ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15 травня 2018 р. Справа № 918/168/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В. розглянувши матеріали позовної заяви від 21.03.2018 р. №177

за позовом Державного підприємства "Бориспільське лісове господарство"

до відповідача ОСОБА_1 акціонерне товариство "ЄВРОШПОН-СМИГА"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 аудиторська служба України

про стягнення в сумі 4 620,00 грн.

Секретар судового засідання : Лиманський А.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: ОСОБА_3;

Від третьої особи: ОСОБА_4;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 підприємство "Бориспільське лісове господарство" звернулося до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства "ЄВРОШПОН-СМИГА" про стягнення 4 620,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем було поставлено відповідачу фанерний кряж для виробництва струганого шпону за ціною 8 900,00 грн. за кубічний метр, а згідно акту планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП "Бориспільське лісове господарство" необхідно було реалізовувати - за ціною 15 900,00 грн. за кубічний метр. Тому позивач вважає, що відповідач повинен додатково сплатити для ДП "Бориспільське лісове господарство" кошти за отриману продукцію в розмірі 4 620,00 грн.

Ухвалою суду від 26 березня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №918/168/18. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Справу призначено до слухання на 12 квітня 2018 року.

10 квітня 2018 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає, відповідач зазначає, що всі зобов'язання по оплаті та прийому лісопродукції ПрАТ "ЄВРОШПОН-СМИГА" за договором (із врахуванням внесених до нього змін) було виконано належним чином та у повному обсязі.

10 квітня 2018 року позивачем подано клопотання про залучення Державної аудиторської служби України в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо спору на стороні позивача.

12 квітня 2018 року відповідачем подано заперечення проти клопотання про залучення Державної аудиторської служби України в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо спору на стороні позивача.

Ухвалою суду від 12 квітня 2018 року судом вирішено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 аудиторську службу України. Розгляд справи відкладено на 04 травня 2018 року.

Ухвалою суду від 04 травня 2018 року розгляд справи відкладено на 15 травня 2018 року.

15 травня 2018 року від Державної аудиторської служби надійшли письмові пояснення по суті справи, відповідно до змісту яких третя особа вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про місце дату та час розгляду справи повідомлений належним чином що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

В судовому засіданні 15.05.2018 р. представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві на позов. Представник третьої особи надав пояснення, які співпадають із позицією, що викладена у письмових поясненнях.

Згідно положень статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу та вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

09 вересня 2016 року між ОСОБА_2 підприємством "Бориспільське лісове господарство" (продавець, позивач) та ОСОБА_5 акціонерним товариством "Єврошпон-Смига" (відповідач, покупець) було укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини №181 (надалі договір) відповідно до предмету якого за результатами проведення аукціону (спеціалізованого аукціону) із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі 4 кварталу 2016 року, який відбувся 02 вересня 2016 року проведений ТБ "Київська агропромислова біржа", продавець передає у власність на умовах франко-нижній склад продавця пиловик (дуб), фане, кряж для виробництва струганого шпону (дуб) (надалі товар) лот №78, лот №97, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі (арк.с. 13-16).

Відповідно до п. 1.2., 1.3 договору на підставі п. 1.3. Положення про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини, затвердженого наказом Державного комітету лісового господарства України від 19 лютого 2007 року № 42 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 лютого 2007 року за № 164/13431) та регламенту Біржі, Продавець продає, а Покупець купує товар для власної переробки. Право власності переходить до Покупця з моменту повної оплати Продавцю вартості купленого товару.

Пунктом 3.1. договору сторони погодили асортимент товару: пиловник (дуб) діаметр 36-49 см, довжиною 3,0 м, 20 куб.м., лот № 78; фанерний кряж для виробництва струганого шпону (дуб) діаметр 50-59 см, довжиною 1,1 до 3,6 з гр. 0,1 м, 10 куб.м., лот № 97.

Згідно пункту 4.1. договору ціна за пиловик (дуб) (№ лота 78) становить 150 000 грн.. Ціна за фанерний кряж для виробництва струганого шпону (дуб) ( лота № 97) становить 110 000 грн.

Загальна сума договору 260 000,00 грн. (пункт 4.2 договору).

