ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" травня 2018 р.Справа № 924/177/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., при секретарі судового засідання Комарніцька Н.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Кам'янець-Подільської центральної районної лікарні с. Мукша Китайгородська, Кам'янець-Подільський р-н., Хмельницька обл.

1 до Кам'янець-Подільської районної ради, м. Кам'янець-Подільський, Хмельницька обл.

2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Кам'янець-Подільський, Хмельницька обл.

про визнання недійсним договору оренди індивідуально визначеного майна від 01.10.2015р.

представники сторін:

від позивача - ОСОБА_2 за довіреністю

від відповідача 1 - не з'явився

від відповідача 2 - ОСОБА_3 за довіреністю

встановив:

Позивач у позові просить суд визнати недійсним договір оренди індивідуально визначеного майна спільної власності територіальних громад сіл, селища Кам'янець-Подільського району від 01.10.2015р., укладений між Кам'янець-Подільською районною радою та ФОП ОСОБА_1, предметом якого є оренда приміщення комунальної власності площею 78 м. кв., розміщене на першому поверсі п'ятиповерхового будинку головного корпусу Кам'янець - Подільської центральної районної лікарні.

В обґрунтування позову позивач стверджує, що договір оренди від 01.10.2015р. був укладений із порушенням ст. 203 ЦК України, ст. 207 ГК України, ст.ст.5,9,10 Закону України „Про оренду державного і комунального майна із порушенням господарської компетенції, оскільки орендодавцем по ньому виступає Камянець-Подільська районна рада. Натомість, орендодавцем мала б бути Камянець-Подільська центральна районна лікарня, оскільки приміщення лікарні передане останній в оперативне управління.

Позивач посилається на те, що в порушення ст.9 Закону України „Про оренду державного і комунального майна Камянець-Подільська районна рада не давала згоди на укладення спірного договору оренди, відповідне оголошення у ЗМІ не опубліковувалось, конкурс на оренду вказаного приміщення не оголошувався і не проводився. Дане підтверджується листом Камянець-Подільської районної ради від 20.02.2017р. №76/01-27 з інформацією про те, що за період з 10.11.2015р. по 01.04.2016р. договір оренди між ФОП ОСОБА_1 та Камянець-Подільською райрадою не укладався.

Вказує на те, що спірним договором порушено права позивача як законного володільця орендованого майна, оскільки його підписано на вкрай невигідних для позивача умовах, оцінка орендованого майна не проводилась, а орендна плата є необґрунтовано заниженою. Також, з 2011 року лікарня не мала наміру здавати вказане приміщення в оренду, оскільки воно необхідне лікарні для надання допомоги мешканцям Камянець-Подільського району.

Тому, позивач просить суд визнати спірний договір недійсним, оскільки стверджує, що його укладено із порушенням господарської компетенції (ст. 207 ГК України), його зміст суперечить актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, він підписаний всупереч ст.ст. 5,9,10 Закону України „Про оренду державного і комунального майна, вимог постанов Кабінету Міністрів України №629 від 10.08.1995р., №786 від 04.10.1995р. щодо порядку його укладання та визначення вартості обєкта оренди, орендної плати.

Відповідач-1 (Камянець-Подільська районна рада) у письмовому пояснені від 16.01.2018р. №08/01-27 повідомила суд, що починаючи з 10.11.2015р. і по даний час у виконавчому апараті районної ради відсутні відомості про укладання договору оренди між Камянець-Подільською райрадою та ФОП ОСОБА_1, а також відсутні будь-які документи, які б підтверджували укладання цього договору. Просить розглядати справу за відсутності представника відповідача-1.

Відповідач-2 (ФОП ОСОБА_1С.) у відзиві від 18.01.2018р. та у письмовому запереченні від 13.02.2018р. із позовними вимогами не погоджується, посилаючись на ст.ст. 15,16 ЦК України, вважає, що спірним договором права позивача не порушені, оскільки орендоване майно позивачу не належить, а право оперативного управління майном, на яке посилається позивач, ніякими доказами не підтверджується.

