УХВАЛА

14 травня 2018 року

м. Київ

Справа № Б38/29/39-08

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Катеринчук Л.Й.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Центральне управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі

боржник - Державне виробниче підприємство "Дніпронерудпром",

ліквідатор - арбітражний керуючий Зімниця Олександр Іванович

розглянувши матеріали касаційної скарги арбітражного керуючого Зімниці Олександра Івановича

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду

від 14.03.2018

у складі колегії суддів: Кузнецов В.О. (головуючий), Науменко І.М., Білецька Л.М.

та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області

від 12.12.2017

у складі судді Владимиренка І.В.

у справі №Б38/29/39-08

за заявою Центрального управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі

про банкрутство Державного виробничого підприємства "Дніпронерудпром"

ВСТАНОВИВ:

16.04.2018 через Дніпропетровський апеляційний господарський суд арбітражний керуючий Зімниця Олександр Іванович звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою №02-02/14/42 від 12.04.2018 на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2017 у справі №Б38/29/39-08 в порядку статей 286, 287 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017 (далі - ГПК України), та клопотав про поновлення строку на касаційне оскарження.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №Б38/29/39-08 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2018.

Згідно з частиною 3 статті 3 ГПК України в редакції з 15.12.2017, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України в редакції з 15.12.2017, до скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, розміри ставок судового збору та порядок його сплати визначені Законом України "Про судовий збір".

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції зі змінами, внесеними Законом України №2147-VІІІ від 03.10.2017, який набрав чинності 15.12.2017, передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою 16.04.2018, передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 становив 1 762 грн.

Відтак, за подання арбітражним керуючим Зімницею Олександром Івановичем у квітні 2018 року касаційної скарги на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 у справі №Б28/29/39-08, прийняту за результатами апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2017 про розгляд скарги прокуратури на дії ліквідатора Державного виробничого підприємства "Дніпронерудпром" арбітражного керуючого Зімниці О.І., скаржнику належало сплатити судовий збір в розмірі 1 762 грн.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за певних умов. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, особа, яка заявляє клопотання про відстрочення, звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, відстрочення або звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до господарського суду, зокрема, із касаційною скаргою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

При цьому, "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду… Вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Оскаржуючи в касаційному порядку постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2017 у справі №Б38/29/39-08, скаржником не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, при цьому, заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги. Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що в ліквідаційній процедурі Державного виробничого підприємства "Дніпронерудпром", ліквідатором якого є скаржник, здійснено продаж майна банкрута та частково погашено кредиторські вимоги, основний (ліквідаційний) рахунок банкрута в ПАТ "ВТБ "Банк" закрито. Майновий стан Державного виробничого підприємства "Дніпронерудпром" є таким, що з об'єктивних причин унеможливлює сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Оцінивши доводи скаржника, наведені в обґрунтування наявності підстав для відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання арбітражного керуючого Зімниці Олександра Івановича про відстрочення сплати судового збору, оскільки в порушення положень статей 74, 76, 77 ГПК України, скаржником не надано доказів на підтвердження того, що матеріальне становище Державного виробничого підприємства "Дніпронерудпром" покращиться протягом строку розгляду касаційної скарги та підприємство-банкрут буде спроможне сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі за результатами розгляду касаційної скарги по суті.

При цьому, Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини знаходження підприємства в ліквідаційній процедурі не можуть вважатися безумовною підставою для відстрочення сплати судового збору.

З огляду на зазначене, Суд відмовляє арбітражному керуючому Зімниці Олександру Івановичу у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2017 у справі №Б38/29/39-08.

Отже, подана арбітражним керуючим Зімницею Олександром Івановичем касаційна скарга №02-02/14/42 від 12.04.2018 не відповідає вимогам статті 290 ГПК України щодо її форми.

Виходячи з положень частин 2, 5 статті 292 та статті 174 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, така скарга залишається без руху, про що суддею-доповідачем постановляється відповідна ухвала із зазначенням строку на усунення скаржником недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

З огляду на таке, касаційна скарга арбітражного керуючого Зімниці Олександра Івановича на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2017 у справі №Б38/29/39-08 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків щодо форми поданої ним касаційної скарги.

Згідно з частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 ГПК України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 8 Закону України "Про судовий збір", статтями 3, 74, 76, 77, 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити арбітражному керуючому Зімниці Олександру Івановичу у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2017 у справі №Б38/29/39-08.

2. Касаційну скаргу арбітражного керуючого Зімниці Олександра Івановича на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2017 у справі №Б38/29/39-08 залишити без руху.

3. Надати арбітражному керуючому Зімниці Олександру Івановичу строк на усунення недоліків касаційної скарги до 30 травня 2018 року.

4. Роз'яснити арбітражному керуючому Зімниці Олександру Івановичу, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду Л.Й. Катеринчук