ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 908/1019/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Берднік І.С., Мачульський Г.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" на рішення Господарського суду Запорізької області від 11.07.2017(суддя Смірнов О.Г.) та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 28.11.2017 (головуючий суддя : Радіонова О.О., судді: Зубченко І.В., Чернота Л.Ф.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс "

до Приватного акціонерного товариства "Азовкабель",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго",

про стягнення 498 495,79 грн.,

Учасники справи: не викликалися та не повідомлялися.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" м.Бердянськ, Запорізька область звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" м.Бердянськ, Запорізька область про стягнення збитків у розмірі 498 495,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем господарського зобов'язання (в розумінні ст. 173 ГКУ та визначеного Договором № 59), що потягло для позивача реальні збитки у вигляді додаткових витрат під час експлуатації своїх об'єктів, які понесені останнім внаслідок неправомірних дій відповідача.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.07.2017, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 28.11.2017, у справі №908/1019/17 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Базовий Азовський Рибопереробний комплекс" суму збитків в розмірі 498495 грн. 79 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 7477 грн. 44 коп.

Судові рішення мотивовані тим, що позивач довів належними та допустимими доказами, в розумінні ст. 33 ГПК України, весь склад понесених ним збитків, як того вимагає ст. 22 ЦК України.

14.12.2017 (згідно з поштовим штемпелем на конверті) Приватним акціонерним товариством "Азовкабель" подано касаційну скаргу на Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" у справі № 908/1019/17 до Вищого господарського суду України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2018 року у справі № 908/1019/17 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Берднік І.С.

Згідно з частиною 4 статті 301 Господарського процесуального кодексу України перегляд рішень суду першої інстанції та постанов апеляційної інстанції у справах, ціна позову в яких не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здійснюється без повідомлення учасників справи, крім справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження.

За приписами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

16.03.2018 Верховний Суд постановив ухвалу про прийняття касаційної скарги до провадження, розгляд скарги здійснити у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи, надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу з доказами надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи до 30.03.2018. Крім того, відмовлено Приватному акціонерному товариству "Азовкабель" у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 11.07.2017 у справі № 908/1019/17 до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Скаржник (відповідач) мотивує свою касаційну скаргу тим, що рішення місцевого та постанова апеляційного суду прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження всіх обставин даної справи.

Скаржник вважає, що судами не досліджено всіх доказів в їх сукупності та не надано їм вірної оцінки, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного розгляду справи.

Крім того зазначає по те, що судами попередніх інстанцій не вірно застосовано до спірних правовідносин ч.3 ст.35 ГПК України, що призвело до прийняття ними неправомірних рішень.

Також вважає, що позивач не довів суду весь склад цивільного правопорушення для стягнення збитків, як того вимагає чинне законодавство та сам розмір збитків.

З огляду на викладене, позивач у касаційній скарзі просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та рішення місцевого господарського суду, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідач відзив на касаційну скаргу не надав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені обставини, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в межах перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначеного судового рішення, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст.300 Господарського процесуального кодексу України:

"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."

З урахуванням викладеного, судом не приймаються та не розглядаються доводи скаржника, пов'язані з переоцінкою доказів, визнанням доведеними/ недоведеними або встановленням по новому обставин справи.

Як було встановлено судами, 06.12.2005 року між Відкритим акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" (новим найменуванням якого є Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго"), далі Постачальник електричної енергії (третя особа у справі), та Товариством з обмеженою відповідальністю "Базовий Азовський Рибопереробний комплекс", далі Споживач (позивач у справі) був укладений договір про постачання електричної енергії №1149 (з додатками 1-12), далі (Договір про постачання) (т.1, а.с.16-19).

Між сторонами до вказаного Договору була підписана Додаткова угода про внесення змін від 01.12.2010 року (т.1, а.с.20).

Відповідно до п. 1 Договору про постачання Постачальник електричної енергії постачає електричну енергію Споживачу в межах 200 кВт дозволеної потужності та обсягах відповідно до умов Договору, а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

Пунктом 2 Договору про постачання сторони узгодили, що під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), Правилами улаштування електроустановок (ПУЕ) та технічними умовами.

