ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.04.2018 Справа № 905/2633/16

Господарський суд Донецької області у складі: Головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів: Чорненької І.К., Попова О.В. при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1», м.Маріуполь Донецької області

до відповідача-1: Державного підприємства «Донецька залізниця» м.Донецьк

відповідача-2: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Красний Лиман Донецької області

відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю «Свердловантрацит», м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення суми збитків, які виникли у звязку із незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 17 504,24 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: представник не з'явився;

від відповідача - 1: представник не з'явився;

від відповідача - 2: представник не з'явився.

від відповідача - 3: представник не з'явився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ч.3 ст. 222 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 25.04.2018р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1», м.Маріуполь Донецької області, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Донецька залізниця» м. Донецьк про стягнення суми збитків, які виникли у звязку із незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 17504,24 грн.

За результатами автоматичного розподілу справ, справу №905/2633/16 передано на розгляд судді Осадчої А.М.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 14.09.2016 року за вказаним позовом порушено провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вантаж антрацит, який перевозився за залізничною накладною на групу вагонів №52545803 від 07.03.2016р., зокрема у напіввагоні № 54123567 в кількості 70 000 кг, був доставлений на станцію призначення з недостачею вантажу, про що складено комерційний акт БН №724806/211 від 17.03.2016р.

07.11.2016р. від позивача до господарського суду Донецької області надійшло клопотання за вих.№09/203 від 02.11.2016р. про залучення до участі у справі іншого відповідача ПАТ «Українська залізниця». При цьому, позивач просить стягнути з ПАТ «Українська залізниця» суму збитків у звязку із незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 17 504,24 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378,00 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.11.2016 року до участі у справі залучено відповідача-2 - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Донецька залізниця».

13.12.2016р. від відповідача-2 до господарського суду Донецької області надійшли заперечення за вих.№2022/896 від 09.12.2016р., за змістом яких останній заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження завданих збитків.

26.12.2016р. від відповідача-2 до господарського суду Донецької області надійшло клопотання за вих.№2022/977 від 26.12.2016р. про залучення до участі у справі відповідача-3 - ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит». В обґрунтування зазначеного клопотання, відповідач-2 посилається на те, що згідно з даними комерційного акту БН №724806/211 від 17.03.2016р. вагон №54123567 прибув у технічно несправному стані, про що складено акт №80 від 17.03.2016р., у якому зазначено, що над 5 люком є зазор 30х500 між люком та армировочним листом, закладений бумагою, вантажовідправник міг бачити несправність, але не прийняв заходів з її усунення. Таким чином, вантажовідправником, тобто ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» передано вантаж до перевезення з порушенням вимог, передбачених ст.31 Статуту залізниць України.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.12.2016 року до участі у справі залучено відповідача-3 - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» м. Сєвєродонецьк Луганської області. Розгляд справи неодноразово відкладався.

11.01.2017р. від відповідача-3 через офіційну електронну пошту господарського суду Донецької області надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній зазначає, що заявлені до стягнення збитки позивачу повинно відшкодовувати ПАТ «Українська залізниця», оскільки 07.03.2016р. напіввагон №54123567 з вантажем антрацит, прийнятий залізницею до перевезення згідно п.28 Правил приймання вантажу до перевезення, шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування без зауважень. При цьому, складання акту №80 про технічний стан від 17.03.2016р. свідчить про виникнення саме під час перевезення технічної несправності. До 07.03.2016р. (моменту приймання вантажу до перевезення), 07.03.2016р. (під час візуального огляду вагону відповідно до п.29 Правил приймання вантажу до перевезення) та до 17.03.2016р. (дата складання акту про технічний стан №80) технічна несправність виявлена не була (або її не існувало, або мала прихований характер) та акт про технічний стан, що засвідчує таку несправність до 17.03.2016р. не складався.

30.01.2017р. від відповідача-2 до суду надійшли заперечення на відзив, у яких останній заперечує проти задоволення позовних вимог та відзиву відповідача-3 оскільки відповідно до ст.31 Статуту залізниць України, абзацу 3 п.3.9. Розяснень Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008р. №04-05/22 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею», саме відповідач-3 зобовязаний був прийняти всі необхідні міри для збереження вантажу, оскільки вагон завантажувався засобами відправника. При цьому, про те, що вагон був непридатний для перевезення вантажів дрібних фракцій (тобто у комерційному відношенні) підтверджується також комерційним актом №БН 724806/211 від 17.03.2016р.

