ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.05.2018р. Справа №905/341/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ,

до відповідача: Комунального підприємства «Міськтепломережа», м.Чистякове,

про стягнення 1033807,73 грн

Справа розглядалась за правилами загального позовного провадження

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 гол. юрисконс.

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального підприємства «Міськтепломережа», м.Чистякове про стягнення боргу у загальній сумі 1033807,73 грн, у тому числі: боргу 436578,51 грн, пені 32333,44 грн, 3% річних 51831,43 грн, інфляційних втрат 513064,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №13/2361-ТЕ-6 від 28.12.2012р. в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати товару, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідач в жодне судове засідання не зявився, відзиву у встановлений судом строк не надав, будь-яких пояснень по суті спору не представив, про розгляд справи був повідомлений, про що свідчать наявні у матеріалах справи оголошення з офіційного веб-порталу «Судова влада України» (dn.arbitr.gov.ua), у розділі «Новини та події суду» про дату та час судових засідань у справі №905/341/18.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, 28.12.2012р. між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) був підписаний договір на купівлю-продаж природного газу №13/2361-ТЕ-6, за приписами п.1.1 якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Згідно з п.1.2 договору №13/2361-ТЕ-6 від 28.12.2012р. газ, що продається за цим договором використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

За правилами п.2.1 укладеного сторонами правочину продавець передає покупцеві з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. газ обсягом до 974,40 тис. куб. м, у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м): січень 191,40; лютий 156,60; березень 139,20; квітень 78,30; жовтень 78,30; листопад 156,60; грудень 174.

За змістом п.5.2 договору №13/2361-ТЕ-6 від 28.12.2012р. ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1091 грн з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м природного газу 1091 грн, крім того ПДВ 20% 218,20 грн, всього з ПДВ 1309,20 грн.

Згідно з п.п.3.3, 3.4 укладеного сторонами правочину приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженими представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п.11.1 договору №13/2361-ТЕ-6 від 28.12.2012р. останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На підставі договору №13/2361-ТЕ-6 від 28.12.2012р. позивачем та відповідачем було підписано, в тому числі, наступні акти приймання-передачі природного газу (з урахуванням послуги на транспортування):

- б/н від 26.09.2013р. у березні 2013 року на суму 124672,50 грн (95,228 тис. куб. м),

- б/н від 26.09.2013р. у квітні 2013 року на суму 36370,88 грн (27,781 тис. куб. м),

- б/н від 31.10.2013р. у жовтні 2013 року на суму 64103,67 грн (48,964 тис. куб. м),

- б/н від 30.11.2013р. у листопаді 2013 року на суму 97782,84 грн (74,689 тис. куб. м),

- б/н від 31.12.2013р. у грудні 2013 року на суму 147469,60 грн (112,641 тис. куб. м).

Як зазначає позивач, відповідач встановлений договором обовязок по оплаті отриманого товару у повному обсязі та у передбачений договором строк не виконав, внаслідок чого Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» заявлено вимоги, зокрема, про стягнення основного боргу у розмірі 436578,51 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом п.6.1 договору №13/2361-ТЕ-6 від 28.12.2012р. остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

За приписами п.1.9 постанови №14 від 17.12.2013р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року).

Відтак, зобовязання з оплати газу, мали бути виконані наступним чином:

- за поставкою березня 2013 року на суму 124672,50 грн 15.04.2013р. включно (з урахуванням того, що останній день строку та наступний за ним день (13-14.04.2013р.) припадали на вихідні дні (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України),

- за поставкою квітня 2013 року на суму 36370,88 грн 13.05.2013р. включно,

- за поставкою жовтня 2013 року на суму 64103,67 грн 13.11.2013р. включно,

- за поставкою листопада 2013 року на суму 97782,84 грн 13.12.2013р. включно,

- за поставкою грудня 2013 року на суму 147469,60 грн 13.01.2014р. включно,

При цьому, з огляду на те, що згідно з положеннями п.3.4 договору №13/2361-ТЕ-6 від 28.12.2012р. обовязок щодо складання актів приймання-передачі газу покладено на покупця, приймаючи до уваги узгоджену сторонами редакцію п.6.1 цього договору, за висновками суду, оплата товару мала бути здійснена відповідачем саме до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу, незважаючи на те, що підписання актів приймання-передачі природного газу, поставленого у березні-квітні 2013 року, відбулось лише 26.09.2013р.

Проте, як свідчать матеріали справи, Комунальне підприємство «Міськтепломережа» перерахувало на користь позивача грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за договором №13/2361-ТЕ-6 від 28.12.2012р. (відомості, які містяться у довідках «Операції з 01.01.2013р. по 31.08.2017р.», «Сальдо по підприємству КП «Міськтепломережа» позивача) лише частково та з порушенням встановлених договором строків. Заборгованість Комунального підприємства «Міськтепломережа» за спірними поставками природного газу на теперішній час становить 436578,51 грн.

З метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи ухвалою від 26.02.2018р. господарського суду відповідачу було запропоновано надати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову (за наявності).

Проте, відповідачем правової позиції по суті спору не висловлено, належних та допустимих доказів у розумінні норм ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б спростовували факт наявності заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», не представлено.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач зобовязання за договором №13/2361-ТЕ-6 від 28.12.2012р. виконав належним чином, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за договором обовязки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, суд дійшов висновку, що вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Міськтепломережа» про стягнення боргу в сумі 436578,51 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до п.7.2 договору №13/2361-ТЕ-6 від 28.12.2012р., у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення пеню на загальну суму 32333,44 грн, а саме:

- за поставкою березня 2013 року на суму 124672,50 грн за період з 16.04.2013р. по 15.10.2013р. 6354,63 грн,

- за поставкою квітня 2013 року на суму 36370,88 грн за період з 14.05.2013р. по 13.11.2013р. 2501,12 грн,

- за поставкою жовтня 2013 року на суму 64103,67 грн за період з 14.11.2013р. по 13.05.2014р. 4438,08 грн,

- за поставкою листопада 2013 року на суму 97782,84 грн за період з 17.12.2013р. по 16.06.2014р. 7351,13 грн,

- за поставкою грудня 2013 року на суму 147469,60 грн за період з 14.01.2014р. по 13.07.2014р. 11688,48 грн.

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, суд встановив, що позивач припустився помилки при визначенні періоду нарахування неустойки за зобовязаннями листопада 2013 року, що призвело до безпідставного завищення заявленої до стягнення суми пені. За умови виправлення виявленого недоліку, сума пені становить 32180,73 грн (в межежах визначених позивачем періодів).

Одночасно, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п.5.1 постанови №14 від 17.12.2013р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 51831,43 грн, а саме:

- за поставкою березня 2013 року на суму 124672,50 грн за період з 16.04.2013р. по 27.09.2017р. 12134,28 грн,

- за поставкою квітня 2013 року на суму 36370,88 грн за період з 14.05.2013р. по 27.09.2017р. 4774,05 грн,

- за поставкою жовтня 2013 року на суму 64103,67 грн за період з 14.11.2013р. по 27.09.2017р. 7444,81 грн,

- за поставкою листопада 2013 року на суму 97782,84 грн за період з 17.12.2013р. по 27.09.2017р. 11090,99 грн,

- за поставкою грудня 2013 року на суму 147469,60 грн за період з 14.01.2014р. по 27.09.2017р. 16387,31 грн.

Крім того, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» просить стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у розмірі 513064,35 грн, а саме:

- за поставкою березня 2013 року на суму 124672,50 грн за період з травня 2013 року по серпень 2017 року 107326,67 грн,

- за поставкою квітня 2013 року на суму 36370,88 грн за період з червня 2013 року по серпень 2017 року 42887,17 грн,

- за поставкою жовтня 2013 року на суму 64103,67 грн за період з грудня 2013 року по серпень 2017 року 75873,21 грн,

- за поставкою листопада 2013 року на суму 97782,84 грн за період з січня 2014 року по серпень 2017 року 114673,65 грн,

- за поставкою грудня 2013 року на суму 147469,60 грн за період з лютого 2014 року по серпень 2017 року 172303,65 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, господарський суд встановив, що він є арифметично вірними. При цьому, загальна сума відсотків річних є більшою на 0,01 грн, ніж заявлено позивачем до стягнення, що в цілому не впливає на правомірність заявлених у цій частині вимог.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, зясувавши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 32180,73 грн. Одночасно, розрахунки процентів річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, внаслідок чого позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню на визначені позивачем суми 51831,43 грн та 513064,35 грн відповідно.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 15507,12 грн підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам. Одночасно, виходячи з того, що за подання розглядуваної позовної заяви позивач на підставі платіжного доручення №6001270 від 14.02.2018р. сплатив судові витрати у більшому розмірі ніж передбачено діючим законодавством, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не позбавлено права та можливості звернутись до суду з клопотанням про повернення судового збору у переплаченому розмірі (0,03 грн) на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ до Комунального підприємства «Міськтепломережа», м.Чистякове про стягнення боргу у загальній сумі 1033807,73 грн, у тому числі: боргу 436578,51 грн, пені 32333,44 грн, 3% річних 51831,43 грн, інфляційних втрат 513064,35 грн, задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Міськтепломережа» (86600, Донецька обл., м.Чистякове, вул.Поповича, буд.22, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд.6, ) борг 436578,51 грн, пеню 32180,73 грн, 3% річних 51831,43 грн, інфляційні втрати 513064,35 грн, а також судовий збір в сумі 15504,83 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 17.05.2018р.

Повний текст рішення складено та підписано 17.05.2018р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця