УХВАЛА

02 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 922/2716/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеленбуд-Сервіс" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 (головуючий суддя: Слободін М.М., судді Сіверін В.І., Терещенко О.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеленбуд-Сервіс"

до Харківської міської ради Харківської області

про спонукання укласти договір,

Учасники справи: не викликалися та не повідомлялися.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.10.2017 прийнято до розгляду заяву відповідача про застосування до вимог позивача наслідків пропуску строків позовної давності; зобов'язано позивача надати до суду пояснення щодо обставин, викладених у відзиві на позовну заяву та заяві про застосування строків позовної давності; задоволено клопотання позивача про призначення по справі судової експертизи; призначено по справі № 922/2716/17 судову експертизу з питань землеустрою; проведення експертизи доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України (61177, м. Харків, вул. Золочівська, буд. 8а, ); На вирішення експертів поставлені зазначені в резолютивній частині ухвали питання; Зобов'язано позивача - товариство з обмеженою відповідальністю "Зеленбуд-Сервіс" (код 34015952) здійснити оплату вартості експертизи; зобов'язано сторін при проведенні експертизи не перешкоджати експерту в проведенні судової експертизи, на вимогу експерта для проведення експертизи в повному обсязі надавати всі витребувані документи та вчиняти необхідні дії; ухвалено направити матеріали справи №922/2716/17 на адресу Харківського НДІ судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса; Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову від дачі висновку (ч.1 ст. 384 та ч.1 ст. 385 Кримінального кодексу України); зобов'язано експертів подати Господарському суду Харківської області мотивований висновок; провадження у справі 922/2716/17 зупинено.

Зупиняючи провадження у даній справі з огляду на призначення судової експертизи, місцевий суд вказав, посилаючись при цьому на ст.41 ГПК України, що без спеціальних знань дана справа розглянутися не може, тому слід призначити по ній судову експертизу з питань землеустрою та у зв'язку з цим зупинити провадження.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 у справі у справі №922/2716/17 ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.10.2017 у справі №922/2716/17 скасовано; справу передано на розгляд Господарському суду Харківської області.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що в даному випадку відсутні підстави, для призначення судової експертизи, оскільки ухвала не містить обґрунтованого мотивування необхідності призначення судової експертизи, призначення якої зумовило зупинення провадження у даній справі. З'ясування поставлених місцевим судом питань, шляхом експертного дослідження, в принципі не може вплинути на розгляд даної справи, оскільки рішення Харківської міської ради 2009 року за №330/09 і відповідні додатки до нього не входять в предмет доказування у даній справі.

28.11.2017 (згідно із реєстраційним штампом) Товариство з обмеженою відповідальністю "Зеленбуд-Сервіс" подано касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 у справі №922/2716/17 до Вищого господарського суду України.

На підставі пункту 5 статті 31, підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) та за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 38-р від 15.12.2017 вказану касаційну скаргу разом зі справою № 922/2716/17 передано до Касаційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2018 року у справі № 922/2716/17 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Краснов Є.В.

Відповідно до положень підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) зазначена касаційна скарга підлягає розгляду спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 301 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

02.03.2018 суд постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження та розгляд касаційної скарги у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення сторін.

Скаржник (позивач) мотивує свою касаційну скаргу тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, відхилено клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням представника позивача в іншому судовому засіданні, чим порушено право позивача на рівність та змагальність сторін.

Крім того, позивач вважає, що апеляційний суд в порушення вимог ст.106 ГПК України розглянув апеляційну скаргу відповідача , яка не підлягала оскарженню.

З огляду на викладене, позивач, з посиланням на постанову Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №910/11455/16, вважає, що суд першої інстанції правомірно зупинив провадження по справі у зв'язку з призначенням судової експертизи, тому у касаційній скарзі просить скасувати постанову апеляційного господарського суду від 13.11.2017, а ухвалу місцевого господарського суду від 17.10.2017 залишити в силі.

Відповідач надав відзив на касаційну скаргу, в якому просив постанову апеляційного суду залишити в силі, касаційну скаргу позивача без задоволення.

Розглядаючи доводи касаційної скарги та заперечення на неї колегія суддів касаційного суду відмічає наступне.

Так, в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №910/11455/16, на яку скаржник посилається в касаційній скарзі, як на підставу неможливості оскарження ухвали про призначення судової експертизи, суд зазначив наступне:

"Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 року зупинено провадження у справі № 910/11455/16 на підставі пункту 1 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній станом на дату винесення оскаржуваної ухвали, до проведення експертизи та отримання висновку Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2017 року апеляційне провадження в частині оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 року про призначення судової експертизи припинено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 року про зупинення провадження у справі №910/11455/16залишено без змін.