У звязку з закінченням повноважень судді Осадчої А.М., за результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2017 року, справу №905/2633/16 передано на розгляд судді Мельниченко Ю.С..

Ухвалою від 13.02.2017р. суддею господарського суду Донецької області Мельниченко Ю.С. було прийнято до провадження справу №905/2633/16 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 02.03.2017р. Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою від 30.03.2017р. господарським судом Донецької області, у звязку з задоволенням відповідного клопотання відповідача-2, продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 28.04.2017р.

Ухвалою від 27.04.2017р. господарським судом Донецької області відкладено розгляд справи з метою визначення колегіального складу суду для розгляду справи №905/2633/16.

За результатами автоматичного визначення складу колегії суддів від 27.04.2017р. по справі №905/2633/16 було призначено судову колегію у складі: Головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів: О.В. Попова та О.М. Сковородіної.

19.05.2017р. від позивача до суду надійшли письмові пояснення за вих.№09/203 від 16.05.2017р., в яких останній зазначає, що недостача вантажу сталась внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування, а тому відповідальність за недостачу вказаної в комерційному акті кількості вантажу у даному вагоні повинна бути покладена на перевізника, з огляду на статтю 110 Статуту залізниць України.

Ухвалою від 22.06.2017р. господарським судом Донецької області, у звязку з задоволенням відповідного клопотання відповідача-2, продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 12.07.2017р.

05.07.2017р. у звязку з перебуванням у відпустці судді О.В.Попова, за результатами автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.07.2017р. було призначено колегію складу суду у складі Головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів: О.М.Сковородіну та С.С. Тарапату за справою 905/2633/16.

Ухвалою від 15.08.2017р. господарським судом Донецької області, у звязку з задоволенням відповідного клопотання відповідача-2, продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 20.09.2017р.

19.09.2017р. у звязку з перебуванням у відпустці суддів С.С. Тарапати, О.М. Сковородіної, за результатами автоматичної зміни складу колегії суддів від 19.09.2017р. було призначено колегію складу суду у складі Головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів: О.В. Попова та Г.В. Левшину за справою 905/2633/16.

18.10.2017р. у звязку з перебуванням у відпустці судді Г.В. Левшиної за результатами автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.10.2017р. було призначено колегію складу суду у складі Головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів: О.В. Попова та І.К. Чорненької за справою 905/2633/16.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.11.2017р. було відкладено розгляд справи на 18.12.2017р.

15.12.2017р. набрала чинність редакція Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147 VIII від 03.10.2017р.

Згідно п.9 ч.1 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 18.12.2017р. визначено розгляд справи № 905/2633/16 за правилами загального позовного провадження на стадії підготовчого провадження та призначено підготовче судове засідання на 25.01.2018р.

22.01.2018р. від відповідача-2 до господарського суду Донецької області надійшов відзив на позовну заяву (за вих.№2022/33 від 17.01.2018р.), у якому останній зазначає, що несправність вагону виникла під час перевезення між ст. Красний Лиман та ст. Маріуполь-Сортувальний, а тому, оскільки втрата вантажу відбулася з вини відправника та залізниці через завантаження у непідготовлений вагон та погане усунення комерційної несправності, то є підстави для солідарної відповідальності відповідача-2 та відповідача-3.

Ухвалою суду від 25.01.2018р., у звязку з задоволенням відповідного клопотання відповідача-2, господарським судом Донецької області продовжено строк розгляду справи № 905/2633/16 на стадії підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче судове засідання на 28.02.2018р.

13.02.2018р. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (за вих.№09/203 від 05.02.2018р.), у якій останній заперечує проти відзиву відповідача-2 з огляду на те, що відповідно до накладної №52545803 вантаж завантажено у вагони відправником, на станції відправлення залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагону не було, що свідчить про те, що відправником були виконані вимоги Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типа. Таким чином, оскільки вагон №54123567 під навантаження був поданий у технічно справному стані, прийнятий залізницею до перевезення, то технічна несправність вагону виникла під час перевезення.

Ухвалою суду від 28.02.2018р. відкладено підготовче судове засідання на 14.03.2018р.

