номер провадження справи 33/8/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2018 Справа № 908/187/18

м.Запоріжжя

За позовом: Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 25)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Український графіт (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 20)

про стягнення суми.

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 56 від 01.01.2018;

від відповідача : ОСОБА_2 - довіреність № 40/16 від 01.01.2018

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж, м. Запоріжжя звернулося в господарський суд Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства Український графіт, м. Запоріжжя заборгованості за перевищення договірної величини в сумі 19469,39 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.02.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №908/187/18 за правилами загального позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 33/8/18. Підготовче засідання призначено на 27.02.2018 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.02.2018р. підготовче засідання відкладено на 20.03.2018р.

Повідомленням господарського суду Запорізької області у справі № 908/187/18 від 19.03.2018 повідомлено осіб, які беруть участь у справі, про неможливість проведення судового засідання з розгляду справи, призначеного на 20.03.2018 об 09 год. 30 хв. у звязку з перебуванням судді на лікарняному. Наступне судове засідання з розгляду справи перенесено на 03.04.2018 о 12 год.00 хв.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.04.2018р., підготовче провадження у справі № 908/187/18 закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 02.05.2018р.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України під час судового розгляду справи здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Позовні вимоги мотивовані наступним. Між сторонами у справі укладено договір про постачання електричної енергії від 08.12.2006р. № 579/804/62968/04 на електроустановку за адресою: м.Запоріжжя, о.Хортиця, Профілакторій, відповідно до умов якого позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб його установок, а відповідач оплачує позивачу вартість використаної (купленої) електроенергії та здійснює інші платежі згідно з умовами даного договору. 23.09.2016р. енергопостачальником складено акт № 7461 про невідповідність метрологічних характеристик розрахункового обліку та зобовязано відповідача у строк до 23.12.2016р. привести засіб обліку у відповідність до вимог технічних характеристик заводу-виробника (проектної документації, ПУЄ). Вказаним актом сторони передбачили, що до приведення розрахункового обліку у відповідність нормативно-технічних документів, обсяг спожитої електроенергії буде розраховуватись згідно п. 6.21 ПКЕЕ. В звязку з невиконанням відповідачем вимог акту №7461 у встановлений строк, позивачем за період січень-лютий 2017 здійснено розрахунок вартості мінімального обсягу електричної енергії в точці обліку, за умовами визначеними у додатку № 7 до договору. За розрахунком позивача, обсяг спожитої відповідачем електричної енергії у січні 2017р. склав 12216 кВт.год. на суму 25838,30 грн., у лютому 2017р. 10196 кВт.год. на суму 22121,24 грн. Виставлені позивачем рахунки на вказані суми, відповідачем оплачені, однак при цьому, на думку позивача, за вказаний період відповідачем було допущено перевищення договірних величин споживання електричної енергії. Так, обсяги постачання електричної енергії споживу, які заявлені відповідачем на 2017р. та зафіксовані сторонами у додатку № 1 до договору складають: січень 2017-6500 кВт.год., лютий 2017-5000 кВт.год. Тож, перевищення договірних величин відповідача склало: у січні 2017р. 5716 кВт.год. на суму 10075,02 грн., у лютому 5196 кВт.год. на суму 9394,37 грн., разом на суму 19469,39 грн. Згідно умов п. 4.2.2. договору, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, відповідач має сплатити позивачу двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин. Враховуючи, що відповідач проти оплати вартості перевищення договірної величини в сумі 19469,39 грн. заперечує, позивач просить стягнути з нього зазначену суму в судовому порядку. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст.ст. 11, 525, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 20, 174, 175, 193 ГК України, ст.ст. 4, 20, 162 ГПК України, ЗУ «Про електроенергетику», ЗУ «Про ринок електричної енергії», ПКЕЕ, затверджені постановою НКРЕ України № 910 від 17.10.2005р., умови договору від 08.12.2006р. № 579/804/62968/04.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просить позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.43-49) та у запереченні на відповідь позивача на відзив (а.с.88-92), і зазначив, що заявлені позовні вимоги про стягнення двократної вартості перевищення договірної величини споживання електричної енергії по суті є штрафною санкцією і її застосування до споживача можливо лише у випадках, коли має місце виключно фактичне споживання ним електроенергії в обсягах більших, ніж обумовлено в договорі. В той же час, фактичне споживання відповідачем електроенергії понад договірної величини в січні та в лютому 2017 року не мало місця, що підтверджується належним чином оформленими та підписаними сторонами «ОСОБА_3 про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» від 01.02.2017р. за січень 2017 року та від 01.03.2017р. за лютий 2017 року, в яких зазначено обсяг електричної енергії, фактично отриманої споживачем в розрахунковому періоді (у січні 2017р.-5874 кВт.г., у лютому 2017р.-4577 кВт.г.), що свідчить про відсутність факту перевищення обсягів, визначених договором. Розрахунок суми штрафу за перевищення договірної величини споживання електричної енергії здійснено відповідачем з порушенням приписів п. 6.14 ПКЕЕ № 28 та п. 7 додатку № 4 до договору, оскільки при його здійсненні позивачем було використано обсяги споживання, визначені розрахунковим шляхом (згідно п. 6.21 ПКЕЕ № 28), а не на підставі «ОСОБА_3 про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію», як то передбачено ПКЕЕ та договором. При підбитті підсумків розрахункового періоду за січень та лютий 2017 року, позивачем не визначалось перевищення договірної величини споживання електричної енергії, як того вимагають приписи ПКЕЕ та умови договору. За підсумками розрахункових періодів за вказані місяці позивачем у визначеному договором порядку та строки було виставлено лише рахунки № 579/1а від 01.02.2017р., № 579/а від 01.03.2017р, які були своєчасно сплачені відповідачем. Окремі рахунки за перевищення договірної величини електроспоживання були виставлені позивачем лише в березні (рахунок № 579/іп від 08.02.2017р. за січень 2017р.) та в квітні (рахунок № 579/2п від 09.03.2017р. за лютий 2017р.) Відповідач вважає, що вимога позивача щодо сплати штрафних санкцій за неіснуюче порушення не відповідає засадам цивільного законодавства та, враховуючи монопольне становище позивача, є зловживання правом. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