Також між ОСОБА_5 акціонерним товариством "Єврошпон-Смига" та ДП "Бориспільське лісове господарство" було укладено додаткову угоду № 2 від 17 жовтня 2016 року, відповідно до якої сторони домовились доповнити Договір пунктами 1.4., 1.5. та 4.4. наступного змісту:

"1.4.Відповідно до п. 1.5. Положення про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини, затвердженого наказом Державного комітету лісового господарства України від 19 лютого 2007 р. № 42 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 лютого 2007 р. за № 164/13431, продавець передає у власність покупця на умовах франко-склад продавця (франко - нижній, франко - проміжний, франко - верхній) непридбану або придбану на товарній біржі та не реалізовану необроблену деревину, надалі "товар", найменування, загальна кількість і асортимент (номенклатура) якої обумовлюється сторонами додатково і встановлюється в документах на відпуск, які, після їх оформлення, стають невідємними частинами даного договору, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього по цінах, не нижчих від тих, що склалися на останньому аукціоні."

"1.5. Асортимент та ціна товару, вказаного у п. 1.4. договору і за якою продавець зобов'язується його передати покупцю в межах даного договору, зазначаються у видаткових (прибуткових) документах, які після їх заповнення стають невід'ємними частинами даного договору. Оплата покупцем товару за цінами, вказаними у видаткових (прибуткових) документах, складених відповідно до чинного законодавства України і виданих на виконання положень п. 1.4. договору, вважається конклюдентною згодою за вказаними цінами."

"4.4. у разі здійснення передбачених п. 1.4. договору поставок товару, загальна сума договору збільшиться на загальну суму всіх партій поставок здійснених згідно з п. 1.4. договору. сторони здійснюватимуть взаємні розрахунки щодо суми договору." (арк.с. 17).

Згідно специфікації (додаток №3 до договору) ціна за фанерний кряж для виробництва струганого шпону (дуб) діаметром 40-49 см. встановлена 8900 грн. за 1 м.к. (арк.с. 18).

Як вбачається з матеріалів справи 17 жовтня 2016 року позивачем згідно договору №181 від 09.09.2016 року виставлено відповідачу рахунок на оплату №761 на загальну суму 196 926,53 грн..

Згідно платіжного доручення №37234845 від 17 жовтня 2016 року відповідачем сплачено 196926,53 грн. за сировину згідно рахунку №761 від 17.10.2016 року, яка була поставлена на підставі товарно-транспортної накладної серії КВА №241411 від 18.10.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 67 ГК України підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

У ст.174 Господарського кодексу України вказано, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст. 642 ч. 2 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Суд зазначає, що між сторонами виникли правовідносини з купівлі-продажу шляхом поставки товару в асортименті.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За умовами ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. (ч.1,2 ст. 712 ЦК України, ст. 265 ГК України).

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Про належне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором свідчить те, що в рамках договору, укладеного між сторонами, відповідачем були сплачені кошти за товар в обумовленій договором сумі згідно рахунку від 17.10.2016 року №761 в сумі 196 926,53 грн. з ПДВ, а позивачем, відповідно до обсягів та умов договору, беззаперечно поставлений товар.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на акт планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства "Бориспільське лісове господарство" за період з 01.01.2015 по завершений місяць 2017 року №07-23/5, складений ОСОБА_2 аудиторською службою України 04 серпня 2017 року (арк.с. 20-32).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 2.11 Плану проведення заходів фінансового контролю Державної аудиторської служби України на II квартал 2017 року та на підставі направлень на проведення ревізії від 25.05.2017 № 600, 601, від 25.05.2017 №№ 606-608, від 07.06.2017 № 654, 655, від 19.07.2017 № 868, №№ 870-872, виданих Головою Держаудитслужби ревізійною групою проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Бориспільське лісове господарство" за період і 01.01.2015 по завершений місяць 2017 року, про що складено відповідний акт.

Актом планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства "Бориспільське лісове господарство" встановлено, що відповідно до аукціонного свідоцтва від 02.09.2016 № 2, виданого Товарною біржею "Київська агропромислова біржа" за результатами аукціону із продажу ресурсів необробленої деревини на 4 кв. 2016 року, право на придбання виставленого Підприємством на аукціон лоту № 98 "Фанерний кряж для виробництва струганого шпону, дуб, 2 гатунку, діаметру 40-49 см, у кількості 10 куб. м" отримав учасник - Підприємство з іноземними інвестиціями "Укршпон" за ціною 16 000 грн/ куб. м. з ПДВ

З огляду на зазначене, відповідно до вимог пункту 1.5 Положення № 42 мінімальна ціна фанерного кряжу для виробництва струганого шпону дубового 2 гатунку, діаметром 40-49 см на умовах франко-проміжний склад у 4-му кварталі 2016 року мала становити 15 900 грн. з ПДВ/ куб. м (аукціонна ціна на умовах франко нижній склад - вартість доставки з верхнього складу на нижній).