Додатком № 2 до Договору про постачання (в редакції Додаткової угоди про внесення змін від 01.12.2010 року) сторони узгодили точки продажу електричної енергії, а саме: Ф-6 РУ-6 кВ ЗАО ПП "Азовкабель", Ф-24 РУ-6 кВ ЗАО ПП "Азовкабель" з найменуванням приєднання (об'єкта) - рибопереробний комплекс за адресою: вул. Кабельщиків, 1А (т.1, а.с.21).

Додатком № 4 до вказаного Договору визначено Порядок розрахунків за активну електроенергію, Додатком №6 Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії.

Згідно з п. 9.7 Договору цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2006 року. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії. Умови, а також термін дії договору, можуть бути переглянуті в будь-який момент за узгодженням сторін. Враховуючи відсутність заяв сторін про припинення дії вказаного Договору, його умови є дійсними станом на момент розгляду спору.

01.05.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Азовкабель", далі Власник мереж (відповідач у справі) та ВАТ "Запоріжжяобленерго" (новим найменуванням якого є Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго"), далі Користувач, був укладений Договір № 4-6 про спільне використання технологічних мереж № 4-6, далі Договір № 4-6 (т.1, а.с.24-27).

За умовами п. 1.1. вказаного договору, Власник мереж зобов'язується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок Користувача та (або) інших суб'єктів господарювання (далі - Субспоживачі), передачу електричної енергії яким забезпечує Користувач, а Користувач - своєчасно сплачувати вартість послуг Власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього Договору.

Згідно з п. 1.2 Договору № 4-6 Власник мереж зобов'язався забезпечувати передачу електричної енергії до межі балансової належності належних йому електричних мереж, визначених "Актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін", яка наведена у Додатку №2 "Перелік точок приєднання електроустановок Користувача та Субспоживачів до технологічних електричних мереж Власника мереж" .

Додатком № 2 до Договору № 4-6 встановлена точка продажу електроенергії для ТОВ "БАРК" - позивача у справі, а саме: Ф-6, Ф-24 РУ-6 кВ ГПП 110/6 кВ Власника мереж (т.1, а.с.28).

Згідно з п. 11.5. Договору про спільне використання, цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2013 року. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії. Умови, а також термін дії договору можуть бути переглянуті в будь-який момент за узгодженням сторін. У разі переходу права власності (права господарського відання) на технологічні електричні мережі до іншої особи цей договір втрачає чинність (при цьому підписання додаткової угоди з цього приводу не потрібне). Враховуючи відсутність заяв сторін про припинення строку дії вказаного договору, його умови є дійсними і на момент розгляду даного спору судом.

Для виконання постачання електричної енергії як товару позивачу, 01.01.2011 року між ЗАТ ПП "Азовкабель", далі Власник мереж (правонаступником якого є ПрАТ "Азовкабель") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Базовий Азовський Рибопереробний комплекс", далі Споживач, був укладений Договір № 58 про технічне забезпечення електропостачання споживача, далі Договір № 58, за умовами якого (п. 1.1.) Власник мереж зобов'язався забезпечувати технічну можливість передачі електричної енергії Споживачу в обсягах згідно з договором про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а Споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отримані послуги, визначені пунктом 4.1.1 цього Договору (т.1, а.с.29-31).

Відповідно до п. 10.6 Договору № 58 встановлено, що він укладається на строк до 31.12.2011 року, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією з сторін про відмову від цього Договору або його перегляд.

До Договору № 58 була укладена Додаткова угода від 18.04.2011 року, якою внесено зміни до преамбули Договору, а саме у зв'язку зі зміною найменування Власника мереж згідно Закону України "Про акціонерні товариства" № 514-VI від 17.09.2008 року на "Приватне акціонерне товариство "Азовкабель" (т.1, а.с.33).