Доводи позивача стосовно встановлення рішенням суду від 27.04.2015р. у справі №924/1894/14 права оперативного управління на приміщення лікарні, відповідач-2 вважає необґрунтованими в силу ч.5 ст. 75 ГПК України. Посилається на те, що ФОП ОСОБА_1 не брала участі у справі, тому вважає за необхідне спростувати наявність у позивача права оперативного управління майном, яке є предметом оспорюваного правочину. Просить врахувати, що право оперативного управління є речовим правом, яке підлягає державній реєстрації відповідно до вимог Закону України „Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень. Тому вважає, що у позивача не виникло право оперативного управління на будівлю, що є обєктом оренди по спірному договору.

Відповідач-2 стверджує, що субєкти, за якими майно закріплено на праві оперативного управління, можуть здійснювати лише некомерційну господарську діяльність у формі, яка визначена власником майна, відповідним органом управління або органом місцевого самоврядування. Тому твердження позивача про його виключне право на передачу в оренду майна, відповідач-2 вважає безпідставним, при цьому спірний правочин права позивача ніяким чином не порушує.

Також, відповідач-2 не погоджується із позицією відповідача-1 стосовно того, що договір оренди приміщення від 01.10.2015р. у Камянець-Подільській районній раді відсутній та не підписувався, оскільки орендарем щомісячно вносилась орендна плата на рахунок орендодавця, що підтверджується листом казначейської служби від 05.02.2018р. №05-18/130-642.

Представник позивача в засіданні суду наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача-1 в засідання суду 11.05.2018р. не прибув, просив розгляд справи проводити за відсутності представника Камянець-Подільської районної ради.

Представник відповідача-2 в засіданні суду просить відмовити позивачу у позові.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

Камянець-Подільська центральна районна лікарня (с.Мукша Китайгородська Камянець-Подільський район) згідно ОСОБА_2 із ЄДР від 18.07.2016р. є комунальною установою, засновник Камянець-Подільська районна рада.

Відповідно до п.п.4.1, 4.4 Статуту Камянець-Подільської районної центральної лікарні (нова редакція) Центральна районна лікарня є спільною власністю територіальних громад селища і сіл Камянець-Подільського району, що перебуває у адміністративному підпорядкуванні Камянець-Подільської районної ради. Центральна районна лікарня від свого імені може укладати угоди (договори, контракти), набувати майнових і особистих немайнових прав, нести обовязки, повязані з їх діяльністю, виступати позивачем та відповідачем в суді, господарському та третейському судах.

14.12.2006р. згідно рішення Камянець-Подільської районної ради №3 Про стан використання майна районної комунальної власності затверджено перелік обєктів комунальної власності, що знаходяться в оперативному управлінні Камянець-Подільської центральної районної лікарні.

Як вбачається із Додатку №1 до рішення Камянець-Подільської районної ради від 14.12.2006 р. №3, в оперативному управлінні Камянець-Подільської центральної районної лікарні серед іншого нерухомого майна знаходиться також головний корпус лікарні з поліклінікою (вул.Матросова,30 ) загальною площею 3045 кв.м.

26.03.2015р. рішенням Камянець-Подільської районної ради №17 „Про впорядкування орендних відносин вирішено затвердити: Положення про оренду майна спільної власності територіальних громад сіл та селища Камянець-Подільського району в новій редакції (додаток 1), Типовий договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна спільної власності територіальних громад сіл, селища Камянець-Подільського району (додаток 2).

Відповідно до п.1.4 Положення про оренду майна спільної власності територіальних громад сіл та селища Камянець-Подільського району (додаток №1 до рішення від 26.03.2015р. №17) передбачено, що орендодавцями є:

- Камянець-Подільська районна рада відносно цілісних майнових комплексів підприємств, установ, організацій;

- підприємства, установи, організації відносно майнових комплексів структурних підрозділів підприємств, установ, організацій, окремого індивідуально визначеного майна та нежитлових приміщень, які закріплені за ними на праві господарського відання або оперативного управління.

Згідно п.п. 2.3 вказаного Положення передбачено, що договір оренди майна спільної власності територіальних громад сіл та селищ Камянець-Подільського району укладається відповідно до Типового договору оренди, який затверджується районною радою. Орендодавець відмовляє в укладенні договору оренди у разі, якщо орган управління майном (районна рада) мотивовано не дає згоди на укладення договору оренди. (п.п. 4.3.5 Положення).