У судовому засіданні 02.05.2018 р. справу розглянуто, прийнято та оголошено, на підставі ст.ст. 233, 240, 241 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2006р. між Відкритим акціонерним товариством Запоріжжяобленерго (новим найменуванням якого є Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго) (постачальник електричної енергії, позивач у справі) та Відкритим акціонерним товариством Український графіт (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство Український графіт) (споживач, відповідач по ставі) укладено договір про постачання електричної енергії № 579/804/62968/04 (далі Договір).

Згідно розділу 1 Договору, постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок останнього з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а позивач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що під час виконання умов цього договору, а також при вирішення всіх питань, що не обумовлені договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі-ПКЕЕ).

Відповідно до частини 1 пункту 2.2.2 Договору постачальник електричної енергії зобов'язується постачати електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток №1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу").

Згідно з абз. 1 та 4 пункту 5.1 Договору для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 1 листопада поточного року надає постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії за формою додатка №1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу", у двох екземплярах, оформлених зі своєї сторони. У разі ненадання споживачем зазначених відомостей у встановлений термін, розмір очікуваного споживання електричної енергії (потужності) на наступний рік визначається постачальником самостійно за фактичними обсягами споживання у відповідних періодах поточного року.

У додатку № 1 до Договору сторони визначили обсяги постачання електричної енергії споживачу, в т.ч., у І кварталі 2017 року в наступному розмірі: січень-6,500 кВт.год.; лютий-5,000 кВт.год.; березень-4,000 кВт.год.

Пунктом 4.2.2. Договору сторони передбачили, що за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50000 кВт/год і більше.