12.03.2018р. від відповідача-2 до господарського суду Донецької області надійшли заперечення на відповідь на відзив (за вих.№2022/203 від 06.03.2018р.), у яких останній зазначає, що зазор, через який відбувалась течія вантажу, старого походження, не має прихованого характеру і не доведено, а є тільки припущенням, що він міг виникнути в процесі перевезення вантажу.

Ухвалою суду від 14.03.2018р. господарським судом Донецької області закрито підготовче провадження у справі № 905/2633/16 та призначено розгляд справи по суті на 27.03.2018р.

27.03.2018р. у звязку з перебуванням у відпустці судді О. В. Попова за результатами автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.03.2018р. було призначено колегію складу суду у складі Головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів: О.В. Кротінової та І.К. Чорненької за справою 905/2633/16.

Ухвалою суду від 27.03.2018р. господарським судом Донецької області повторно розпочато розгляд справи по суті та призначено судове засідання на 25.04.2018р.

25.04.2018р. у звязку з перебуванням у відпустці судді О. В. Кротінової за результатами автоматичної зміни складу колегії суддів від 25.04.2018р. було призначено колегію складу суду у складі Головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів: О.В. Попова та І.К. Чорненької за справою 905/2633/16.

У судове засідання 25.04.2018р. сторони не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

При цьому, відповідно до п.6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014р. №01-06/1290/14 учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду, зокрема, якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством звязку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством звязку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо). За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі «Новини та події суду») офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Відділом документального забезпечення та контролю господарського суду Донецької області було встановлено неможливість направлення за належністю поштової кореспонденції ДП «Донецька залізниця. За таких обставин, інформація про дату, час і місце судового засідання була розміщена на сторінці суду.

Отже, відповідача-1 було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення судових засідань, тому судом були створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

07.03.2018р. ТОВ «ДТЕК «Свердовантрацит» (вантажовідправник) зі станції Довжанська Донецької залізниці на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці завантажило по накладній на групу вагонів №52545803 вантаж антрацит, в тому числі у напіввагон № 54123567 в кількості 70 000 кг та передало вказаний вантаж для перевезення до ПрАТ «ММК ім.Ілліча».

Згідно з накладною: вантаж - антрацит, навантаження нижче бортів, конвеєром зі скосами до бортів вагону, вантаж ущільнений та маркований вапном.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Зазначена залізнична накладна оформлена у встановленому порядку та відповідно до положень частини 2 статті 307 ГК України та статті 6 Статуту залізниць України за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу і підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

З огляду на положення статей 11 ЦК України та 174 ГК України вона є підставою для виникнення у сторін цієї угоди визначених в ній прав та обовязків.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» унормовано, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідні відомості в залізничній накладній на групу вагонів № 52545803 від 07.03.2016р. свідчать, що завантаження вантажу у напіввагон здійснювалося вантажовідправником, а відповідно до вимог ч.3 ст.308 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч.2 ст.917 ЦК України, вантажовідправник зобовязаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення. Аналогічні вимоги щодо обовязку вантажовідправника підготувати вантаж до перевезення містяться і у п.4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082. При цьому в силу вимог ч.1 ст.918 ЦК України завантаження вантажу здійснюється відправником у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Разом з тим, завантажений засобами вантажовідправника вантаж, зокрема у напіввагон № 54123567, прийнятий залізницею до перевезення без жодних зауважень щодо неправильностей завантаження чи кріплення вантажу.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин (ст. 113 Статуту залізниць України).

У ч. 1 ст.31 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Згідно зі ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Як вбачається з матеріалів справи, на проміжній станції ОСОБА_2 Донецької залізниці було складено комерційний акт БА 792899/79 від 11.03.2016р., у якому значиться, що при комісійному огляді вагону №54123567 а/к ОСОБА_3, в присутності а/к ОСОБА_4, заст. ДС ОСОБА_5, слідчого СВ Краснолиманського відділу Краматорського відділу національної поліції Донецької області капітана поліції ОСОБА_6, виявилось: вантаж антрацит. Ліворуч зазор між кришкою люків №5 та армувальним листом проміжної балки 30х500мм. Зазор закладено картоном, паклею. Інші люка зачинені, вагон безвірний. Течі вантажу немає. Навантаження нижче бортів 100-300мм, не розрівняно, слабко марковано білим, скоси. Ліворуч над 5-6 люками заглиблення 2 00 х 2 000 мм на конус до люків. Обєм кузова 76м куб. За документом значиться: тара 23 500 кг, нетто 70 000 кг. При комісійному переважуванні вагону, на справних 150тн залізничних вагах, повірених держ.повірителем 04.12.2015р., виявилось: вага брутто 87 000 кг, тара з бруса 23 500 кг, нетто 63 500 кг, що менше документа на 6 500 кг. При повторному переважуванні недостача підтвердилась. Навантаження виправили шляхом розрівняння поверхні вантажу. Зазор додатково заклали паклею. Вагон відправили за призначенням.