Постанова апеляційного господарського суду мотивована тим, що Господарським процесуальним кодексом України в редакції, чинній станом на дату винесення оскаржуваних ухвали та постанови, не передбачено можливості оскарження ухвал про призначення судової експертизи, оскарженню підлягає лише ухвала місцевого господарського суду про зупинення провадження у справі, яка, за висновком суду, є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам закону, оскільки чинним на час винесення оскаржуваної ухвали процесуальним законодавством, зокрема пунктом 1 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, було передбачено право суду зупинити провадження у справі у зв'язку з призначенням експертизи і суд першої інстанції у даній справі реалізував надане йому законом право на зупинення провадження у справі з підстав призначення судової експертизи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 41 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2018 року, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2018 року, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку, зокрема, призначення судової експертизи.

Відповідно до частини 1 статті 91 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2017 року, ухвали місцевого господарського оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

У статті 106 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017 року) наведено перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Зазначений перелік не містить ухвал про призначення судової експертизи.

Таким чином, ні статтею 106 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2018 року, яка містить перелік ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення місцевого господарського суду, ні статтею 41 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2018 року, яка регламентує порядок призначення та проведення судової експертизи, ні іншими нормами кодексу в редакції, чинній до 15.12.2018 року, оскарження ухвали про призначення судової експертизи не передбачено.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (заява № 61679/00) зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури; більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом господарського суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті за відсутності висновків про встановлення фактів, які можуть бути встановлені лише експертом.

Експертиза призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, рішення суду має прийматися у повній відповідності з нормами процесуального та матеріального права, з повним та об'єктивним дослідженням обставин та доказів. З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до уваги твердження скаржників про те, що призначення експертизи у справі є затягуванням розгляду справи, оскільки призначення експертизи у даній справі спрямоване на встановлення доказів, які мають значення для вирішення даного спору, і не свідчить про затягування розгляду справи, про що правильно зазначив суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів Касаційного господарського суду вважає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, а твердження скаржників про порушення і неправильне їх застосування господарським судом апеляційної інстанції під час прийняття оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстави для зміни чи скасування законної та обґрунтованої постанови відсутні."

Разом з тим, в постанові апеляційного суду у даній справі, апеляційний суд вказав наступне:

"При оцінці правомірності зупинення провадження у справі дослідженню підлягає і факт обґрунтованості підстав такого зупинення, тобто, фактично, мова йде саме про дослідження підставності та обґрунтованості необхідності призначення судової експертизи у даній справі.

Водночас, зупинення провадження у справі є наслідком призначення судом експертизи, а отже ухвала в частині призначення судової експертизи та в частині зупинення провадження у справі перебувають у нерозривному зв'язку одна з одною.

Таким чином, призначення судової експертизи з одночасним зупиненням провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розцінюватись як два самостійних акта - окремо щодо призначення судової експертизи і щодо зупинення провадження у справі. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, у постанові від 20.01.2009 у справі №24/489.

Отже, при оскарженні ухвал про зупинення провадження у справі з огляду на призначення судової експертизи детальному аналізу колегією суддів апеляційного суду підлягає ухвала про призначення судової експертизи, як підстави для зупинення провадження у справі.

До аналогічного такого висновку дійшов ВГСУ у постанові від 17.08.2016 р. в справі № 5011-8/15197-2012, від 03.08.2016 р. у справі № 904/4318/15, від 26.07.2016 р. по справі № 907/24/16 та ряду інших.

Саме тому в наведених ухвалах колегії суддів ВГСУ зазначили про можливість оскарження і скасування ухвал про призначення судових експертиз.

Між тим, приписи ст.106 ГПК України не передбачають можливості апеляційного оскарження ухвали місцевого господарського суду про призначення судової експертизи.

В цьому аспекті колегія суддів зазначає про часткову незгоду із висновками ВГСУ, а саме незгоду із висновком про те, що ухвала про призначення експертизи може підлягати апеляційному перегляду і наступному скасуванню з підстав невірного або недостатнього обґрунтування судження суду про необхідність призначення експертизи.

На думку колегії суду, принцип правової визначеності і необхідність забезпечення правової певності у процедурі судочинства мають вищу цінність, аніж потреба належного обґрунтування ухвал про призначення експертизи чи необхідність виправлення помилкового висновку суду про потребу в застосуванні спеціальних знань.

Також колегія суддів зазначає, що шкода, яка спричиняється ігноруванням принципу правової визначеності, завідомо вища, аніж шкода, яку спричиняють помилково чи безпідставно призначені судові експертизи, що свідчить про неприйнятність скасування ухвали про призначення експертизи за звичайних умов, тобто навіть в разі недостатнього або невірного обґрунтування висновку про необхідність її призначення.

