РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.04.2018Справа №910/23559/17

За позовомОСОБА_1
доПублічного акціонерного товариства «Укрнафта»
простягнення 48 622,90 грн.
Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача:ОСОБА_2 (дов. №464 від 19.12.2017 р.);
від відповідача:Жила М.І. (дов. №10-540/д від 23.08.2017 р.);

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укранафта» про стягнення 46 972,93 грн., з яких: 34 980,00 грн. - дивіденди за 2014 р., 2 291,81 грн. - 3% річних та 9 701,12 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.07.2015 р. Загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укранафта» було прийнято рішення про розподіл прибутку Товариства за 2014 рік та затвердження строку і порядку виплати дивідендів.

Так, позивач зазначає, що станом на 03.08.2015 р. він був учасником (акціонером) Публічного акціонерного товариства «Укранафта», у власності якого обліковувалось 1500 шт. простих цінних акцій Товариства, а тому розмір належних позивачу дивідендів за наслідками діяльності відповідача у 2014 р. складає 34 980,00 грн., які відповідач у встановлений рішенням Загальних зборів акціонерів від 22.07.2015 р. не здійснив, що стало підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.01.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/23559/17, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

09.01.2018 р. представником відповідача через загальний відділ суду подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до змісту якого просить розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, оскільки спір у справі №910/23559/17 стосується корпоративних відносин.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.01.2018 р. вирішено здійснювати розгляд справи №910/23559/17 у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.02.2018 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.02.2018 р. на підставі ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, підготовче засідання у справі №910/23559/17 відкладено на 01.03.2018 р.

27.02.2018 р. представником позивача через загальний відділ суду подано клопотання про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до змісту якого просить стягнути з відповідача заборгованість за несплаченими дивідендами у розмірі 34 980,00 грн., 3% річних у розмірі 2 530,85 грн. та інфляційні втрати у розмірі 11 112,05 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.03.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі №910/23559/17 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 22.03.2018 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.03.2018 р. прийнято до розгляду клопотання ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог, закрито підготовче провадження у справі №910/23559/17 та призначено справу до розгляду по суті на 26.04.2018 р.

Позивач в судовому засіданні 26.04.2018 р. позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні 26.04.2018 р. проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 26.04.2018 р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Укрнафта» засновано на підставі наказу Державного комітету України по нафті і газу №57 від 23.02.1994 р. шляхом перетворення Державного підприємства «Виробниче об'єднання «Укрнафта» у Відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України «Про корпоратизацію підприємств» №210/93 від 15.06.1993 р.

Згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 22.03.2011 р. змінено тип та назву товариства з Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта».

ОСОБА_1 станом на 03.08.2015 р. був акціонером Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» з кількістю акцій 1 500 штук, що підтверджується випискою з рахунку в цінних паперах №1/4 від 22.11.2017 р., виданою депозитарною установою ТОВ «Універ Капітал».

22.07.2015 р. відбулись позачергові загальні збори акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», рішення яких оформлено протоколом №23, на яких серед іншого було вирішено:

Затвердити наступний розмір та порядок розподілу прибутку товариства за 2014 рік: направити на виплату дивідендів акціонерам 100% або максимально наближений до 100 відсотків, але не менший ніж 99,9% розмір чистого прибутку товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23,32 грн.; решту чистого прибутку направити на розвиток товариства. Встановити дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 03.08.2015 р. Виплату дивідендів здійснити у строк з 03.08.2015 р. по 03.10.2015 р. Виплату дивідендів акціонеру товариства - Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до частини 5 статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

Спір виник в зв'язку з тим, що у визначений у протоколі №23 від 22.07.2015 р. строк відповідач не виплатив позивачу дивіденди у розмірі 34 980,00 грн., у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем та за час прострочення виконання грошового зобов'язання позивачем нараховано інфляційні втрати та 3% річних.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У відповідності до ч. 1 статті 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Цивільного кодексу України установчим документом акціонерного товариства є його статут.

Згідно з ч. 1 ст. 152 Цивільного кодексу України акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості. корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» визначено, що акція це іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Згідно з ст. 88 Господарського кодексу України учасники господарського товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди).