Разом з тим, відповідно до акту №33 про технічний стан вагону (контейнера) від 11.03.2016р. вагон №54123567 технічно справний, проте зазначено, що втрата вантажу можливо внаслідок наявності зазору старого характеру ліворуч між кришкою люка №5 та армувальним листом проміжної балки 30 х 500 мм, який міг бачити вантажовідправник перед навантаженням.

Так, за досилочною залізничною накладною №52470846 від 11.03.2016р. зі станції ОСОБА_2 Донецької області на станцію призначення Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці було донадіслано вантаж - антрацит у напіввагоні 54123567.

На станції призначення Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці в доповнення до комерційного акту ст. Красний Лиман Донецької залізниці, складено комерційний акт БН 724806/211 від 17.03.2016р., у якому значиться, що на підставі комерційного акту БА №792899/79 від 11.03.2016р. ст. Красний лиман Донецької залізниці, було здійснено комісійне переважування вагону №54123567. За документом значиться: вантаж антрацит, навалом. Вага визначена вантажовідправником на вагонних вагах (150т): брутто не зазначено, тара 23 500 кг, нетто 70 000 кг. При переважуванні виявилось: брутто 84 950 кг, тара з бруса - 23 500 кг, нетто 61 450 кг, що менше документа на 8 550 кг, що не відповідає комерційному акту ст. Красний Лиман Донецької залізниці від 11.03.2016р. Навантаження вантажу у вагоні нижче рівня бортів на 100 300 мм. Поверхня вантажу ущільнена, скосами до бортів вагону, маркована вапном. Ліворуч в напрямку потягу над 5-6 люками наявне заглиблення розміром 2 000 мм х 2 000 мм х на конус до люків. Маркування порушено, відповідає комерційному акту БА №792899/79 від 11.03.2016р., вагон прибув у технічному стані несправний. Обємна вага вантажу в документі не вказана. Переважування вантажу здійснювалась в присутності заст. ДС ОСОБА_7, комерційного агенту ОСОБА_1, прийомоздавача вантажу к-та ім. Ілліча В.А. Пашковської та ваговика к-та ім.Ілліча Н.М. Курилиної на 150т. електронних вагах ст. Сартана 2, з повною зупинкою вагону. При повторному переважуванні даного вагону недостача підтвердилась. Завідуючого вантажним двором за штатним розкладом немає.

При цьому, відповідно до акту №80 про технічний стан вагону (контейнеру) від 17.03.2016р. на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці, у якому зазначено, що виявлено несправність, а саме вагон №54123567 у технічному стані несправний, у вагоні праворуч у 5 люці зазор 30 х 500 між люком та армувальним листом закладено папером. Вантажовідправник несправність бачити міг, проте не прийняв заходів щодо їх усунення.

Згідно із ст.13 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу та на засадах змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами за визначенням статей 73-80 ГПК України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобовязується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Суд приймає до уваги те, що спірний вантаж був прийнятий залізницею до перевезення з маркуванням, однак на станцію призначення вантаж прибув з порушеним маркуванням та наявними поглибленнями, тобто не у тому ж стані, у якому він був прийнятий залізницею до перевезення. Отже, наявні сліди доступу до вантажу, ознаки розкрадання чи втрати вантажу під час перевезення. Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Залізниця не довела суду, що недостача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст.129 Статуту.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником у залізничній накладній на групу вагонів №52545803 від 07.03.2016р., засвідчено належним доказом відповідним комерційним актом БН №724806/211 від 17.03.2016р.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у вказаних накладних, фактичній масі вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В матеріалах справи наявний акт прийому-передачі вугільної продукції від 07.03.2016р. згідно договору поставки №263-4-СА/2011 від 01.12.2011р., що засвідчує передачу Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдинг» вугілля камяного, у загальній кількості 558,000 т, у тому числі за залізничною накладною №52545803, зокрема у напіввагоні №54123567. При цьому вантажоодержувачем визначено ПрАТ «ММК ім.Ілліча».