Відповідно до п. 7.4. Договору, розрахунки за активну електроенергію здійснюються згідно додатка № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» з урахуванням умов додатка № 7 «Порядок визначення вартості мінімального обсягу електричної енергії в точці обліку». Розрахунки за послуги з перетікання реактивної енергії обумовлюються додатком № 6 «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії».

Пунктом 7.7. Договору встановлено, що якщо середньомісячне споживання електроенергії відповідачем за будь-якою точкою обліку протягом двох послідовних місяців нижче визначеного ПКЕЕ, позивач або відповідач протягом 10 днів наступного розрахункового місяця звертається до власника відповідних засобів обліку щодо приведення стану обліку відповідно до вимог нормативно-технічних документів.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2006 року. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії. Умови, а також термін дії договору, можуть бути переглянуті в будь-який момент за узгодженням сторін (п.9.4 Договору).

23.09.2016р. представником ПАТ «Запоріжжяобленерго» ОСОБА_4 в присутності представника ПрАТ «Укрграфіт» ОСОБА_3, за адресою: о. Хортиця профілакторій, було складено акт № 7461 про невідповідність метрологічних характеристик розрахункового обліку, яким встановлено споживання відповідачем у липні-серпні 2017 року електричної енергії нижче мінімально допустимого рівня завантаження схеми обліку розрахованого згідно п. 6.21 ПКЕЕ. У акті зазначено, що згідно п. 3.4 ПКЕЕ споживачу в термін до 23.12.2016р. слід привести засоби обліку у відповідність до вимог технічних характеристик заводу-виробника (проектної документації, ПУЕ). У разі невиконання цієї вимоги у зазначений термін зазначена електроустановка згідно п.7.5.6 ПКЕЕ буде відключена без додаткового попередження від мереж живлення з 09-00 год. з 29.12.2016р. До приведення розрахункового обліку у відповідність до вимог нормативно-технічних документів, обсяг спожитої електричної енергії буде розраховуватися згідно п. 6.21 Правил.

02.02.2017р. листом №007-50/1610 ВАТ «Запоріжжяобленерго» погодило заміну трансформаторів струму типу ТПЛ-10М 40/5 А класу точності 0,5 на трансформатори струму типу ТПЛ-10-С 40/5А класу точності 0,5S для організації розрахункового обліку електроенергії електроустановок обєкту профілакторію «Нарцис» ПАТ «Український графіт».

Листом за вих..№ 55/44-274 від 28.03.2017р. позивачем підтверджено, що лічильник № 68389340 в ТП-1381 Профілакторій о.Хортиця приведений у відповідність до вимог нормативно-технічних документів 06.03.2017р.

За період січень-лютий 2017 року сторонами складені та підписані акти про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію, згідно яких у січні 2017 відповідачем отримано 5874 кВт.год. електричної енергії з мереж постачальника, у лютому 2017 4577 кВт.год.

Однак, в звязку із несвоєчасним виконанням відповідачем вимог, висунутих у акті № 7461 від 23.09.2016р., позивачем обсяг спожитої ПрАТ «Український графіт» електричної енергії у визначений період встановлено розрахунковим шляхом відповідно до умов додатку № 7 до Договору. За розрахунком позивача мінімальний обсяг електричної енергії для точки комерційного обліку, при якому розрахунковий облік засобу №68389340 на обєкті Профілакторій відповідає вимогам нормативно-технічних документів становив у січні 2017 12216 кВч.год., що складає суму у розмірі 25838,30 грн.; у лютому 2017 10196 кВт.ч., що складає суму у розмірі 22121,24 грн.

Виставлені позивачем рахунки за електроенергію спожиту у січні № 579/1а від 01.02.2017 на суму 25838,30 грн. та за електроенергію спожиту у лютому 2017 № 579/а від 01.03.2017р. на суму 22121,24 грн., відповідачем оплачені своєчасно.

Дані обставини сторонами визнаються.