Таким чином, у 4 кварталі 2016 року на порушення пункту 1.5 Положення № 42 не реалізована на товарних біржах необроблена деревина реалізована Підприємством суб'єктам господарювання за ціною нижче ніж склалася на останньому аукціоні, внаслідок чого ДП "Бориспільський лісгосп" недоотримало доходів на загальну суму 19 862,49 гривні.

Відтак, позивач зазначає, що враховуючи що ДП "Бориспільське лісове господарство" було поставлено ОСОБА_5 акціонерному товариству "Єврошпон-Смига" фанерного кряжу для виробництва струганого шпону дубового 2 гатунку, діаметром 40-49 см. на умовах франко-проміжний склад у 4-му кварталі 2016 року в обємі 2,28 куб.м. за ціною 8 900 грн., а згідно акту планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства "Бориспільське лісове господарство" за період з 01.01.2015 по завершений місяць 2017 року № 07-23/5 від 04.08.2017 року необхідно було реалізовувати за ціною 15 900 грн. (аукціонна ціна на умовах франко нижній склад - вартість доставки з верхнього складу на нижній), ОСОБА_5 акціонерному товариству "Єврошпон- Смига" необхідно додатково сплати суму в розмірі 4 620 грн.. на рахунок ДП "Бориспільське лісове господарство" за продукцію, а саме 0.66 куб.м. фанерного кряжу для виробництва струганого шпону дубового 2 гатунку, діаметром 40-49 см, згідно товаро - транспортної накладної серія та номер КВА 281411 від 18.10.2016 року.

У зв'язку з чим 04 жовтня 2017 року позивач направив відповідачу претензію про сплату боргу, яку відповідач отримав, проте залишив без відповіді та задоволення.

Суд надавши оцінку вказаним обґрунтуванням позовних вимог відхиляє їх з огляду на слідуюче.

Акт ревізії Державної аудиторської служби України, на який посилається позивач як на доказ заниження вартості товару лише фіксує можливе порушення позивачем визначення вартості товару, який в подальшому було реалізовано згідно умов договору.

Разом з тим суд зазначає, що сторони вільні на в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, укладеним договором №181 від 09 вересня 2016 року сторони погодили його істотні умови, в тому числі ціну (вартість) товару.

Загальне поняття акта ревізії наведено у пункті 3 Порядку проведення інспектування ОСОБА_2 аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 № 550, згідно якого акт ревізії - документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

У цьому випадку акт ревізії, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень (що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта ревізії) не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії.

Більше того, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на акт Державної аудиторської служби України, як на підставу для задоволення позовних вимог, є безпідставним. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Слід зазначити, що у своїх поясненнях третя особа посилається на ту обставину, що відповідачем залишається не виконаним в повному обсязі п. 1.4. договору від 09.09.2016 № 184 (із змінами) щодо оплати за прийняття деревину за ціною не нижчою від тої, що склалась на останньому аукціоні, який є обов'язковим на аукціоні.

Проте, представником третьої особи вибірково трактуються умови договору в цій частині адже п. 1.4. необхідно застосовувати у сукупності із п. 1.5. договору (із змінами) за яким асортимент та ціна товару, вказаного у п.1.4 договору і за якою продавець зобов'язується передати його покупцю в межах даного договору, зазначаються у видаткових (прибуткових) документах, які після їх заповнення стають невід'ємними частинами даного договору. Оплата покупцем товару за цінами, вказаними у видаткових (прибуткових) документах, складених відповідно до чинного законодавства України і виданих на виконання положень п.1.4 Договору, вважається конклюдентною згодою за вказаними цінами.

При цьому вбачається, що сторони між собою узгодили таку ціну на товар у додатку № 3 до договору (специфікації) від 17.10.2016р. згідно якого така ціна складає 8900 грн.

Сторонами не подано жодних доказів того, що вказані додаткова угода та додаток визнані недійсними у встановленому законом порядку.

Суд, також, бере до уваги і те, що в подальшому сторонами без застережень і зауважень підписано товарно-транспортну накладну та проведені розрахунки за спірним товаром, що є предметом розгляду у справі чим вчинено ще ряд конклюдентних дій на підтвердження укладених угод.

Відповідно до вимог ст.ст. 73,74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності обґрунтування позову, заперечення на них, усі пояснення, доводи та докази на їх підтвердження подані учасниками у справі суд дійшов висновку, що доводи позивача є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Відтак, у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального Кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "17" травня 2018 року.

Суддя Бережнюк В.В.