як позивач-2, так і Організація, не праві звертатися до суду із вимогами про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав останніх шляхом публічного виконання твору "In my power" у виконанні De-Phazz.

З приводу стягнення з відповідача компенсації за порушення майнових авторських прав позивача-1 шляхом публічного виконання твору "Beautiful" у виконанні Mandalay суд зазначає наступне.

Так позивач-1 зазначає, що останній отримав права на використання твору "Beautiful" у виконанні Mandalay на підставі ліцензійного договору від 31.12.2014 № НЛВ-138/15, укладеного між позивачем-1 та товариством з обмеженою відповідальністю "НАЦІОНАЛЬНЕ МУЗИЧНЕ АГЕНСТВО" (РФ).

Проте, в матеріалах справи відсутній договір (авторський договір), який підтверджує отримання товариством з обмеженою відповідальністю "НАЦІОНАЛЬНЕ МУЗИЧНЕ АГЕНСТВО" (РФ) майнового права щодо твору "Beautiful" у виконанні Mandalay, права на який в подальшому були передані позивачу-1 на підставі ліцензійного договору від 31.12.2014 № НЛВ-138/15, та, як наслідок - Організації в колективне управління відповідно до договору про управління майновими авторськими правами від 01.01.2014 № АУ003К.

Враховуючи вказане вище, як позивач-1, так і Організація, не праві звертатися до суду із вимогами про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав останніх шляхом публічного виконання твору "Beautiful" у виконанні Mandalay.

Більш того, авторами музичних творів:

- "In my power" є: Lahr, Barbara; Baumgartner, Peter (DE), виконавцями - De-Phazz feat. Barbara Lahr;

- "Beautiful" є: Freeman Saul; Hithcock Nicola Corinne, виконавцем - Mandalay.

Згідно з роздруківкою з каталогу музичних творів, яка є додатком № 1 до ліцензійного договору від 01.11.2014 № ВЧ-01112014/01-д, позивач-2 отримав право на музичний твір "In my power". Доля правовласника на виконання - 25 %.

Згідно з виписки із каталогу творів, яка є невід'ємною частиною ліцензійного договору від 31.12.2014 № НЛВ-138/15 позивач-1 отримав право на музичний твір "Beautiful". Авторські права на твір (публічне виконання) - 50 %.

В той же час, при вирішенні спору пов'язаного із захистом прав інтелектуальної власності, підлягає також з'ясуванню питання про те, який саме обсяг майнових прав передано і чи дотримано при цьому вимоги закону щодо авторського договору.

Проте, в матеріалах справи відсутні договори, які підтверджують обсяг переданих майнових прав на спірні твори між двома авторами таких творів.

Крім того, матеріали справи не містять авторських договорів про передачу майнових прав на вказані твори як товариству з обмеженою відповідальністю "НАЦІОНАЛЬНЕ МУЗИЧНЕ АГЕНСТВО" (РФ) так і позивачам у даній справі, що не дає можливості встановити як наявність таких прав у останніх, так і правомірність передачі таких прав в колективне управління Організації.

Підсумовуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку про те, що зібрані, оформлені та подані до суду Організацією докази в своїй сукупності не є достатніми для встановлення наявності факту порушення відповідачем порядку використання оспорюваних музичних творів та не доводять наявність підстав для притягнення відповідача до відповідальності за порушення порядку використання вказаних музичних творів, в порядку, передбаченому законом.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, суд керуючись п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає судові витрати на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 11 травня 2018 року

Cуддя С.В. Балац