Однак, на думку колегії суддів, скасування ухвал про призначення судових експертиз, може відбуватися в порядку еxceptio probat regulam in casibus non exceptis (виключення підтверджує наявність правила, яке діє в невиключних ситуаціях), тобто у виключному випадку і на підставі іншої, неординарної обставини, під якою колегія суддів розуміє скоєння правопорушення у вигляді зловживання стороною своїм процесуальним правом.

Саме таку обставину колегія суддів встановила у даній справі."

"Оцінюючи наведені обставини, судова колегія приходить до висновку, що клопотання позивача про призначення судової експертизи носить характер зловживання процесуальним правом і, можливо, спрямоване на затягування вирішення спору по суті. За таких умов залишення оскарженої ухвали без змін буде суперечити іншому правовому принципу - принципу верховенства права, оскільки буде створена ситуація, в який протиправна процесуальна дія (умисне антиправове клопотання позивача) буде тягнути такі ж самі наслідки, що і законна, сумлінна процесуальна дія сторони.

Колегія суддів вважає неприпустимою ситуацію, в який правопорушення і легальна дія тягнуть однакові правові наслідки.

За таких умов до спірних правовідносин підлягає застосуванню порядок еxceptio probat regulam in casibus non exceptis і саме в даному випадку, в порядку виключення, можливе оскарження і скасування ухвали про призначення судової експертизи. "

Колегія суддів касаційного суду погоджується з зазначеними висновками апеляційного суду щодо можливості у виключних випадках оскарження ухвал про призначення судової експертизи та вважає за необхідне відмітити наступне.

Оскільки приписи ст.106 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на момент розгляду справи в судах попередніх інстанцій, не передбачали можливості апеляційного оскарження ухвали місцевого господарського суду про призначення судової експертизи, є неприйнятним скасування ухвали про призначення експертизи за звичайних умов, тобто, навіть в разі недостатнього або невірного обґрунтування висновку про необхідність її призначення.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод:

"Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення."

При цьому, зловживанням процесуальними правами можуть бути такі дії учасника судового процесу, як подання завідомо безпідставного клопотання (заяви), в т.ч. про призначення судової експертизи, або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування розгляду справи.

Відповідно до п.1.13. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5, (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), строк проведення експертизи встановлюється залежно від складності дослідження з урахуванням експертного навантаження фахівців керівником експертної установи у межах від 10 календарних днів (щодо матеріалів з невеликою кількістю об'єктів та вирішуваних питань і простих за характером досліджень) до понад 90 календарних днів (якщо експертиза є особливо складною чи багатооб'єктною, потребує вирішення більше десяти питань або вирішення питань, які потребують декількох досліджень, чи налічує понад п'ять томів матеріалів справи або є комплексною чи потребує залучення фахівців з інших установ (у тому числі судово-медичних), підприємств, організацій і не може бути виконана в зазначені строки).

При цьому, за письмовою домовленістю з органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), після попереднього вивчення експертом наданих матеріалів може встановлюватися більший розумний строк проведення експертизи.

Також, у разі значного завантаження експерта та знаходження в нього на виконанні одночасно понад десяти експертиз, у тому числі комісійних та комплексних, вказані терміни можуть бути переглянуті або встановлені додатково з урахуванням необхідного реального часу на їх виконання.

Таким чином, заявлення клопотання та наступне призначення навіть однієї безпідставної експертизи, тим більше другої чи третьої по справі, може бути ефективним способом та засобом безпідставного затягування розумного строку розгляду справи.

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції по даній справі вважає, що саме у вищевказаному виключному випадку використання призначення судової експертизи, як засобу зловживання процесуальними правами, направленого на безпідставне затягування розумного строку розгляди справи, суди вищих інстанцій, керуючись принципом верховенства права та приймаючи до уваги те, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, можуть переглянути ухвали судів нижчих інстанцій про призначення судової експертизи.

На підставі викладеного, колегія суддів касаційного суду вважає за необхідне відступити від вищевказаних висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №910/11455/16.

Відповідно до частини 2 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об'єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об'єднаної палати.

Згідно з частиною 4 статті 303 Господарського процесуального кодексу України про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах 1-4 статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах 5 або 6 статті 302 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів вбачає правові підстави та вважає за необхідне передати справу №922/2716/17 на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Зважаючи на викладені вище обставини, керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ), Верховний Суд -

УХВАЛИВ:

Справу №922/2716/17 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеленбуд-Сервіс" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 передати на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський