ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 908/1441/15-г

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю.Я. - головуючого, Дроботової Т.Б., Пількова К.М.,

здійснивши розгляд у письмовому провадженні касаційної скарги Фермерського господарства "Овен" на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.12.2016 (головуючий - Корсун В.Л., судді Науменко А.О., Смірнов О.Г.) та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.07.2017 (головуючий - Будко Н.В., судді Малашкевич С.А., Сгара Е.В.) у справі

за позовом Енергодарської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах: 1) Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області, 2) Великознам'янської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області

до Фермерського господарства "Овен"

про стягнення 67938,11 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У березні 2015 року Кам'янсько-Дніпровський міжрайонний прокурор Запорізької області (далі - прокуратура) звернувся до Господарського суду Запорізької області в інтересах держави в особі Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області (далі - Кам'янсько-Дніпровська РДА) та Великознам'янської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області (далі - Великознам'янська сільська рада) з позовом про стягнення з Фермерського господарства "Овен" (далі - ФГ "Овен") 67938,11 грн. заборгованості за користування земельною ділянкою.

Позовна заява обґрунтовується неналежним виконанням відповідачем передбачених договором емфітевзису від 08.01.2009 (далі - договір від 08.01.2009) зобов'язань з внесення плати за користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 146,6126га.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.11.2016 задоволено клопотання прокуратури про процесуальне правонаступництво та замінено Кам'янсько-Дніпровську міжрайонну прокуратуру Запорізької області на її правонаступника - Енергодарську місцеву прокуратуру.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.12.2016 заяву відповідача про відвід головуючому судді Корсуну В.Л. у справі №908/1441/15-г залишено без задоволення.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.12.2016, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.07.2017, позовні вимоги задоволено повністю.

Рішення та постанова мотивовані статтями 407- 410, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), статтею 1021 Земельного кодексу України (далі - ЗК) та статтями 33, 34, 35, 43, 101 ГПК в редакції, чинній до 15.12.2017, з урахуванням яких суди дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог, обумовлену виникненням заборгованості ФГ "Овен" з оплати за користування земельною ділянкою загальною площею 146,6126га у період з 01.01.2009 по 31.12.2013.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою апеляційної інстанції, 04.12.2017 ФГ "Овен" звернулося з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, а також наводить заперечення щодо ухвал від 15.11.2016 та від 20.12.2016, які не підлягають оскарженню окремо від рішення суду.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, а саме статей 20, 43 ГПК в редакції, чинній до 15.12.2017, наголошуючи на тому, що: 1) рішення прийнято незаконним складом суддів місцевого господарського суду, яким було заявлено відвід; 2) судами не взято до уваги надану відповідачем технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розпорядження голови Кам'янсько-Дніпровської РДА від 20.08.2010 про затвердження цієї документації та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 26.05.2010, згідно з якими загальна площа фактично використовуваної ФГ "Овен" земельної ділянки складає 120,15 га, що значно менше від площі землі, зазначеної у договорі від 08.01.2009; 3) апеляційним судом безпідставно відхилено висновок Торгово-промислової палати №2741/05-4 від 26.11.2012 (а.с.134 том 1), який, на думку скаржника, звільняє його від виконання обов'язку з внесення плати у зв'язку з форс-мажорними обставинами, що мали місце у 2012 році.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Прокуратура у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з посиланням на правильне застосування судами статей 526, 530, 610 ЦК, та статей 20, 25, 35 ГПК в редакції, чинній до 15.12.2017, зазначаючи, зокрема, що наданий ФГ "Овен" висновок Торгово-промислової палати №2741/05-4 від 26.11.2012 не звільняє землекористувача від внесення плати за користування земельною ділянкою, оскільки умовами договору від 08.01.2009 не передбачено звільнення від виконання вказаного зобов'язання.

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанцій

Здійснивши розгляд касаційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши доводи сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, розпорядженням голови Кам'янсько-Дніпровської РДА від 31.12.2008 №640 "Про надання дозволу на розробку технічної документації для складання документа, що посвідчує право користування земельними ділянками" вирішено надати дозвіл ФГ "Овен" на розробку технічної документації із землеустрою щодо визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для складення документу, що посвідчує право користування земельними ділянками загальною площею 146,6126га із земель запасу Великознам'янської сільської ради для передачі в користування для сільськогосподарських потреб згідно договору емфітевзису.

08.01.2009 між Кам'янсько-Дніпровською РДА, як розпорядником, та ФГ "Овен", як землекористувачем, укладено договір емфітевзису (користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб), за умовами якого розпорядник надає, а землекористувач приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Великознам'янської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області.