Втім, за твердженням позивача, у визначений період відповідачем перевищено договірні величини споживання електричної енергії, що має наслідком оплату двократної вартості різниці фактично спожитої електричної енергії та договірної величин.

Відповідач, вважає, що у період: січень-лютий 2017р. фактично спожитий обсяг електричної енергії не перевищує ліміту споживання, визначеного у Договорі, про що свідчать акти про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Правовідносини сторін у даній справі виникли на підставі договору енергопостачання.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до п. 5.1. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року № 28 (з наступними змінами, далі - ПКЕЕ), договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

У пункті 7 Порядку постачання електричної енергії споживачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 року № 441 (з наступними змінами) передбачено, що місцеві енергопостачальні організації до початку наступного року в обумовлені договорами про постачання електричної енергії терміни узгоджують з усіма споживачами, крім населення, обсяги очікуваного споживання електричної енергії на наступний рік за місяцями (кварталами). Узгоджені обсяги споживання електричної енергії оформлюються додатком до договору як договірні величини.

Як вбачається з матеріалів справи, договірні величини споживання електричної енергії у 2017р. були визначені сторонами у додатку № 1 до Договору, зокрема, у січні 2017 обсяг постачання електричної енергії споживачу встановлено на рівні 6,500 кВт.год., у лютому 2017 5,000 кВт.год.

За твердженням позивача у вказаний період відповідачем було допущено перевищення договірної величини електроспоживання, на підставі чого, ПАТ Запоріжжяобленерго виписано відповідачу два рахунки:

- №579/1п від 08.02.2017р. на оплату 5716 кВт.год. за перевищення договірної величини, що складає 10075,02 грн. без ПДВ, який представником відповідача отримано нарочно 01.03.2017р.;

- №579/2п від 09.03.2017р. на оплату 5196 кВт.год. за перевищення договірної величини, що складає 9394,37 грн. без ПДВ, який надіслано відповідачу рекомендованим листом 06.04.2017р.

При цьому, обсяги перевищення в обох випадках вирахувані позивачем від показників обсягу споживання електричної енергії, визначених розрахунковим шляхом за формулою: W мін = Тр * Uн*v3* Ін * Іп д * соsф, кВт.год., де: Тр - визначений у договорі час роботи струмоприймачів протягом розрахункового періоду, годин; U - фазна напруга в точці установки обліку, кВ; Ін - номінальний первинний струм трансформаторів струму (зазначений у паспорті трансформатора струму), А; Іпд - номінальний первинний струм трансформаторів струму у відсотках, при яких нормується їх допустима похибка; соsф - коефіцієнт потужності, визначається виходячи з зафіксованої приладам и обліку в конкретній точці обліку активної (Wа) і реактивної (Wр) електроенергії за розрахунковий період. Для визначення соs ф позивачем використані дані про фактично спожиту відповідачем електроенергію, зазначені у актах про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію за січень-лютий 2017р. (січень 2017-5874 кВт.год., лютий 2017-4577 кВт.год.).

Листами за вих.№ 04/1181 від 14.03.2017р. та вих.№ 04/1760 від 14.04.2017р. відповідач заперечив проти перевищення договірної величини споживання електроенергії у січні-лютому 2017 року з посиланням на те, що фактичне споживання ПрАТ «Український графіт» електроенергії у спірний період контролювалося з боку відповідача, склало 5874 кВт.год. за січень 2017; 4577 кВт.год. за лютий 2017 та не перевищило договірної величини (січень 2017-6500 кВт.год., лютий 2017-5000 кВт.год.), просив позивача анулювати виставлені рахунки.

Відповідно до п.п. 6.13. ПКЕЕ у передбачений договором термін за результатами розрахункового періоду споживачем, постачальником електричної енергії, електропередавальною організацією (основним споживачем) на підставі даних розрахункового обліку електричної енергії визначається фактичний обсяг переданої та поставленої споживачу (субспоживачу) електричної енергії та оформляється акт про використану електричну енергію (акт прийняття-передавання товарної продукції).