Разом з тим, 01.01.2016 року між Приватним акціонерним товариством "Азовкабель", далі Власник мереж, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Базовий Азовський Рибопереробний комплекс", Споживач, був укладений Типовий договір про технічне забезпечення електропостачання споживача №59 (далі Договір № 59), за умовами (п. п. 1.1., 1.2.) якого Власник мереж забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії Споживачу в обсягах згідно з договором про постачання або купівлю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а Споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отримані послуги, визначені пунктом 4.1. цього Договору. Передача електричної енергії забезпечується відповідно до однолінійної схеми, наведеної в додатку "Однолінійна схема". Власник мереж забезпечує передачу електричної енергії в точку продажу, визначену згідно з договором №1149 від 06.12.2005 року, укладеного Споживачем з постачальником електричної енергії ВАТ "Запоріжжяобленерго" (т.1, а.с.34-37).

Згідно з п. 10.6 Договору №59 цей договір укладається на строк до 31 грудня 2016 року, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначав про те, що в порушення діючого законодавства та умов укладених договорів, в результаті безпідставних дій відповідача відбулось повне припинення постачання електричної енергії до ТОВ "БАРК", у зв'язку з чим позивач поніс збитки у вигляді додаткових витрат під час експлуатації своїх об'єктів, тому просив суд стягнути на його користь 498 495,79 грн. збитків.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд, з яким також погодився й апеляційний, вказав, що позивач довів належними та допустимими доказами, в розумінні ст. 33 ГПК України, весь склад понесених ним збитків, як того вимагає ст. 22 ЦК України.

Розглядаючи доводи касаційної скарги та заперечення на неї колегія суддів касаційного суду відмічає наступне.

Правовідносини сторін по справі виникли на підставі укладених договорів про технічне забезпечення електропостачання споживача.

Суть спору полягає у вирішенні питання щодо стягнення збитків, завданих неправомірними діями відповідача внаслідок відключення позивача від електропостачання.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Закону України "Про електроенергетику" № 575/97-ВР від 16.10.1997 року (далі - Закон № 575), Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з регулювання електроенергетики від 31.07.1996 року №28 (у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 № 910), зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 02.08.1996 року за № 417/1442 (далі - Правила користування).

Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Позивач звертаючись з даним позовом до суду просив стягнути на його користь збитки у розмірі 498495,79 грн., яких він зазнав за період з 15 год. 00 хв. 20.08.2016 року по 15 год. 00 хв. 06.09.2016 року, як рибопереробне підприємство внаслідок вжиття заходів з недопущення псування риби, у зв'язку з припиненням постачання електричної енергії на його об'єкт та для відновлення постачання електроенергії на його об'єкт.

Згідно Статуту предметом діяльності Товариства (позивача у справі) є, зокрема, приймання та переробка риби і морепродуктів; виробництво (заготівля), переробка, розфасовка, замороження, зберігання і реалізація продукції сільськогосподарського, рослинного, тваринного і біологічного походження.

Згідно з ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України:

"Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості."

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України :

"Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків."

Згідно норм ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Згідно зі ст. 22 ЦК України :

"1. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

2. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода)."

Відповідно до ст.224 ГК України :

"Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено; під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною."

Згідно зі ст.225 ГК України:

"До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом."

Частиною 1, 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Судами встановлено, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Базовий Азовський Рибопереробний комплекс" вже звертався з позовними вимогами, в тому числі до Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" про стягнення збитків, завданих неправомірним припиненням електропостачання позивачу, яке відбулося 11.08.2016 року о 15 год. 00 хв., а саме реальних збитків в розмірі 219396,00 грн. за період з 11.08.2016 року по 20.08.2016 року в межах справи № 908/2260/16.

