ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 травня 2018 р. Справа № 903/146/18

За позовом: Державного підприємства "Ковельське лісове господарство"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Полісся"

про стягнення 25 088,05грн.

Суддя Шум М.С.,

Секретар с/з ОСОБА_1

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, дов. №777 від 24.11.2017р.

від відповідача: н/з

Суть спору: Державне підприємство "Ковельське лісове господарство" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Полісся" про стягнення 25 088,05 грн. боргу за поставлену деревину. Позовні вимоги обґрунтовує невиконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу необробленої деревини №989/989/л2016 від 17.05.2016р.

Ухвалою суду від 17.04.2018р. розгляд справи по суті призначено на 07.05.2018р. о 10:50год.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №810 від 24.04.2018р.

Стаття 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов. Враховуючи, що про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати всі витребувані та додаткові документи, в т. ч. заперечення проти позову, які мають значення для розгляду справи по суті.

Визнавши зібрані докази достатніми для розгляду справи по суті, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

встановив:

17.05.2016р. між Державним підприємством Ковельське лісове господарство та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Полісся" було укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини № 989/989/л/2016 з додатком №1(а.с. 7-8).

Згідно з п. 1.1. договору за результатами проведення спеціалізованого аукціону із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі 2 кварталу 2016 року, який відбувся 17.05.2016р. продавець передає у власність на умовах франко-нижній склад продавця необроблену деревину, за номерами лотів (п. 4.1), а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі.

Відповідно до п. 4.1. договору поставка товару за договором здійснюється згідно щомісячного графіку поставок, який є невідємною частиною даного договору на умовах франко-(нижній/проміжний/верхній) склад продавця.

Відповідно до п.5.3. договору датою передачі товару продавцем та прийому його покупцем, тобто датою поставки вважається дата товарно-транспортної накладної.

Відповідно до п.6.1. договору платіж (передоплата 100% вартості) здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця за кожну партію товару, згідно виставленого рахунку-фактури на протязі 5 календарних днів з дати предявлення рахунку до сплати.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу деревину на загальну суму 46 383,10грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними ВЛА №431105 від 31.08.2016р. на суму 4 999,50грн., ВЛА №431143 від 13.09.2016р. на суму 17 137,8грн., ВЛА №431120 від 08.09.2016р. на суму 24 245,80грн.

Оплата за товар здійснена відповідачем частково, в розмірі 27 000,00грн., що стверджується платіжними дорученнями №98 від 16.09.2016р. на суму 10 000,00грн., №127 від 23.09.2016р. на суму 1 000,00грн., №192 від 03.11.2016р. на суму 1 000,00грн., №17 від 27.12.2016р. на суму 4 000,00грн., №8 від 23.12.2016р. на суму 1 000,00грн., №152 від 08.07.2016р. на суму 5 000,00грн., №375 від 08.09.2016р. на суму 5 000,00грн. (а.с. 12-18).

В подальшому між сторонами підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.03.2016р. - 21.04.2017р., згідно якого, заборгованість ТОВ "Транс-Полісся" становить 19 383,10грн. (а.с. 24).

Станом на день звернення позивача до суду, заборгованість за поставлену деревину становить 19 393,10грн., що і спричинило звернення кредитора з позовом до суду.

У відповідності до статті 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно статті 193 ГК України та статей 525, 526 ЦК України: суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Між сторонами був укладений договір, що за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Згідно із частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Заборгованість за поставлену деревину 19 383,10грн., стверджується договором купівлі-продажу необробленої деревини №989/989/л/2016 від 17.05.2016р. (а.с.7-8), товарно-транспортними накладними ВЛА №431105 від 31.08.2016р., ВЛА №431143 від 13.09.2016р., ВЛА №431120 від 08.09.2016р. (а.с. 9-11), актом звіряння (а.с. 24) відповідачем не оспорена та підлягає до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Полісся" відповідно до ст.ст. 193, 265 ГК України, ст. ст. 692, 712 ЦК України.

Також, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 1 053,00грн. річних за період з 14.09.2016р. по 01.03.2018р., 4 651,95грн. інфляційних втрат за період вересень 2016р. - лютий 2018р.

У відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежів, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Розрахунок нарахування річних та інфляційних втрат перевірено судом за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ" 9.1.3.

Розглянувши позовні вимоги щодо стягнення річних та інфляційних втрат, суд вважає, що останні підставні та підлягають до задоволення згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Приписами частини 1 статті 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами частин 1 та 2 статті 79 ГПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У звязку з тим, що спір до розгляду судом доведено з вини відповідача, відповідно до ст.129 ГПК України, на нього слід покласти судові витрати по справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 129, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Полісся" (43021, м. Луцьк, вул. Шопена, буд 22а, офіс 63, ) на користь Державного підприємства "Ковельське лісове господарство" (45006, Волинська обл., м. Ковель, вул. Холмська, 46, ) 19 393,10грн. боргу, 4 651,95грн. інфляційних втрат, 1 053,00грн. річних та 1 762,00грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

11.05.2018

Суддя М. С. Шум