Рішенням Камянець-Подільської районної ради №8 від 08.07.2015р. „Про державну реєстрацію права власності будівель Центральної районної лікарні по вул.Матросова,30 с. Жовтневе Камянець-Подільського району вирішено: вважати будівлі Центральної районної лікарні по вул. Матросова, 30 с. Жовтневе Камянець-Подільського району загальною площею 15558,30 кв.м. комунальною власністю Камянець-Подільської районної ради.

01.10.2015р. між Камянець-Подільською районною радою (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) було укладено типовий договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, спільної власності територіальних громад сіл, селища Камянець Подільського району.

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. договору передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування приміщення комунальної власності, площею 78 кв. м., розміщене за адресою: Хмельницька область, Камянець-Подільський район, с. Жовтневе, Матросова, 30, на першому поверсі пятиповерхового головного корпусу Камянець-Подільської центральної районної лікарні, що перебуває на балансі Камянець-Подільської центральної районної лікарні, (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість (актом оцінки на 31.08.2015р.) і становить за незалежно оцінкою) залишковою вартістю 170235,00 грн. Акт оцінки складається у випадках, визначених чинною Методикою оцінки обєктів оренди, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995р. № 629 (зі змінами), а саме тоді, коли для розрахунку орендної плати не вимагається незалежна оцінка обєкта. Майно передається в оренду з метою: під аптеку.

Згідно із п.п. 2.1.-2.4 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки не раніше дати державної реєстрації договору) та акта приймання-передавання майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно, власником майна залишається територіальна громада Камянець-Подільського району, а орендар користується ним протягом строку оренди. Передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною у звіті про незалежну оцінку / в акті оцінки, складеному за Методикою оцінки. Обовязок щодо складання акта приймання-передавання покладається на орендодавця.

Строк дій договору сторони погодили у п.10.1 договору, а саме цей договір укладено строком на два роки одинадцять місяців двадцять пять днів, що діє з 01.10.2015р. до 25.09.2018р. включно.

Як вбачається із акту прийому-передачі обєкта оренди за договором оренди нежитлового приміщення від 01.10.2015р. Камянець-Подільська районна рада передала, а ФОП ОСОБА_1 прийняла у довгострокове платне користування нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: Хмельницька область, Камянець-Подільський район, с. Жовтневе, вул.Матросова, 30. Площа орендованого приміщення складає 78 кв. м., приміщення розташоване на першому поверсі головного корпусу Камянець-Подільської центральної районної лікарні, навпроти швидкої допомоги. Претензії щодо технічного стану приміщення у Орендаря відсутні.

В ході розгляду матеріалів справи №924/177/17 судом встановлено, що рішенням господарського суду Хмельницької області від 07.04.2017р. по даній справі (залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.06.2017р.) даний позов було задоволено, визнано недійсним договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна від 01.10.2015, укладений між Камянець-Подільською районною радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.10.2017р. по даній справі рішення місцевого та апеляційного суду скасовано, справу направлено на новий розгляд для зясування питання про те, чи виникло у позивача право оперативного управління щодо майна, яке є предметом договору оренди, а відтак чи порушене право позивача на звернення із даним позовом.

В ході нового розгляду даної справи позивач підтримав позовні вимоги та просив визнати недійсним договір оренди індивідуально визначеного майна від 01.10.2015р., підписаний між Кам'янець-Подільською районною радою та ФОП ОСОБА_1 як такий, що укладений із порушенням господарської компетенції всупереч ст. 203 ЦК України, ст.207 ГК України, ст.ст.5, 9, 10 Закону України „Про оренду державного і комунального майна, оскільки вважає, що орендодавцем є Камянець-Подільська центральна районна лікарня, якій орендоване майно передане в оперативне управління.

Аналізуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається таке.

Згідно ч.1, 2 ст. 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом. При цьому захисту підлягають лише ті права, які належать позивачу, за умови, що ці права дійсно порушуються іншими особами, а необхідною умовою при зверненні до суду з позовом щодо захисту порушеного права є обов'язкова наявність на момент звернення до суду існування спору щодо порушеного права або сам факт вчинення порушення.