Так, рішенням Господарського суду Запорізької області від 25.10.2016 року справі № 908/2260/16 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Базовий Азовський Рибопереробний комплекс" до відповідачів Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" та до Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" про солідарне стягнення 219396,00 грн. збитків та зобов'язання вчинити дії задоволено частково. Вирішено стягнути з Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Базовий Азовський Рибопереробний комплекс" суму збитків в розмірі 219396 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 3290 грн. 94 коп. Разом з тим, вказаним рішенням відмовлено в позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю "Базовий Азовський Рибопереробний комплекс" до Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про стягнення збитків, а в частині позовних вимог про зобов'язання відповідачів виконати умови договорів залишено позовні вимоги без розгляду.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 01.03.2017 року у справі № 908/2260/16 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.10.2016р. по справі № 908/2260/16 задоволено частково, рішення Господарського суду Запорізької області від 25.10.2016 року у справі №908/2260/16 скасовано частково, з викладенням пунктів 2, 3, 4 рішення в іншій редакції.

В подальшому постановою Вищого господарського суду України від 10.05.2017 року постанову Донецького апеляційного господарського суду від 01.03.2017 року скасовано та залишено в силі рішення Господарського суду Запорізької області від 25.10.2016 року у справі № 908/2260/16.

Згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, в рішенні Господарського суду Запорізької області від 25.10.2016 року у справі № 908/2260/16 судом встановлено наступне:

- відключення позивача від електропостачання відбулось 11.08.2016 року, зазначені дії здійснені ПрАТ "Азовкабель" на підставі повідомлення від 04.08.2016 року, яке було отримане позивачем 05.08.2016 року;

- в повідомленні про припинення електропостачання підставами для відключення позивача зазначені: наявність заборгованості ТОВ "БАРК" перед ПрАТ "Азовкабель" по договору № 58 від 01.01.2011 року на загальну суму 21942 грн. та відсутність договору про технічне забезпечення електропостачання споживача з 01.01.2016 року;

- наявність заборгованості в сумі 21942 грн. 96 коп. за договором № 58 від 01.01.2011 року між позивачем і другим відповідачем (ПрАТ "Азовкабель") станом на час відключення не була доведена, рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.08.2016 року по справі №908/1577/16 було відмовлено в задоволенні позовних вимог ПрАТ "Азовкабель" про стягнення з ТОВ "БАРК" 21942 грн. 96 коп. заборгованості (яка стала підставою для відключення), вказаним судовим рішенням встановлено, що заявлена заборгованість за період липень-грудень 2015 року виникла саме за послуги з технічного обслуговування електроустановок споживача, а плата за перетікання реактивної енергії за спірний період в сумі 21244 грн. 20 коп. була сплачена ТОВ "БАРК";

- позивач звернувся до другого відповідача (ПрАТ "Азовкабель") з пропозицією про укладання договору про технічне забезпечення електропостачання споживача, запропонований проект договору відповідає умовам Типового договору, що є додатком 1 до Правил користування електричною енергією, при цьому позивачем дотримано вимог пунктів 5.4., 5.17., 5.18. Правил щодо істотних умов договору про технічне забезпечення електропостачання споживача та його невід'ємних частин;

- другий відповідач (ПрАТ "Азовкабель"), як власник електричних мереж, в силу норм п. 1.7 Правил НКРЕ та ст. 181 ГК України, зобов'язаний був укласти з позивачем договір про технічне забезпечення електропостачання споживача або скласти протокол розбіжностей і разом з підписаним договором передати на розгляд іншій стороні;

- оскільки в силу імперативних норм законодавства договір між власником мереж та споживачем про технічне забезпечення електропостачання споживача є обов'язковим до укладення та позивачем вчинено всі передбачені законодавством дії щодо його укладення, другий відповідач (ПрАТ "Азовкабель") обґрунтованих причин відмови у підписанні договору у передбачений Законом термін не висунув, договір №59 від 01.01.2016 року є укладеним;

- про факт укладання договору про технічне забезпечення електропостачання споживача в період після 31.12.2015 року свідчить виконання товариством "Азовкабель" умов договору та надання ТОВ "БАРК" відповідних послуг, зазначене підтверджується тим, що другим відповідачем пред'являлися позивачу рахунки на оплату послуг (зокрема, № 47 від 29.02.2016 р., № 76 від 31.03.2016 р., № 342 від 30.04.2016р., №797 від 31.08.2016 р.) та надавалися акти виконаних робіт, підписані постачальником (ПрАТ "Азовкабель"), вказані рахунки оплачені позивачем (споживачем за договором);

- другий відповідач 23.06.2016 р. подав до Господарського суду Запорізької області позов до ТОВ "БАРК" про укладення договору про технічне забезпечення електропостачання, проте, у зв'язку з поданням ПрАТ "Азовкабель" заяви про відмову від позовних вимог, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.09.2016 року по справі № 908/1726/16 провадження припинено.