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» учасники товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Пунктом «д» ч. 5 ст. 41 Закону України «Про господарські товариства» визначено, що затвердження порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) віднесено до компетенції вищого органу акціонерного товариства - загальних зборів.

У відповідності до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про депозитарну систему України підтвердженням прав на цінні папери та прав за цінними паперами, що існують в бездокументарній формі, а також обмежень прав на цінні папери у певний момент часу є обліковий запис на рахунку в цінних паперах депонента в депозитарній установі.

Документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами депонента (у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідного кредитора) є виписка з рахунка в цінних паперах депонента, яка видається депозитарною установою на вимогу депонента або в інших випадках, установлених законодавством та договором про обслуговування рахунка в цінних паперах.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач станом на 03.08.2015 р. був акціонером ПАТ «Укрнафта», мав 1 500 штук акцій номінальною вартістю одного ЦП 0,25 грн. (відповідно до виписки депозитарної установи ТОВ «Універ Капітал» №1/4 від 22.11.2017 р. про стан рахунку в цінних паперах станом на 03.08.2015 р.).

За змістом ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» дивіденд - частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів.

Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами.

Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку.

Виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів.

Товариство в порядку, встановленому статутом, повідомляє осіб, які мають право на отримання дивідендів, про дату, розмір, порядок та строк їх виплати. Протягом 10 днів з дня прийняття рішення про виплату дивідендів за простими акціями публічне акціонерне товариство повідомляє про дату, розмір, порядок та строк виплати дивідендів за простими акціями фондову біржу (біржі), у біржовому реєстрі якої (яких) перебуває таке товариство.

Акціонерне товариство в порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, здійснює виплату дивідендів через депозитарну систему України або безпосередньо акціонерам. Конкретний спосіб виплати дивідендів визначається відповідним рішенням загальних зборів акціонерів.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду країни №4 від 25.02.2016 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» під час розгляду справ у спорах про стягнення сум дивідендів господарські суди повинні виходити з того, що відповідно до пункту «д» частини п'ятої та частини шостої статті 41, статті 59 Закону України «Про господарські товариства», пунктів 11, 12 частини другої статті 33 Закону України «Про акціонерні товариства», статті 15 Закону України «Про кооперацію» затвердження річних результатів діяльності юридичної особи, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) належить до виключної компетенції загальних зборів. Суд має право прийняти рішення про стягнення дивідендів лише за наявності рішення загальних зборів юридичної особи про спрямування прибутку на виплату дивідендів, на підставі якого визначаються розмір належних позивачу - учаснику (акціонеру, члену) дивідендів, строки та порядок їх виплати.

Як зазначалось вище 22.07.2015 р. загальними зборами акціонерів ПАТ «Укрнафта» прийнято рішення яким затверджено порядок розподілу прибутку товариства за 2014 рік, вирішено спрямувати прибуток на виплату дивідендів акціонерам, визначено розмір, строк та порядок їх виплати.

Відповідно до п. 35 постанови пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008 р. «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» господарські суди вправі приймати рішення щодо виплати акціонеру (учаснику) частки прибутку (дивідендів) лише у разі невиплати господарським товариством дивідендів на підставі рішення загальних зборів або їх виплати в меншому розмірі, ніж передбачено відповідним рішенням (статті 10, 41, 59 Закону України «Про господарські товариства», стаття 158 Цивільного кодексу України).

Матеріали справи не містять та відповідачем не подано доказів в підтвердження здійснення ним виплати позивачу дивідендів за 2014 рік в повному або частковому розмірі.

При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що відповідно до положень Податкового кодексу України ним було утримано та сплачено до бюджету податок з доходів фізичних осіб, що становить 5% у розмірі 1 749,00 грн. (за 2014 рік), а також військовий збір, що становить 1,5% у сумі 524,70 грн. (за 2014 рік), на підтвердження чого відповідачем долучено до матеріалів справи копії відповідних платіжних доручень та витягів з протоколів податкового розрахунку.

Таким чином, як зазначає відповідач, обґрунтованим розміром дивідендів, що підлягають виплаті позивачу за 2014 рік становить 32 706,30 грн.