Згідно п. 6.14. ПКЕЕ, перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття-передавання електричної енергії.

Період підбиття підсумків розрахункового періоду та повідомлення споживача про їх результати розпочинається з 3 робочого дня і має не перевищувати 10 робочих днів від останнього дня періоду для здійснення споживачем остаточного розрахунку.

Згідно з положеннями п. 6.16. ПКЕЕ, обсяг перевищення договірних величин споживання електричної енергії та/або величини потужності протягом розрахункового періоду оплачується споживачами постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом відповідно до законодавства України та договору.

Підпунктом 7 п.8.1 ПКЕЕ визначено, що за обсяг перевищення споживачем договірних величин споживання електричної енергії та величини потужності постачальник електричної енергії має право на отримання від споживача підвищеної оплати за електричну енергію відповідно до актів законодавства та умов договору.

Як зазначалось вище, оплата за перевищення договірних величин споживання електричної енергії передбачена сторонами п. 4.2.2. Договору, відповідно до якого за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини.

Пунктом 7 додатку №4 до Договору сторони узгодили, що у разі перевищення споживачем договірної величини споживання електричної енергії, що визначається постачальником при підбитті підсумків розрахункового періоду на основі «ОСОБА_3 про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію», постачальник електричної енергії виписує споживачу окремий рахунок або платіжну вимогу доручення для сплати різниці фактично спожитої та договірної величини споживання електричної енергії виходячи із середньозваженого тарифу. Цей платіжний документ споживач зобов'язаний сплатити в п'ятиденний термін з дати його виписки.

Аналіз положень ПКЕЕ та умов договору про постачання електричної енергії від 08.12.2006р. № 579/804/62968/04 свідчить, що основною умовою для нарахування плати за перевищення договірних величин споживання електричної енергії відповідно до п.4.2.2. Договору є встановлення на підставі звітних даних про покази розрахункового засобу обліку факту споживання електричної енергії у розрахунковому періоді з перевищенням договірних величин. Тобто, обов'язок споживача щодо відшкодування енергопостачальнику різниці вартості між фактично спожитою та договірною величиною споживання виникає лише внаслідок фактичного споживання останнім електричної енергії, обсяги якого будуть перевищувати встановлені сторонами ліміти споживання.

Акти про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію, складені та підписані сторонами за період січень-лютий 2017, перевищення відповідачем договірної величини споживання електроенергії не підтверджують.

Визначений же позивачем розрахунковим шляхом обсяг електричної енергії за період: січень-лютий 2017 року у якості фактично спожитого відповідачем обсягу електричної енергії розцінений бути не може, а отже і не може бути взятий у якості вихідної величини для розрахунку визначення перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії за відповідний розрахунковий період.

Відповідно до ч.ч.1,3,4 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

Позивач не надав доказів фактичного споживання відповідачем електроенергії у період: січень-лютий 2017 року, в обсягах більших ніж встановлено сторонами у додатку №1 до договору про постачання електричної енергії від 08.12.2006р. № 579/804/62968/04. Доводи позивача, викладені ним у позовній заяві, суд вважає непереконливими та такими, що спростовуються матеріалами та встановленими обставинами справи. За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з січня 2018р. встановлено на рівні 1762,00 грн.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем судовий збір сплачено в сумі 2400,00 грн., згідно платіжних доручень: № 60632 від 13.12.2017р. на суму 800,00 грн. та № 55488 від 27.10.2017р. на суму 1600,00 грн. Враховуючи визначену позивачем ціну позову - 19469,39 грн. судовий збір мав складати мінімальний розмір - 1762,00 грн.

Таким чином, судовий збір в сумі 1762,00 грн. відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на позивача. Переплачена сума судового збору в розмірі 638,00 грн. підлягає поверненню позивачу - за наявності його письмової заяви.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано - 07 травня 2018 р.

Суддя М.В. Мірошниченко