В ході дослідження наявних у справі доказів та при новому розгляді справи судом встановлено, що предмет оренди по спірному договору (приміщення комунальної власності площею 78 м. кв. на 1-му поверсі 5-типоверхового будинку головного корпусу Кам'янець - Подільської центральної районної лікарні) належить позивачу на праві оперативного управління, зважаючи на таке.

За приписами статті 137 ГК України правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб'єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб'єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням.

Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

Системний аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що право оперативного управління є похідним, вторинним правом, воно обмежено цілями діяльності суб'єкта цього права, завданнями власника, цільовим призначенням майна, що належить йому на праві оперативного управління, повноваженнями щодо розпорядження зазначеним майном.

Судом встановлено, що рішенням Камянець-Подільської районної ради від 14.12.2006р. №3 Про стан використання майна районної комунальної власності було затверджено перелік обєктів комунальної власності, що знаходяться в оперативному управлінні Камянець-Подільської центральної районної лікарні, зокрема у додатку №1 до рішення визначено, що в оперативному управлінні Камянець-Подільської центральної районної лікарні знаходиться також головний корпус лікарні з поліклінікою (вул.Матросова,30) загальною площею 3045 кв.м.

Питання про належність Камянець-Подільській центральній лікарні на праві оперативного управління майна (приміщення площею 78 м.кв. на 1-му поверсі п'ятиповерхового будинку головного корпусу Кам'янець-Подільської центральної районної лікарні), було предметом дослідження у справі №924/872/16.

Так, рішенням господарського суду Хмельницької від 08.11.2016р. по справі №924/872/18 (підтримане постановою Рівненського апеляційного суду від 17.10.2017р.) позов Кам'янець-Подільської центральної районної лікарні до ФОП ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача звільнити приміщення площею 78 кв.м., що знаходиться на першому поверсі головного корпусу лікарні навпроти швидкої допомоги, за адресою: вул. Жовтнева, 30, с.Мукша Китайгородська, Кам'янець - Подільський район, задоволено.

Верховний Суд у постанові від 17.04.2018р. по справі №924/872/16, переглядаючи рішення в касаційній інстанції та залишаючи без змін рішення місцевого та апеляційного суду, підтвердив факт належності Кам'янець-Подільській центральній районній лікарні спірного приміщення на праві оперативного управління, а відтак відхилив доводи скаржника (ФОП ОСОБА_1С.) щодо неналежності позивачу права на спірне майно та відсутності вимоги у даній справі.

Дані фактичні обставини спростовують доводи відповідача-2 (ФОП ОСОБА_1С.) стосовно того, що оскільки право позивача, за захистом якого він звернувся, йому не належать, тому він не має права на позов. Відтак, позивач правомірно звернувся із даним позовом за захистом порушеного (оспорюваного) права відповідно до ст.4 ГПК України та ст.ст. 15,16 ЦК України. Суд також не спростовує того факту, що майно по спірному договору оренди є спільної власністю територіальних громад сіл, селищ Камянець-Подільського району, орган управління майном - Камянець-Подільська районна рада.

Із позовних вимог слідує, що позивач просить визнати недійсним договір оренди на підставі статей 203, 207, 215 ЦК України, статей 5, 9, 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна, як такий, що укладений із порушенням господарської компетенції.

Судом в даному випадку враховується таке.

Згідно з ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 207 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначено, що судам необхідно враховувати, що згідно із ст. ст. 4, 10, 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України, постановами Кабінету Міністрів України, актами інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідно до п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними правовідносини, повязані з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними, регулюються ЦК України, ГК України, Земельним кодексом України, Законами України Про оренду землі, Про приватизацію державного майна, Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), Про іпотеку, Про страхування, Про банки і банківську діяльність, Про передачу обєктів права державної та комунальної власності, Про запобігання корупції та іншими актами законодавства. Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон повязує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Орендодавцями щодо майна, площа якого не перевищує 200 кв. м. можуть виступати підприємства, установи та організації. (ч.3 ст.5 Закону).

При цьому, п.1.4 Положення про оренду майна спільної власності територіальних громад сіл та селища Камянець-Подільського району, яке затверджено рішенням Камянець-Подільської районної ради від 26.03.2015р. №17, визначено, що орендодавцями є: підприємства, установи, організації відносно окремого індивідуально визначеного майна та нежитлових приміщень, які закріплені за ними на праві господарського відання або оперативного управління; натомість щодо цілісних майнових комплексів підприємств, установ, організацій, то орендодавцями по них є: Камянець-Подільська районна рада (орган управління майном).