Так, відповідно до п. 168.1.1 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 167.5.2 Податкового кодексу України ставки податку на пасивні доходи до бази оподаткування встановлюються у таких розмірах: 5 відсотків - для доходів у вигляді дивідендів по акціях та корпоративних правах, нарахованих резидентами - платниками податку на прибуток підприємств (крім доходів у вигляді дивідендів по акціях, інвестиційних сертифікатах, які виплачуються інститутами спільного інвестування).

Згідно із п. 168.1.5 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно з п. 16-1 Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем було правомірно та обґрунтовано здійснено утримання та сплату до Державного бюджету України 5% податку з доходу фізичних осіб та 1,5% військового збору, розрахованого щодо загальної суми дивідендів, нарахованих акціонеру Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» - ОСОБА_1 за 2014 рік.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір дивідендів за 2014 рік у сумі 34 980,00 грн. повинен бути зменшений на ставку податку з доходів фізичних осіб (5% - 1 749,00 грн.) та ставку військового збору (1,5% - 524,70 грн.) та становить 32 706,30 грн.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку що вимоги позивача про стягнення з відповідача дивідендів за 2014 рік підлягає частковому задоволенню.

Посилання відповідача на те, що позивач не реалізував свого права на звернення про отримання дивідендів за 2014 рік у встановлений рішеннями загальних зборів акціонерів ПАТ «Укрнафта» строк не приймаються судом до уваги, оскільки серед переліку обов'язків учасників, які визначені в ст. 11 Закону України «Про господарські товариства» відсутній обов'язок акціонера висувати до емітента письмову вимогу щодо отримання нарахованих дивідендів. До того ж, обов'язок виплати дивідендів без будь-яких додаткових умов (зокрема звернення акціонера з письмовою вимогою), покладено на виконавчий орган акціонерного товариства у встановлений у рішенні загальних зборів строк, в даному випадку з 03.08.2015 р. по 03.10.2015 р.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, у визначений протоколом №23 від 22.07.2015 р. строк виплату дивідендів повністю не здійснив, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті дивідендів, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 11 112,05 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 2 530,85 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. ст. 524, 533 Цивільного кодексу України грошовим зобов'язанням є зобов'язання що виражається у грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання щодо сплати коштів.

Згідно з п. 3.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов'язання, у зв'язку з яким настають правові наслідки, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

За результатами здійснення судом власного перерахунку збитки від зміни індексу інфляції складають 10 277,29 грн. та 3% річних складають 2 344,10 грн. та позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині позовних вимог про стягнення збитків від зміни індексу інфляції та 3% річних в позові слід відмовити, оскільки розрахунок здійснений на невірно визначену суму дивідендів та з порушенням чинного законодавства України.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, які складаються з судового збору та витрат на оплату послуг адвоката, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач, заявляючи вимогу про відшкодування за рахунок відповідача понесених ним витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 7 000,00 грн., надав суду на підтвердження правомірності вказаних вимог такі докази: договір про надання юридичних послуг з врегулювання спорів №171 від 01.12.2017 р., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3199 від 31.01.2008 р. та квитанцію від 02.12.2017 р. на суму 7 0000,00 грн.

Водночас, беручи до уваги характер спору, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, час, витрачений адвокатом на їх виконання, а також з метою дотримання співмірності між заявленими позовними вимогами та витратами, здійсненими позивачем на оплату адвокатських послуг, суд дійшов висновку про те, що витрати на оплату послуг адвоката підлягають задоволенню в розмірі 4 000,00 грн.

Крім того, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладається судовий збір в розмірі 1 491,56 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, Несторівський провулок, 3-5; ідентифікаційний код 00135390) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 32 706 (тридцять дві тисячі сімсот шість) грн. 30 коп. заборгованості за несплаченими дивідендами, 2 344 (дві тисячі триста сорок чотири) грн. 10 коп. 3% річних, 10 277 (десять тисяч двісті сімдесят сім) грн. 29 коп. інфляційних втрат, витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. та 1 491 (одну тисячу чотириста дев'яносто одна) грн. 56 коп. судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 14.05.2018 р.

Суддя В.О. Демидов