ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/9394/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т.Б. - головуючого, Пількова К.М., Чумака Ю.Я.,

здійснивши перегляд у порядку письмового провадження ухвали Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 (судді: Сулім В.В., Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.)

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" у справі № 910/9394/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

про стягнення 887 524,64 грн,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" (далі - ТОВ "Савітар Груп") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО") про стягнення 887 524,64 грн, з яких: 876 253,39 грн компенсації додаткових витрат на придбання іноземної валюти, 3 384,97 грн - 3 % річних, 7 886,28 грн інфляційних втрат, на підставі статей 36, 162, 216, 222, 230, 231 Господарського кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо компенсації додаткових витрат на придбання іноземної валюти згідно з договором про надання асистанських послуг від 11.11.2014 № SGU-VUSO-06/11/14

У відзиві на позов ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" просило відмовити у його задоволенні, пославшись на недоведеність факту перерахування іноземної валюти за кордон для оплати послуг підрядників/кореспондентів, які надавали послуги застрахованим у страховика особам, та здійснення закупівлі іноземної валюти саме на виконання спірного договору та зазначивши про порушення строків закупівлі іноземної валюти, що призвело до додаткових банківських витрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 (суддя Привалов А.І.) позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" на користь ТОВ "Савітар Груп" 876 253,39 грн основного боргу, 3 384,97 грн - 3 % річних, 7 886,28 грн інфляційних втрат і 13 312,88 грн судового збору.

Мотивуючи судове рішення, місцевий господарський суд виходив із наявності у відповідача заборгованості за спірним договором у заявленій до стягнення сумі, строк оплати якого настав, та визнав обґрунтованим стягнення з відповідача боргу, 3 % річних та інфляційних втрат.

13.10.2017 ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" звернулося до Київського апеляційного господарського суду із клопотанням про призначення у справі судової економічної експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 (судді: Сулім В.В., Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.) задоволено клопотання ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" про призначення у справі судової експертизи. Призначено у цій справі судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення експертизи поставлено питання: "В якому розмірі документально підтверджується заборгованість ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" перед ТОВ "Савітар Груп" із відшкодування додаткових витрат на придбання іноземної валюти за договором від 11.11.2014 № SGU-VUSO-06/11/14 (зі змінами, внесеними додатковими угодами від 11.03.2015 № 1, від 01.10.2015 № 2 та від 01.10.2015 № 3? В якому розмірі документально підтверджується заборгованість ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" перед ТОВ "Савітар Груп" зі сплати інфляційних втрат за несвоєчасну сплату додаткових витрат на придбання іноземної валюти? В якому розмірі документально підтверджується заборгованість ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" перед ТОВ "Савітар Груп" зі сплати 3 % річних за несвоєчасну сплату додаткових витрат на придбання іноземної валюти ?"

Мотивуючи ухвалу, апеляційний господарський суд виходив із того, що наведені у клопотанні відповідача питання потребують спеціальних знань, у зв'язку з чим є необхідність у призначенні судової економічної експертизи.

ТОВ "Савітар Груп", не погоджуючись з ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2018, подало касаційну скаргу на зазначену ухвалу, в якій просить скасувати цю ухвалу, а справу направити до Київського апеляційного господарського суду для продовження розгляду справи.

Підставами для скасування оскарженого судового рішення суду апеляційної інстанції скаржник зазначає неправильне застосування норм матеріального і порушення процесуального права. Скаржник наголошує, що розрахунок додаткових витрат на придбання іноземної валюти не потребує спеціальних знань і роз'яснень та зазначає, що саме на суд покладається перевірка здійсненого позивачем розрахунку та оцінка доказів, на яких він ґрунтується. Він акцентує, що є неприпустимим порушення перед експертом питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду.

Від відповідача відзиву на касаційну скаргу судом не отримано.

Переглянувши оскаржену у справі ухвалу, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування апеляційним господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

За змістом статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку призначення судом експертизи, про що суд постановляє ухвалу.