Відповідно до пункту 2 договору від 08.01.2009 в користування передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення із земель запасу Великознам'янської сільської ради загальною площею 146,6126га.

Згідно з пунктом 7 договору від 08.01.2009 цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, термін дії договору складає з 01.01.2009 по 31.12.2013. Оплата за договором здійснюється починаючи з 01.01.2009.

Пунктом 8 договору від 08.01.2009 передбачено, що плата за користування землею вноситься землекористувачем з 01.01.2009 у грошовій формі та розмірі 15689,02 грн. протягом 1-го півріччя 2009 року, розмірі 23533,52 грн. протягом 2-го півріччя 2009 року та на протязі 2010-2013рр. у розмірі 47067 грн. на користь місцевого бюджету Великознам'янської сільської ради, яка вноситься землекористувачем щомісячно рівними частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Згідно з актом прийому-передачі від 08.01.2009, підписаним сторонами за договором без зауважень і заперечень, розпорядник земельної ділянки передав, а ФГ "Овен" (землекористувач) прийняло в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Великознам'янської сільської ради.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.10.2010 у справі №24/260д/10 (за участю Кам'янсько-Дніпровської РДА та ФГ "Овен"), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.03.2011, відмовлено у задоволенні позову Кам'янсько-Дніпровського міжрайонного прокурора в інтересах Великознам'янської сільської ради про визнання недійсним договору емфітевзису від 08.01.2009.

26.05.2010 за участю державного інспектора з контролю за виконанням та охороною земель Юхно М.Л., начальника відділу Богочарова С.П., головного інженера-землевпорядника сільської ради Софронова О.С., в присутності голови ФГ "Овен" Коба В.К. проведено перевірку з питань додержання вимог земельного законодавства посадовими особами ФГ "Овен" про що складено відповідний акт, згідно з яким на момент перевірки ФГ "Овен" фактично використовуються земельні ділянки загальною площею 120,15га для вирощування сільськогосподарської продукції. Підпис голови ФГ "Овен" у вказаному акті, копія якого наявна в матеріалах справи, відсутній.

Довідкою Енергодарської ОДПІ Головного управління ДФС у Запорізькій області, наданою у відповідь на лист в.о. начальника Кам'янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури, зафіксовано, що ФГ "Овен" на протязі 2015-2016 років сплату заборгованості по договору емфітевзису не проводило.

В матеріалах справи міститься технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовлена у 2009 році, відповідно до якої загальна площа земельної ділянки складає 131,7905га (а.с.95-102 том 2).

Розпорядженням Кам'янсько-Дніпровської РДА №403 від 20.08.2010 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки загальною площею 131,7905га.

Також в матеріалах справи наявна довідка відділу Держкомзему у Кам'янсько-Дніпровському районі, відповідно до якої ФГ "Овен" фактично використовує земельну ділянку загальною площею 187,7905 га в тому числі: 50,0 га на праві постійного користування, з яких: 49,4 га (ріллі), 0,60 га лісополоса, (колиш. р-пу "Тімірязєва"); 6,0 га ріллі згідно договору оренди (колиш. р-пу "Тімірязєва"); 131,7905 га згідно договору емфітевзису, з яких - 120,1504 га (ріллі), 7,372 га пасовища, 2,9546 га під лісосмугами, 1,3135 га під дорогами (кол. р-п "Знам'янський") на території Великознам'янської с/ради.

В основу оскаржуваних рішення і постанови покладено висновок місцевого та апеляційного господарських судів про недоведеність внесення сторонами будь-яких змін чи укладення додаткових угод до договору від 08.01.2009 щодо розміру площі земельної ділянки, плати за неї чи звільнення відповідача від такої плати, внаслідок чого доведеним є факт неналежного виконання землекористувачем зобов'язання з внесення відповідної плати протягом 2009-2013рр., що призвело до виникнення за цим договором заборгованості ФГ "Овен" в спірній сумі. При цьому апеляційним судом зазначено про правильне застосування судом першої інстанції статей 20, 25 ГПК в редакції, чинній до 15.12.2017, шляхом заміни Кам'янсько-Дніпровської міжрайонної прокуратури Запорізької області на її процесуального правонаступника - Енергодарську місцеву прокуратуру та залишення без задоволення заяви ФГ "Овен" про відвід головуючому судді Корсуну В.Л. з мотивів необґрунтованості заявленого відводу.