При цьому в рішенні від 25.10.2016 року у справі № 908/2260/16 судом зазначено, що законодавець при врегулюванні відносин між Власником мереж та споживачем електричної енергії не передбачає такої підстави для припинення постачання Власником мереж споживачу як відсутність договору на технічне забезпечення електропостачання.

Крім того, цим же судовим рішенням було встановлено, що наявність збитків у заявленій сумі позивач підтверджує договором на отримання послуг від 09.08.2016 року № 89 та додатковою угодою до нього від 11.08.2016р., який позивач уклав з ФОП Крижанівською О.А., калькуляцією до зазначеного договору, актами приймання - передачі робіт №1 від 15.08.2016 р. та № 2 від 20.08.2016 р. на загальну суму 219396 грн., видатковою накладною №РH-0000002 від 12.08.2016р. на відповідальне зберігання 150000кг запалетованої рибної продукції, актами списання товарів (а саме дизельне паливо та олія моторна) № 1 від 15.08.2016р. №4 від 20.08.2016р., довідкою про залучення осіб для проведення робіт по підготовці риби до транспортування та її транспортування, квитанції до прибуткових касових ордерів про перерахування позивачем на користь ФОП Крижанівської О.А. 219396 грн. Зазначені докази оглянуті в оригіналах в судових засіданнях та належним чином засвідчені копії залучені до матеріалів справи.

Зокрема, з наданих актів приймання - передачі робіт №1 від 15.08.2016р. , №2 від 20.08.2016р. судом встановлено, що ФОП Крижанівська О.А (виконавець) надала ТОВ "БАРК" (Замовник) комплекс послуг, пов'язаних з забезпеченням безперебійної роботи рибопереробного комплексу по вул. Кабельна 1а в м. Бердянську, за період з 09.08.2016р по 20.08.2016р., а саме: підготовка рибної продукції до транспортування на інші холодильники, транспортування на інші холодильники, обслуговування та робота дизельного генератора, а всього за двома актами на загальну суму 219396грн.

Фактичне перерахування коштів позивачем за виконання вищезазначених робіт підтверджується Звітами про використання коштів під звіт ТОВ "БАРК": № 15 від 11.08.2016р., №16 від 16.08.2016р., №17 від 19.08.2016р.№ 18 від 22.08.2016р. №24 від 24.08.2016р.,№24 від 29.08.2016р. № від 01.09.2016р. №24 від 07.09.2016р., видатковими касовими ордерами ТОВ "БАРК" від 09.08.2016р., 10.08.2016р., 15.08.2016р., 19.08.2016р., 22.08.2016р., 25.08.2016р., 30.08.2016р., 05.09.2016р., квитанціями до прибуткових касових ордерів на загальну суму 219396грн. (засвідчені копії містяться в матеріалах справи).

Наявність рибної продукції на складі ТОВ "БАРК" станом на 11.08.2016 року в кількості 150т позивач підтверджує видатковими накладними №П-01/08/2 та № Г-01/08/04 від 01.08.2016р., з яких вбачається прийняття на відповідальне зберігання на склад позивача станом на початок місяця 400 тон. рибної продукції.

За наслідками розгляду справи № 908/2260/16 господарський суд дійшов висновку, що дії другого відповідача (ПрАТ "Азовкабель") по припиненню 11.08.2016 року постачання електроенергії позивачу є неправомірними, оскільки за результатами судового розгляду не встановлено факту наявності підстав для вчинення вказаних дій.