Договір оренди майна укладається відповідно до Типового договору оренди, який затверджується районною радою. Орендодавець відмовляє в укладенні договору оренди у разі, якщо орган управління майном (районна рада) мотивовано не дає згоди на укладення договору оренди. (п.2.3, п.п. 4.3.5 Положення).

Аналізуючи вказане Положення щодо обсягу компетенції Камянець-Подільської районної ради при укладенні договорів оренди індивідуально визначеного майна та нежитлових приміщень, які закріплені на праві господарського відання або оперативного управління, судом встановлено, що орендодавцем по них не може виступати Камянець-Подільська районна рада як орган управління майном, оскільки рада уповноважена затверджувати договір оренди або надавати мотивоване заперечення (незгоду) на укладення договору.

Виходячи із вищенаведеного, при укладанні спірного договору орендодавцем по ньому мала б виступати установа, якій майно належить на праві оперативного управління, тобто Кам'янець-Подільська центральна районна лікарня.

Згідно із ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи відповідному орендодавцеві.

Частинами 2, 3 вказаної статті передбачено, що керівник підприємства, організації, установи, в яких дане майно знаходиться в господарському віданні або оперативному управлінні (на балансі), звертається до органу управління майном (районної ради) для отримання дозволу на укладення договору оренди, орган, уповноважений управляти державним майном, розглядає подані йому матеріали і протягом пятнадцяти днів після їх надходження надсилає орендодавцеві висновки про умови договору оренди або про відмову в укладенні договору оренди

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна орендодавець протягом пяти днів після погодження умов договору оренди розміщує в офіційних друкованих засобах масової інформації та на веб-сайтах орендодавців оголошення про намір передати майно в оренду; протягом 10 робочих днів після розміщення оголошення орендодавець приймає заяви про оренду відповідного майна та, в разі надходження кількох пропозицій для укладення договору оренди, проводить конкурс на право оренди

Натомість, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що при укладенні договору оренди від 01.10.2015 р. Кам'янець-Подільською районною радою надавалася згода на його укладення, докази звернення орендаря до районної ради із заявою про укладення договору оренди та про прийняття радою відповідного рішення в матеріалах справи також відсутні. При цьому, оголошення про намір передати майно в оренду не публікувалось на веб-сайті ради та у відповідних органах друкованої інформації, конкурс на оренду вказаного майна не оголошувався та не проводився.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна, істотною умовою договору є, зокрема обєкт оренди (його складові частини, вартість майна з урахуванням її індексації).

Згідно із ст. 11 Закону України „Про оренду державного та комунального майна оцінка обєкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України №629 від 10.08.1995р.

Пунктами 19, 21 Постанови Кабінету Міністрів України №629 від 10.08.1995 р. „Про затвердження Методики оцінки об'єктів оренди, Порядку викупу орендарем оборотних матеріальних засобів та Порядку надання в кредит орендареві коштів та цінних паперів передбачено, що у разі оренди нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного майна здійснюється його незалежна оцінка та для стандартизованої оцінки нерухомого майна та іншого окремого індивідуально визначеного майна у випадках, передбачених абзацом шостим пункту 19 цієї Методики, підприємством - балансоутримувачем орендованого майна за дорученням органу, уповноваженого управляти майном такого підприємства, утворюється комісія, яка проводить оцінку майна за залишковою вартістю на підставі даних бухгалтерського обліку. У разі коли орендоване нежитлове приміщення є частиною будівлі (споруди), стандартизована оцінка вартості такого приміщення для цілей цієї Методики проводиться з урахуванням залишкової вартості будівлі (споруди) в цілому та питомої ваги приміщення у площі будівлі (споруди). Результати проведення стандартизованої оцінки оформлюються актом оцінки нерухомого майна (додаток 2), який затверджується органом, уповноваженим управляти майном, або Фондом державного майна, його регіональним відділенням (у разі коли він (воно) є орендодавцем такого майна або за зверненням органу, уповноваженого управляти майном).