Колегія суддів погоджується з висновками судів з огляду на таке.

Згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 598 ЦК передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 ЦК визначає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 407 ЦК встановлено, що право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (далі - землекористувач). Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. Право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності для сільськогосподарських потреб не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам, внесено до статутного фонду, передано у заставу.

Згідно з частиною 1 статті 408 ЦК строк договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб встановлюється договором і для земельних ділянок державної або комунальної власності не може перевищувати 50 років.

Відповідно до частин 1, 2 статті 409 ЦК власник земельної ділянки має право вимагати від землекористувача використання її за призначенням, встановленим у договорі. Власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Статтею 410 ЦК визначено, що землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в повному обсязі, відповідно до договору. Землекористувач зобов'язаний вносити плату за користування земельною ділянкою, а також інші платежі, встановлені законом. Землекористувач зобов'язаний ефективно використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, підвищувати її родючість, застосовувати природоохоронні технології виробництва, утримуватися від дій, які можуть призвести до погіршення екологічної ситуації.

Отже, приписами цивільного законодавства та умовами договору від 08.01.2009 встановлено обов'язок відповідача вносити плату за користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення.

Згідно з частиною 3 статті 35 ГПК у редакції, чинній до 15.12.2017, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.10.2010 у справі №24/260д/10 (між тими ж сторонами), яке набрало законної сили, встановлено факт укладення договору емфітевзису від 08.01.2009 стосовно земельної ділянки площею 146,6126га.

Вказані фактичні обставини не потребують повторного доказування при розгляді цієї справи між тими ж сторонами.

Водночас, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, матеріали справи не містять додаткових угод до договору від 08.01.2009 про зміну площі земельної ділянки, відтак, презюмується, що площа спірної земельної ділянки, наданої відповідачу за договором від 08.01.2009, становить 146,6126 га.

Що стосується заперечень скаржника на ухвали місцевого суду від 15.11.2016 та від 20.12.2016, які в силу імперативних приписів статті 106 ГПК в редакції, чинній до 15.12.2017, не підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, то з урахуванням положень статей 20, 25 цього Кодексу, статті 12 та пункту 1-1 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру", який набрав чинності з 15.12.2015, а також практики Європейського Суду з прав людини (рішення ЄСПЛ: у справі "Фельдман проти України", №76556/01 та №38779/04 від 08.04.2010; у справі "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 06.10.2011; у справі "Олександр Волков проти України" № 21722/11 від 09.01.2013; у справі "Газета Україна-Центр проти України" №16695/04 від 15.07.2010; у справі "Бушемі проти Італії" №29569/95 від 16.09.1999), апеляційний суд правомірно визнав ці заперечення безпідставними, оскільки, по-перше, на виконання вказаних вимог законодавства та наказу Генерального прокурора України від 23.09.2015 №80ш Кам'янсько-Дніпровську міжрайонну прокуратуру Запорізької області було реорганізовано у Енергодарську місцеву прокуратуру (правонаступника), а заявлений відповідачем відвід судді Корсуну В.Л. є немотивованим та необґрунтованим.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, в матеріалах справи містяться копії квитанцій за 2009 рік, платіжних доручень за 2010-2013рр., з яких вбачається, що за період з 27.02.2009 по 09.07.2013 відповідачем на виконання умов договору від 08.01.2009 за користування землею сплачено 152991,39 грн., тобто плату внесено в меншому розмірі, ніж встановлено умовами цього договору.

За таких обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення із землекористувача 67938,11 грн. залишку заборгованості з плати за користування земельною ділянкою площею 146,6126га за період з 01.01.2009 по 31.12.2013, яка (заборгованість) утворилася внаслідок невиконання відповідачем в повному обсязі грошових зобов'язань за договором від 08.01.2009.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в касаційній скарзі та відзиві на касаційну скаргу

Колегія суддів вважає безпідставними твердження скаржника про неврахування судами наданої ним технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розпорядження голови Кам'янсько-Дніпровської РДА від 20.08.2010 №403 про затвердження цієї документації та акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 26.05.2010, згідно з якими загальна площа фактично використовуваної ФГ "Овен" земельної ділянки складає 120,15 га, що значно менше від площі землі, зазначеної у договорі від 08.01.2009, оскільки, по-перше, такі твердження по суті зводяться виключно до заперечень щодо законності та обґрунтованості судового рішення у справі №24/260д/10 (між тими ж сторонами), яке набрало законної сили та не скасоване, а тому не може бути поставлене під сумнів. По-друге, навіть після видачі головою Кам'янсько-Дніпровської РДА розпорядження №403, яким було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки загальною площею 131,7905га, сторонами, в тому числі землекористувачем не було ініційовано внесення будь-яких змін чи укладення додаткових угод до договору від 08.01.2009 щодо площі земельної ділянки, плати за неї чи звільнення відповідача від такої плати, а зазначені аргументи відповідача спрямовані виключно на переоцінку доказів по справі, що згідно зі статтею 300 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, виходить за межі повноважень касаційної інстанції.

