РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.05.2018Справа № 910/3129/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (36020, м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави. буд 14-А/22)

до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" (03039, м. Київ, провулок Руслана Лужевського, 14, корп. 1, офіс 3Б)

про стягнення 50 000,00 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" про стягнення 50 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі договору про надання фінансових послуг № 1/06-07/2016 від 06.07.2016 набув право вимоги до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" на виплату страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн., яке останній мав сплатити внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, у якій майну власника автотранспортного засобу "Infiniti", державний номер НОМЕР_1, було завдано збитки водієм транспортного засобу "МАЗ", державний номер НОМЕР_2, цивільна відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7096665.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2018 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/3129/18 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала від 22.03.2018 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Станом на дату розгляду справи конверт з ухвалою від 22.03.2018 про відкриття провадження у справі було повернуто до суду відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання".

За приписами п.5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 22.03.2018 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2018, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ч.4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

30 грудня 2015 року в м. Києві по вул. Кільцева дорога мала місце дорожньо-транспортна пригода - зіткнення за участю автомобілів "МАЗ", державний номер НОМЕР_2, "Mercedes", державний номер НОМЕР_3, "Infiniti", державний номер НОМЕР_1 та "Hyundai", державний номер НОМЕР_4.

Дана ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2, що керував автомобілем "МАЗ", державний номер НОМЕР_2, вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України постановою Києва-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/3012/16-п від 13.04.2016.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність власника транспортного засобу "МАЗ", державний номер НОМЕР_2, була застрахована Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Скайд" (надалі- відповідач) відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7096665 з встановленим розміром страхової суми (лімітом відповідальності) за шкоду заподіяну майну - 50 000,00 грн., франшизи - 0,00 грн.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 1422/15 від 10.02.2016 p., складеного ФОП Івасенко П.П., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу "Infiniti", державний номер НОМЕР_1, склала 108 397,26 грн.

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, власником транспортного засобу "Infiniti", державний номер НОМЕР_1, є ОСОБА_3.

31 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ "Страхова компанія "Скайд" з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

28 січня 2016 року ОСОБА_4, діючи від імені та в інтересах ОСОБА_3 на підставі довіреності HAT №399057, звернулася до ПАТ "Страхова компанія "Скайд" із заяву про страхове відшкодування.

5 липня 2016 року між Фізичною особою-підприємцем Шияном Денисом Сергійовичем (Цесіонарієм) та ОСОБА_3 (Цедентом) укладено Договір відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування (далі - Договір цесії), за яким Цедент відступає Цесіонарію, а Цесіонарій приймає і зобов'язаються оплатити Цеденту усі права вимоги, що виникли у Цедента у зв'язку із фактом настання дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля "МАЗ", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, відповідальність якого застрахована згідно договору обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28.03.2015 p., номер полісу АІ/7096665, в страховій компанії ПАТ "Страхова компанія "Скайд".

Внаслідок укладення цього договору Цесіонарій займає місце Цедента (як кредитора) в зобов'язаннях, що виникли із вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі права одержання грошового відшкодування нанесеної шкоди майну Цедента, від винної особи, страхової компанії або від Моторного (транспортного) страхового бюро України, в передбачених законом випадках (п. 1.2. договору цесії). Загальна сума боргу (страхового відшкодування), право вимоги сплати якого передається Цедентом, складає 50 000,00 грн. (п. 1.3. договору цесії).

6 липня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальність «Маркс. Капітал» (надалі - позивач) та ФОП Шияном Д.С. укладено Договір про надання фінансових послуг факторингу №1/06-07/2016 (далі - договір факторингу).

Предметом цього Договору факторингу є передання ФОП Шияном Д.С. права вимоги до ПАТ "Страхова компанія "Скайд" у грошовому зобов'язанні, яке виникло у ФОП Шияном Д.С. з договору цесії (відповідно до Додатку №1).

У силу даного договору факторингу Фактор займає місце Клієнта (як кредитора) в зобов'язаннях, що виникли із вищезазначеного договору відносно усіх прав Клієнта, у тому числі права одержання від Боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі (п. 1.2. договору факторингу).

За договором факторингу розмір переданого позивачу права вимоги до ПАТ "Страхова компанія "Скайд" складає 50 000,00 грн. (п. 1.3. договору факторингу, п. 1 Додатку № 1 договору факторингу).

Пунктом 4.1 договору факторингу встановлено, що за передані права вимоги до боржника за основними договорами фактор сплачує клієнтові 15 000,00 грн.

З наявного у матеріалах справи платіжного доручення № 163 від 06.07.2016 вбачається, що фактором було сплачено клієнту грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Нормами частини 1 статті 1078 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з статтею 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, уклавши з ФОП Шияном Д.С. договір факторингу, позивач отримав від первісного кредитора право вимоги на одержання грошового відшкодування (за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7096665 від 28.03.2015) до боржника - ПАТ "Страхова компанія "Скайд".

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки "МАЗ", державний номер НОМЕР_2, була застрахована Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Скайд" за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7096665, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП водієм транспортного засобу "МАЗ", державний номер НОМЕР_2, власнику автотранспортного засобу марки "Infiniti", державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Полісом № АІ/7096665 передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому, за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, яке перейшло до позивача, а також визначені полісом № АІ/7096665 розміри лімітів відповідальності та франшизи, суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати у розмірі 50 000,00 грн.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236- 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" (03039, місто Київ, провулок Руслана Лужевського, будинок 14, корпус 1, офіс 3Б, ідентифікаційний код 16295210) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (36020, місто Полтава, вулиця 1100-річчя Полтави, будинок 14-А/22, ідентифікаційний код 37686922) страхове відшкодування у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.05.2018

Суддя Пукшин Л.Г.