Відповідно до п. 1.1 договору оренди від 01.10.2015 р. оцінка об'єкта оренди станом на 31.08.2015 року складає 170235 грн., проте не вказано, чи проводилась незалежна оцінка чи оцінювання відбувалось за залишковою вартістю, а відтак порядок проведення оцінки об'єкту оренди було порушено.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, спільної власності територіальних громад сіл, селища Камянець-Подільського району від 01.10.2015р. укладений з порушенням господарської компетенції з боку Кам'янець-Подільської районної ради, а також з порушенням вимог ст. ст. 5, 9, 10 Закону України Про оренду державного та комунального майна, вимоги Постанов Кабінету Міністрів України № 629 від 10.08.1995 року, № 786 від 04.10.1995 р. в частині порядку укладення договору та визначення вартості обєкта оренди та орендної плати, а тому позовні вимоги мотивовані та підлягають задоволенню.

Судом враховуються, що ч. 3 ст. 207 ГК України передбачено, що у разі, якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє. Фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює, а в разі його недійсності, проведення між сторонами реституції, так як використання майна „річ безповоротна, і відновити сторони в первісне положення практично неможливо.

Відповідно до п.2.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. „Про деякі питання визнання правочинів (господарських) договорів недійсними якщо зі змісту господарського договору випливає, що зобов'язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо), то господарський суд одночасно з визнанням господарського договору недійсним (за наявності підстав для цього) зазначає в резолютивній частині рішення, що зобов'язання за договором припиняється лише на майбутнє.

При цьому слід враховувати, що зобов'язання припиняються на майбутнє не на підставі відповідної вказівки в рішенні суду, а в силу закону, тому при визнанні недійсним правочину (господарського договору) зобов'язання його сторін припиняються на майбутнє з моменту набрання чинності рішення суду про визнання правочину (договору) недійсним, хоча б у судовому рішенні й не було зазначено про таке припинення. Якщо господарське зобов'язання припиняється лише на майбутнє, господарським судам слід виходити з того, що у відповідних випадках і неможливості повернення одержаного за зобов'язанням у натурі правові наслідки такої недійсності визначаються відповідно до ст. 216 ЦК України та частини другої ст. 208 ГК України.

Тому такий договір повинен визнаватися недійсним і припинятися на майбутнє.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015р. у справі № 3-195гс15, в якому вказано на можливість визнання договору оренди недійсним лише на майбутнє. Фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює (у разі його недійсності) проведення між сторонами двосторонньої реституції, а тому, з огляду на ч. 3 ст. 207 ГК України, такий договір повинен визнаватися судом недійсним і припинятися лише на майбутнє, а не з моменту укладення.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, а договір оренди індивідуально визначеного майна від 01.10.2015р. - визнанню недійсним та припиненню на майбутнє із вищенаведених підстав.

Судові витрати покладаються на відповідачів в рівній мірі.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним і припинити на майбутнє договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, спільної власності територіальних громад сіл, селища Камянець-Подільського району від 01.10.2015 року, укладений між Камянець-Подільською районною радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, предметом якого є оренда приміщення комунальної власності площею 78 кв. м., розміщене на першому поверсі пятиповерхового будинку головного корпусу Камянець-Подільської центральної районної лікарні.

Стягнути з Кам'янець-Подільської районної ради (м. Камянець-Подільський, Хмельницької області, пл. Вірменський ринок, 6, код 04060594) на користь Камянець-Подільської центральної районної лікарні (с.Мукша Китайгородська, Камянець-Подільського району, Хмельницької області, вул. Матросова, 30, код 02004829) 800,00 грн. (вісімсот гривень 00 коп.) судового збору.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Камянець-Подільської центральної районної лікарні (с. Мукша Китайгородська, Камянець-Подільського району, Хмельницької області, вул. Матросова, 30, код 02004829) 800,00 грн. (вісімсот гривень 00 коп.) судового збору.

Повний текст складено 16.05.2018р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (32319, Хмельницька обл., Кам'янець-Подільський р-н, с. Мушка Китайгородська, вул. Матросова,30)

3 - відповідачу(32300, м. Кам'янець-Подільський, пл. Вірменський ринок,6)

4 - відповідачу(32300, АДРЕСА_2)

Всім рекомендованим з повідомленням