УХВАЛА

02 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 914/817/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кушніра І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" на рішення Господарського суду Львівської області від 26.06.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2017

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Октябрська ЦЗФ"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця"

про стягнення вартості нестачі вугілля,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2018 (згідно з поштовим штемпелем на конверті) Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" подано касаційну скаргу на рішення Господарського суду Львівської області від 26.06.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 у справі № 914/817/17 до Касаційного господарського суду.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.04.2018 року у справі №914/817/17 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Краснов Є.В.

Відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Оскаржувана постанова Львівського апеляційного господарського суду прийнята 27.09.2017, таким чином, останнім днем строку подання касаційної скарги на зазначену постанову було 17.10.2017.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 28.11.2017 у справі № 914/817/17 повернуто касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 без розгляду на підставі п. 1 ст. 111-3 ГПК України (в редакції до 15.12.2017).

Ухвалою Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 914/817/17 відмовлено у прийнятті до розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" про перегляд ухвали Вищого господарського суду України від 28.11.2017 у справі № 914/817/17.

Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" повторно касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 подано 17.04.2018, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, тобто скаржником пропущено строк, встановлений ст. 288 Господарського процесуального кодексу України, для подання касаційної скарги.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на її подання.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку, скаржник зазначив, що вперше касаційну скаргу подано у відповідності до вимог ст. 110 ГПК України (в редакції до 15.12.2017), однак ухвалою Вищого господарського суду України від 28.11.2017 у справі № 914/817/17 скаргу повернуто було без розгляду; ухвалою Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 914/817/17 відмовлено у прийнятті до розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" про перегляд ухвали Вищого господарського суду України від 28.11.2017 у справі № 914/817/17. Скаржник, усунувши недоліки, зазначені в ухвалі Вищого господарського суду України від 28.11.2017, просить визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити його.

Суд, розглянувши заяву про поновлення строку касаційного оскарження та оцінивши зазначені скаржником причини на предмет їх поважності, дійшов висновку, що такі причини не є поважними з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 3 статті 288 Господарського процесуального кодексу України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Згідно цієї норми суд касаційної інстанції, у кожному конкретному випадку повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Відповідно до наведеної норми суд касаційної інстанції має оцінити доводи заявника, інші можливі обставини, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже можливість поновлення пропущеного строку судом касаційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов'язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином вказане рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов'язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Звернувшись вперше до суду, в порушення вимог підпункту 11 пункту 161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України (в редакції Закону № 1401), частини третьої статті 1312 Конституції України (в редакції Закону №1401), касаційну скаргу підписано представниками Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця", які на мають статусу адвокатів.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Вищевказане свідчить, що можливість подання касаційної скарги без порушень норм чинного законодавства залежала виключно від самого скаржника, а отже причини пропуску строку не є поважними.

Частиною 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) визначено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене, оскільки касаційну скаргу подано після закінчення строку встановленого для її подання та наведені у заяві про поновлення строку підстави причин пропуску строку визнані неповажними, то така касаційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 174, 234, 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ), Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" на рішення Господарського суду Львівської області від 26.06.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 17.05.2018.

2. Роз'яснити Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Кушнір