У розумінні наведених положень зупинення провадження у справі у зв'язку з призначенням господарським судом судової експертизи є правом суду, а не його обов'язком. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з'ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

Отже, зупиняючи провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд на виконання наведених положень законодавства та приписів статті 234 Господарського процесуального кодексу України повинен в обов'язковому порядку обґрунтувати необхідність призначення судової експертизи та навести підстави і мотиви такого призначення, зазначити обставини справи, які підлягають з'ясуванню експертом, та викласти обґрунтування неможливості з'ясування цих обставин самим судом.

При цьому, неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як убачається зі змісту ухвали суду апеляційної інстанції від 01.02.2018 суд у цій справі призначив судово-економічну експертизу на вирішення експерта було поставлено такі питання: В якому розмірі документально підтверджується заборгованість ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" перед ТОВ "Савітар Груп" із відшкодування додаткових витрат на придбання іноземної валюти за договором від 11.11.2014 № SGU-VUSO-06/11/14 (зі змінами, внесеними додатковими угодами від 11.03.2015 № 1, від 01.10.2015 № 2 та від 01.10.2015 № 3? В якому розмірі документально підтверджується заборгованість ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" перед ТОВ "Савітар Груп" зі сплати інфляційних втрат за несвоєчасну сплату додаткових витрат на придбання іноземної валюти? В якому розмірі документально підтверджується заборгованість ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" перед ТОВ "Савітар Груп" зі сплати 3 % річних за несвоєчасну сплату додаткових витрат на придбання іноземної валюти ?" Тобто, винесені судом на вирішення судового експерта питання стосуються обґрунтованості розрахунку боргу, інфляційних втрат, відсотків річних, наданого позивачем.

Проте, постановляючи оскаржену у справі ухвалу, суд апеляційної інстанції не навів обґрунтованих підстав та мотивів, з якими положення процесуального законодавства пов'язують можливість зупинення провадження у справі через призначення експертизи. Суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що розрахунок боргу, інфляційних втрат, річних (з'ясування розміру яких поставлено перед експертом) регулюється умовами спірного договору та положеннями чинного законодавства, при цьому правомірність здійснених позивачем нарахувань суд перевіряє при розгляді справи по суті на підставі зібраних у справі доказів та користуючись передбаченими Господарськими процесуальним кодексом України правами та повноваженнями (стаття 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 304 Господарського процесуального кодексу України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини 1 статті 287 цього Кодексу.

За змістом статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Судова колегія зазначає, що за змістом статті 287 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду апеляційної інстанції про призначення експертизи не підлягає оскарженню окремо від судового рішення; натомість ухвалу суду апеляційної інстанції про зупинення провадження може бути оскаржено у касаційному порядку.

Ураховуючи наведені норми процесуального права, ухвала від 01.02.2018, яка є єдиним процесуальним документом, може перевірятися в межах касаційного провадження лише в частині додержання вимог статей 228 та 234 Господарського процесуального кодексу України щодо правомірності та обґрунтованості зупинення провадження у справі.

Із доводів, викладених у касаційній скарзі, вбачається необґрунтованість зупинення провадження у справі через призначення судової експертизи щодо наведених в оскарженій ухвалі суду питань. Отже, ухвала Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 не відповідає загальним вимогам, установленим статтею 234 Господарського процесуального кодексу України, не ґрунтується на нормах процесуального права, які регулюють підстави зупинення провадження у справі, впливає на право позивача та на розгляд його справи упродовж розумного строку, з урахуванням, зокрема, і того, що ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2018 було задоволено клопотання експерта про погодження строків проведення експертизи у цій справі у строк понад три місяці, азгідно з частиною 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Можливість зупинення провадження у справі не повинна призводити до зменшення розумного строку розгляду справи (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 01.02.2017 у справі № 6-1957цс16).

Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене оскаржена ухвала підлягає скасуванню як постановлена без дотримання норм процесуального права, а справа передається на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, 304, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 у справі № 910/9394/17 скасувати, а справу передати на розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Дроботова

Судді: К.М. Пільков

Ю.Я. Чумак