ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"08" травня 2018 р. м. Київ Справа № 911/928/18

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Басилкевич Тетяни Іванівни про забезпечення позову у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Басилкевич Тетяни Іванівни (08654, АДРЕСА_1)

до Комунального закладу «Лікувально-реабілітаційний центр» Васильківської районної ради (08667, Київська обл., Васильківський р-н, с. Лосятин, вул. Мічуріна),

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Васильківська центральна районна лікарня (08600, Київська обл., Васильківський р-н, м. Васильків, вул. Декабристів, 87),

про внесення змін до договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна № 85 від 01.11.2014 р. шляхом заміни сторони орендодавця,

Без виклику представників сторін

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява б/н від 04.05.2018 р. (вх. № 954/18 від 07.05.2018 р.) Фізичної особи-підприємця Басилкевич Тетяни Іванівни до Комунального закладу «Лікувально-реабілітаційний центр» Васильківської районної ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Васильківська центральна районна лікарня, про внесення змін до договору оренди № 85 індивідуально визначеного нерухомого майна від 01.11.2014 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між позивачем та Васильківською центральною районною лікарнею було укладено договір оренди № 85 індивідуально визначеного нерухомого майна від 01.11.2014 р. У подальшому, згідно із рішенням Васильківської районної ради від 02.03.2017 р. № 193-15-VII «Про деякі фінансові питання діяльності Васильківської центральної районної лікарні», Васильківською ЦРЛ за Актом прийому-передачі на 20.03.2017 р. було передано всі приміщення відділення відповідного лікування, що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Лосятин, вул. Мічуріна, 1 до Комунального закладу «Лікувально-реабілітаційний центр» Васильківської районної ради. Після чого, Васильківська ЦРЛ перестала виписувати рахунки на орендну плату, отримувати гроші за оренду та повідомила своїми листами про те, що орендоване позивачем приміщення передано новому балансоутримувачу. Таким чином, у зв'язку із передачею орендованого приміщення від Васильківської ЦРЛ новому балансоутримувачу (відповідачу по справі), а останній відмовляється вносити до договору відповідні зміни, позивач просить внести зміни до договору оренди № 85 від 01.11.2014 р., укладеного між позивачем та Васильківською центральною районною лікарнею, шляхом заміни сторони орендодавця.

Разом з позовною заявою Фізичною особою-підприємцем Басилкевич Тетяною Іванівною було подано заяву б/н від 04.05.2018 р. (вх. № 954/18 від 07.05.2018 р.) про забезпечення позову, обґрунтовану тим, що відповідачем неодноразово вчинялись дії щодо блокування господарської діяльності позивача, а саме - блокування роботи аптечного пункту, розміщеного в орендованому приміщенні за договором оренди.

При цьому, заявник зазначив, що керівником відповідача було видано наказ № 5 від 21.02.2018 р. про створення тимчасової комісії з припинення незаконного користування комунальним майном позивачем. На підставі даного наказу працівниками відповідача 21.02.2018 р. було опечатано аптечний пункт позивача, про що складено акт № 1 від 21.02.2018 р. Дане опечатування було виявлено позивачем наступного дня - 22.02.2018 р. З приводу опечатування орендованого позивачем приміщення та блокування роботи аптечного пункту позивачем була викликана поліція, про що свідчить відповідний протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та пояснення, відібране у позивача, від 22.02.2018 р.

Як зазначає відповідач, на наступний день, 23.02.2018 р. на двері аптечного пункту позивача було повішено замок, після чого позивачем було отримано повідомлення від відповідача №8 від 26.02.2018 р. про відключення світла з 28.02.2018 р., у зв'язку з чим позивачем 01.03.2018 р. було подано заяву про злочин за ч. 3 ст. 206 КК України до Васильківського відділу поліції, не зважаючи на що, 26.03.2018 р. аптечний пункт було відключено від зовнішнього освітлення шляхом перерізання проводів, що відображено у доповідній записці від 26.03.2018 р.

За твердженням заявника, відповідач не визнає договір оренди, звинувачує позивача у тому, що останній має борги перед відповідачем за комунальні послуги та категорично відмовляється приводити договір оренди у відповідність, а також надати позивачу відповідні платіжні реквізити, рахунки на оплату як комунальних послуг, так і орендної плати, і, на думку позивача, під приводом наявності заборгованості у позивача, відповідач як самостійно (в особі керівника), так і за допомогою інших невстановлених осіб, вчиняє неадекватні, поза межами закону, заходи впливу на позивача, блокуючи останньому його господарську діяльність, намагаючись змусити позивача звільнити займане ним орендоване приміщення.

Враховуючи викладене, ФОП Басилкевич Т.І. просити суд на час розгляду справи в суді заборонити фізичним чи юридичним особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на звільнення позивачем орендованого ним приміщення, а саме - частини нежитлового приміщення площею 18,0 кв.м, що знаходиться за адресою: Васильківський район, с. Лосятин, вул. Мічуріна, 1.

Дослідивши заяву ФОП Басилкевич Т.І. б/н від 04.05.2018 р. (вх. № 954/18 від 07.05.2018 р.) про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

З поданих заявником матеріалів судом встановлено, що останні не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності зв'язку між конкретними заходами до забезпечення позову (заборонити фізичним чи юридичним особам, на час розгляду справи в суді, вчиняти будь-які дії, спрямовані на звільнення Фізичною особою-підприємцем Басилкевич Тетяною Іванівною орендованого нею під розміщення аптечного пункту приміщення, а саме - частини нежитлового приміщення площею 18,0 кв.м, що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Лосятин, вул. Мічуріна, 1.) і предметом позовних вимог у даній справі (про внесення змін до договору оренди № 85 індивідуально визначеного нерухомого майна від 01.11.2014 р.). Також позивачем не наведено переконливих аргументів щодо адекватності такого обраного виду забезпечення позову позовним вимогам, з якими позивач звернувся до суду, а саме - про внесення змін до договору оренди № 85 індивідуально визначеного нерухомого майна від 01.11.2014 р. шляхом замвни сторони орендодавця.

Разом з тим, і жодних обґрунтованих доказів того, що невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, позивачем не надано.

З огляду на вищевикладене, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що подана заява б/н від 04.05.2018 р. (вх. № 954/18 від 07.05.2018 р.) Фізичної особи-підприємця Басилкевич Тетяни Іванівни про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 74, 136, 137, 140, 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Басилкевич Тетяни Іванівни б/н від 04.05.2018 р. (вх. № 954/18 від 07.05.2018 р.) про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвалу направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статями 256, 257 та підпунктом 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 11.05.2018 р.

Суддя В.М. Бабкіна