Разом з тим, господарський суд зазначив, що позивачем доведено наявність складу правопорушення у вигляді спричинення збитків в діях другого відповідача, а наявними у справі доказами підтверджується наявність у позивача реальних збитків у заявленому розмірі (в сумі 219396 грн.), завданих неправомірними діями другого відповідача по припиненню електропостачання ТОВ "БАРК", які безпосередньо перебувають у причинному зв'язку з понесеними збитками (т.1, а.с.61-66). При цьому судом першої інстанції враховано, що факт завдання позивачу - ТОВ "БАРК" внаслідок неправомірних дій відповідача реальних збитків, які були понесені позивачем за договором на отримання послуг від 09.08.2016 року № 89, укладеним з ФОП Крижанівською О.А, вже досліджувався під час розгляду справи № 908/2260/16.

Таким чином, судом першої інстанції був зроблений висновок про те, що протиправна поведінка відповідача, яка полягає у вчиненні останнім неправомірних дій щодо припинення з 11.08.2016 року постачання електроенергії позивачу, наявність збитків, причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками, а також вина відповідача, як елементи господарського правопорушення, вже встановлені судом у рішенні від 25.10.2016 року у справі № 908/2260/16, а тому згідно п. 3 ст. 35 ГПК України такі обставини не підлягають доказуванню, з чим погодилася колегія суддів апеляційного суду.

При цьому, враховуючи вимоги позивача у даній справі про стягнення з відповідача збитків у розмірі 498495,79 грн., яких позивач зазнав за період з 15 год. 00 хв. 20.08.2016 року по 15 год. 00 хв. 06.09.2016 року, як рибопереробне підприємство внаслідок вжиття заходів з недопущення псування риби, у зв'язку з припиненням постачання електричної енергії на його об'єкт та для відновлення постачання електроенергії на його об'єкт, колегія суддів апеляційного суду не прийняла доводи апелянта з приводу іншого складу та обсягу збитків.

Тобто, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що різниця між справою № 908/2260/16 та даною справою полягає лише в тому, що в межах справи № 908/2260/16 збитки стягувалися за період з 11.08.2016 року по 20.08.2016 року, а в даній справі за новий період з 15 год. 00 хв. 20.08.2016 року по 15 год. 00 хв. 06.09.2016 року, що підтверджує обґрунтованість висновків судів що факти, встановлені господарським судом під час розгляду справи №908/2260/16, в тому числі щодо завдання позивачу реальних збитків, приймаються судом під час розгляду даної справи з урахуванням приписів ч. 3 ст. 35 ГПК України.

При цьому, суди попередніх інстанцій на підставі власної оцінки доказів вже по даній справі дійшли висновку про доведеність позивачем факту завдання йому збитків на суму 498495,79 грн. за цей новий вищевказаний період.

Згідно з ч.1 ст.300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених судами першої та апеляційної інстанції фактичних обставин справи перевіряє виключно правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди з вищевказаними висновками судів попередніх інстанцій про доведеність розміру збитків, заявлених позивачем, вимоги до касаційного суду здійснити переоцінку доказів по справі та встановити по новому фактичні обставини справи, визнавши недоведеність позивачем розміру заявлених збитків, неналежність, недостатність та недостовірність представлених ним доказів, покладених позивачем в основу позовних вимог.

Разом з тим, суд касаційної інстанції, в силу положень наведеної ч.2 ст.300 Господарського процесуального кодексу України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З цих підстав колегією суддів не приймається та не розглядається надісланий відповідачем касаційному суду висновок судового експерта у кримінальному провадженні.

Обґрунтованих та переконливих доводів щодо неправильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції саме норм матеріального і процесуального права касаційна скарга не містить.

Виходячи з вищевикладеного, суд касаційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду і постанова суду апеляційної інстанції прийняті відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому їх необхідно залишити в силі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України

"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення."

Згідно з ч.1 ст.309 Господарського процесуального кодексу України:

"1. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права."

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про необхідність залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій - без змін, як такі що ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає в силі раніше ухвалені судові рішення, суд покладає на відповідача витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" на рішення Господарського суду Запорізької області від 11.07.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 28.11.2017 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 11.07.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 28.11.2017 у справі №908/1019/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді І. Берднік

Г. Мачульський