Крім того, касаційна інстанція, не приймаючи до уваги доводи скаржника про прийняття рішення незаконним складом суддів місцевого господарського суду, яким було заявлено відвід, зауважує, що зміст поданої ФГ "Овен" касаційної скарги зводиться передусім до оскарження дій судді місцевого господарського суду, тоді як право на звернення з дисциплінарною скаргою щодо судді відповідач не позбавлений можливості реалізувати в порядку, передбаченому статтями 107, 108 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Колегія суддів вважає недоречним (неприйнятним) твердження відповідача про безпідставне відхилення апеляційним судом висновку Торгово-промислової палати №2741/05-4 від 26.11.2012 (а.с.134 том 1), який, на думку скаржника, звільняє його від виконання обов'язку з внесення плати у зв'язку з форс-мажорними обставинами у 2012 році, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 35 договору від 08.01.2009 сторона, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності, якщо доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Апеляційний суд правильно зазначив, що при настанні форс-мажорних обставин відповідач не звільняється від виконання основного зобов'язання з оплати за користування земельною ділянкою, проте, при нарахуванні пені або штрафу за прострочення виконання зобов'язання щодо своєчасної оплати, тобто застосуванні господарсько-правової відповідальності суд має право звільнити сторону від нарахування штрафних санкцій, враховуючи їх правову природу та наявність форс-мажорних обставин.

Наявні ж заперечення скаржника з приводу неврахування судами висновку Торгово-промислової палати України №2741/05-4 від 26.11.2012 свідчать про помилкове ототожнення ним звільнення від виконання грошового зобов'язання за договором та звільнення від господарсько-правової відповідальності за порушення такого зобов'язання.

Колегія суддів також враховує, що висновок апеляційного суду випливає зі змісту частини 4 статті 219 Господарського кодексу України (далі - ГК), згідно якої сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Адже, договір від 08.01.2009 не містить положень щодо форс-мажорних обставин та звільнення боржника від господарської відповідальності в разі їх виникнення, як це передбачено частиною 4 статті 219 ГК.

Крім того, касаційна інстанція враховує, що відповідно до абзаців 3, 4 частини 3 статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" (в редакції від 23.07.2010, чинній на час складання висновку Торгово-промислової палати України №2741/05-4 від 26.11.2012) Торгово-промислова палата України: засвідчує обставини форс-мажору відповідно до умов зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України, а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні; засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників).

Однак, ФГ "Овен" не відноситься до кола суб'єктів господарської діяльності, за зверненнями яких Торгово-промислова палата України засвідчує обставини форс-мажору, в зв'язку з чим, у розумінні статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" (в чинній на той час редакції) висновок Торгово-промислової палати України №2741/05-4 від 26.11.2012 не може вважатися належним доказом засвідчення форс-мажорних обставин (несприятливих погодних умов) у 2012 році.

Разом з тим, слід погодитися з викладеними у відзиві на касаційну скаргу доводами прокуратури, обґрунтованість та відповідність яких чинному законодавству і фактичним обставинам справи підтверджується висновками судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК у редакції, чинній з 15.12.2017, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань зі внесення плати за користування земельною ділянкою, як наслідок, оскаржувані рішення та постанова ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Відтак, оскаржувана постанова прийнята з правильним застосуванням норм матеріального права (статей 407- 410, 526, 598, 599 ЦК, статті 219 ГК, статті 1021 ЗК) та без порушення норм процесуального права (статей 20, 25, 33, 34, 35, 43, 101 ГПК в редакції, чинній до 15.12.2017).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів про наявність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновки судів попередніх інстанцій щодо задоволення позовних вимог, у зв'язку з чим, підстави для задоволення касаційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, покладається на скаржника.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фермерського господарства "Овен" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 20.12.2016 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.07.2017 у справі №908/1441/15-г залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ю.Я. Чумак

Судді: Т.Б. Дроботова

К.М. Пільков