Крім того, в матеріалах справи наявний рахунок-фактура №220 від 07.03.2016р. ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» на загальну суму до сплати 1 244 250 грн. 72 коп.

Судом встановлено, що відповідно до вищезазначеного рахунку-фактури ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» №220 від 07.03.2016р, вартість 1 т. вугілля камяного у напіввагоні №54123567 складає 1 858 грн. 20 коп. без ПДВ та 2 229 грн. 84 коп. з ПДВ.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N 862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах для вугілля (мінерального палива).

Так, недостача вантажу у напіввагоні №54123567 становить 70 000 61 450 = 8 550 кг, або 8,55 т. Природна втрата маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі становить 70 000 кг Х 1% = 700 кг. Недостача вантажу у напіввагоні №54123567 з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, становить 8 550 кг 700 кг = 7 850 кг або 7,85 т.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена за комерційним актом БН 724806/211 від 17.03.2016р. у розмірі 17 504 грн. 24 коп.

Суд, перевіривши розрахунок позовних вимог, встановив, що розрахунок є арифметично вірним, а тому задоволенню підлягає сума недостачі вантажу у заявленому позивачем розмірі.

З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційних актах, своїх зобовязань за договором перевезення залізниця не виконала належним чином, оскільки не забезпечила збереження довіреного їй вантажу. Факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи.

Водночас, відповідно до п.1 Правил складання актів, затверджених наказом №434 від 28.05.2002р. Міністерства транспорту України, при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми.

Крім того, у необхідних випадках можуть складатися акти про технічний стан вагона або контейнера, акти розкриття вагона або контейнера для митного, прикордонного та інших видів контролю, акти про пошкодження вагона або контейнера та інші акти у випадках, передбачених правилами перевезення, що застосовуються до даного виду вантажу.

За приписами п.3.9 роз'яснень №04-5/225 від 29.09.2008р. Вищого господарського суду «Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею», відповідно до статті 31 Статуту залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), то господарським судам у вирішенні спорів слід розмежовувати відповідні поняття. Вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад, має стійкий запах, що впливає на завантажені до нього продовольчі товари. Саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні. Згідно з зазначеною статтею Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження. Отже, якщо псування вантажу є наслідком комерційної несправності вагона (контейнера), відповідальність за це несе той, хто завантажив продукцію у вагон (контейнер).

У випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання; якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника; винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу; прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера; у такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю.

Якщо незбереження вантажу сталося внаслідок того, що вагон чи контейнер поряд з прихованими несправностями або з несправностями, які виникли під час транспортування, мали ще й такі, які могли бути виявлені до завантаження, господарський суд може вирішити питання про покладення відповідальності як на залізницю, так і на відправника; для правильного вирішення питань щодо відповідальності за незбереження вантажу внаслідок технічної несправності рухомого складу господарський суд повинен провести досконале дослідження не тільки комерційного акта, але й акта про технічний стан вагону або контейнера і дати їм відповідну оцінку.

Так, при дослідженні господарським судом Донецької області акту №33 про технічний стан вагону (контейнеру) від 11.03.2016р. встановлено, що на час складання даного акту та прибуття вагону на проміжну станцію прямування ОСОБА_2 Донецької залізниці, напіввагон №54123567 у технічному стані був справний. Разом з тим, в зазначеному акті зафіксовано, що втрата вантажу можлива внаслідок наявності зазору старого характеру ліворуч між кришкою люка №5 та армувальним листом проміжної балки 30 х 500 мм, який міг бачити вантажовідправник перед навантаженням.

Тобто, зі станції відправлення до проміжної станції ОСОБА_2 Донецької залізниці, вагон у технічному стані був справний.

Разом з тим, при дослідженні господарським судом Донецької області акту №80 про технічний стан вагону (контейнеру) від 17.03.2016р. встановлено, що на станцію призначення Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці, вагон №54123567 прибув у технічному стані несправний, у вагоні праворуч у 5 люці зазор 30 х 500 між люком та армувальним листом закладено папером. Вантажовідправник несправність бачити міг, проте не прийняв заходів щодо їх усунення.

Між тим, відповідно до даних, відображених у комерційному акті БА №792899/79 від 11.03.2016р., зазор між кришкою люків №5 та армувальним листом проміжної балки 30х500мм, закладено картоном, паклею. Тобто, вантажовідправником були вжиті заходи щодо схоронності переданого до перевезення вантажу. Також, у даному комерційному акті зазначено, що інші люка зачинені, вагон безвірний, течі вантажу немає. При цьому, у комерційному акті БА №792899/79 від 11.03.2016р., як і комерційному акті БН №724806/211 від 17.03.2016р. жодних відомостей про наявність слідів просипання, зокрема на балках вагону, не зазначено; інших доказів, що підтверджують факт просипання вантажу через наявний зазор, відповідачем-2 до суду не надано, матеріали справи таких не містять.

Відповідно до ч.1 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, дослідивши у сукупності відомості, відображені у комерційному акті БА №792899/79 від 11.03.2016р., комерційному акті БН №724806/211 від 17.03.2016р., акті №33 про технічний стан вагону (контейнеру) від 11.03.2016р., акті №80 про технічний стан вагону (контейнеру) від 17.03.2016р., приймаючи до уваги, що при прийнятті вантажу у спірному вагоні до перевезення залізницею не було заявлено жодних зауважень щодо навантаження та здійснених заходів щодо схоронності вантажу вантажовідправнику, господарський суд дійшов висновку про те, що технічна несправність виникла у процесі перевезення вантажу, а тому відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю.

Відтак, за висновками суду, позивачем не доведено, а матеріалами справи не підтверджено, що завантаження спірного вантажу здійснювалось ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» у технічно несправний напіввагон №54123567 і останній був про це обізнаний.

З огляду на зазначене, заперечення відповідача-2, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив господарським судом Донецької області відхилені, як такі що не доведені матеріалами справи.

Як свідчать матеріали справи, перевезення за залізничною накладною №52545803 від 07.03.2016 року здійснене на підставі договору №1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 року про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги, який підписано та скріплено печатками з обох сторін, зі строком дії, у відповідності до п.7.4 до 31.12.2016 року.

Вказаний договір укладено між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Виконавець) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1» (Вантажовласник).

Пунктом 1.1 договору №1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 року встановлено його предмет, яким є надання Виконавцем Вантажовласнику послуг повязаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

За визначенням п. 7.1 договору, Виконавець надає Вантажовласнику послуги на станціях регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», до яких, у тому числі, беручи до уваги п.2.3 договору, віднесено станцію Маріуполь-Сортувальний.

Отже, спірне перевезення вантажу відбулось на станціях Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», яке і є фактичним перевізником у спірних правовідносинах.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем доведений факт порушення ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» своїх зобовязань з перевезення вантажу залізничним транспортом, унаслідок чого ПрАТ «ММК ім. Ілліча» спричинені збитки, які виникли у звязку із незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 17 504 грн. 24 коп., які підлягають відшкодуванню в судовому порядку відповідачем-2 на користь позивача.

Враховуючи наведені норми законодавства та викладені обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач не довів за допомогою належних та допустимих у розумінні статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України доказів факту, що свідчить про втрату Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1» за винних дій відповідача-1, який не здійснював перевезення, та, як наслідок, причинний зв'язок між діями або бездіяльністю, поведінкою Державного підприємства «Донецька залізниця» і заподіяними збитками.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення збитків у сумі 17 504 грн. 24 коп. з відповідача-1 та відповідача-3 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, у звязку з задоволенням позовних вимог до відповідача-2, покладаються на останнього.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 6, 31, 110, 111, 113, 114, 115, 122, 129 Статуту залізниць України, ст.ст. 12, 23, 26 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст. 11, 909, 917, 918, 920, ч.2 ст. 924 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, ч.2 ст. 307, 308 Господарського кодексу України, ст.ст. 12, 13, 73-80, 86, 91, 96, 123, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ідентифікаційний код 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1» (87504, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Левченка, 1, ідентифікаційний код 00191129) збитки у вигляді недостачі в сумі 17 504 грн. 24 коп., витрати по оплаті судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп.

У задоволенні позовних вимог до Державного підприємства «Донецька залізниця» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» - відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 25.04.2018р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.04.2018р.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Ю.С. Мельниченко

Суддя І.К. Чорненька

Суддя О.В. Попов