УХВАЛА

03 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/7535/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого (доповідач), Кушніра І.В., Краснова Є.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 (головуючий суддія- Іванова О.Г., судді: БерезкінаО.В., Чимбар Л.О.)

та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2017 (суддя Ніколенко М.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

про стягнення 128 937,12 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернувшись у суд з позовом просило стягнути з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі відповідач, ПАТ "ПІВДГЗК") 128 937,12 грн., з яких плата за користування вагонами у сумі 117 716,04 грн. та збір за зберігання вантажу у сумі 11 221,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані затримкою вагонів з вини відповідача на підходах до станції призначення.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2017, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.11.2017, позов задоволено.

Суди виходили з правомірності нарахування позивачем плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у вказаних вище сумах внаслідок затримки вагонів на коліях станції підходу до станції призначення з вини відповідача та з відсутності в матеріалах справи доказів, які б підтверджували обставини щодо можливості відповідача прийняти спірні вагони.

У касаційній скарзі відповідач просить рішення та постанову у справі скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Вимоги позивача мотивовані не врахуванням судами позиції відповідача та приписів статей 614, 936 Цивільного кодексу України, статті 306 Господарського кодексу України, пунктів 2, 8, 9, 10, 12 Правил користування вагонами та контейнерами, статей 41, 119, 121 Статуту залізниць України залізниць України, статей 42, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України у редакції до 15.12.2017.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить оскаржувані судові акти залишити без змін, а скаргу - без задоволення вказуючи на відповідність висновків судів вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів, ознайомившись з матеріалами справи та касаційної скарги, встановила, що у справі, яка переглядається у касаційному порядку, суди дійшли висновку про наявність правових підстав для стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

У касаційній скарзі заявник, як на підставу для скасування судових рішень, посилається на те, що одночасне стягнення або вимога про одночасне стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, є неможливим.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду постановою від 23.01.2018 (головуючий суддя - Пєсков В.Г., судді: Катеренчук Л.Й., Погребняк В.Я.) справу №904/6517/17 і постановою від 21.02.2018 (головуючий суддя - Жуков С.В., судді: Білоус В.В., Ткаченко Н.Г.) справу №904/6066/17 направив на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суди попередніх інстанцій не прийняли заперечення щодо того, що одночасне стягнення або вимога про одночасне стягнення плати за користування вагонами та їх зберігання це дії, які не можуть співпадати у часі.

При цьому колегія суддів зазначає, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 20.02.2018 зі справи №904/12334/16 (головуючий суддя - Чумак Ю.Я., судді: Дроботова Т.Б., Пільков К.М.) і від 03.04.2018 зі справи №904/11914/16 (головуючий суддя - Селіваненко В.П., судді: Булгакова І.В., Львов Б.Ю.) визнав правомірним одночасне стягнення плати за користування вагонами та зберігання вантажу.

Таким чином, однакові предмет і підстави позову, а також фактичні обставини у справах №904/6517/17 і №904/6066/17 та №904/12334/16 і №904/11914/16 свідчать про відмінне застосування різними палатами Касаційного господарського суду одних і тих самих норм матеріального права (статей 46, 119 Статуту залізниць України, Правил зберігання вантажів, Правил користування вагонами і контейнерами, Правил розрахунків за перевезення вантажів, статті 1 Закону України "Про залізничний транспорт", статті 936 Цивільного кодексу України, статті 306 Господарського кодексу України, Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Тарифного керівництва №1) у подібних правовідносинах щодо стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, нарахованих у зв'язку з затримкою вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення.

Відповідно до частини 2 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об'єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об'єднаної палати.

Згідно з частиною 4 статті 303 Господарського процесуального кодексу України про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах 1-4 статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах 5 або 6 статті 302 цього Кодексу.

Колегія суддів, враховуючи предмет та підстави позову, суб'єктний склад, фактичні обставини, які формують зміст спірних правовідносин, в тому числі щодо можливості одночасного стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування наведених норм права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати у справах №904/6517/17 і №904/6066/17.

З огляду на викладене, колегія суддів вбачає правові підстави для передачі справи №904/7535/17 на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Суд,

УХВАЛИВ:

Справу №904/7535/17 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2017 передати на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді І. В. Кушнір

Є. В. Краснов