КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2018 р. Справа№ 910/471/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Майданевича А.Г.

секретар судового засідання Головатенко А.В.

за участю представників згідно із протоколом судового засідання від 15.05.2018

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УВК "Метал-Мейк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2018

у справі № 910/471/18 (суддя Морозов С.М.), повний текст рішення підписаний 15.03.2018

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УВК "Метал-Мейк"

про стягнення 182 013,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.03.2018 у справі № 910/471/18 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача 182 013,60 грн. штрафу та 2 730,20 грн. судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "УВК "Метал-Мейк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2018 у справі № 910/471/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з'ясуванням всіх обставин справи.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "УВК "Метал-Мейк" відповідає вимогам статті 258 ГПК України, підстав для її повернення та відмови у відкритті апеляційного провадження не встановлено.

Відповідно до вимог статті 262 ГПК України судова колегія визначилась про можливість відкриття апеляційного провадження у справі № 910/471/18. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час винесення ухвали до суду не надійшло.

Згідно із ч. 1 ст. 268 ГПК України після проведення підготовчих дій суддя-доповідач доповідає про них колегії суддів, яка вирішує питання про проведення додаткових підготовчих дій в разі необхідності та призначення справи до розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "УВК "Метал-Мейк" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2018 у справі № 910/471/18. Завершено підготовчі дії у справі № 910/471/18. Призначено справу до розгляду на 15.05.2018.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2018 № 09.1-08/1222/18, у зв'язку із перебуванням судді Сулім В.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці у зв'язку із навчанням, призначено повторний автоматизований розподіл судових справ.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2018, справу № 910/471/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Отрюх Б.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2018 прийнято матеріали справи № 910/471/18 до свого провадження.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 15.05.2018 не з'явились, про місце та час судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, враховуючи те, що в ухвалі Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2018 доведено до відома учасників судового процесу, що нез'явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, а також положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників позивача та відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 25.07.2017 між позивачем та відповідачем укладено договір поставки № ПЗ/НХ-171285/НЮ, відповідно до п. 1.1 якого відповідач, за договором постачальник, зобов'язався у 2017 році поставити і передати у власність позивача, за договором покупцю, продукцію, відповідно до Специфікації № 1 (Додаток № 1), а позивач зобов'язувався прийняти і оплатити товар на умовах даного договору.

Згідно із п. 1.2 договору найменування товару: - Клин фрикційний чавунний (2017 року випуску).

Відповідно до п. 1.4 договору кількість та асортимент товару визначений у специфікації № 1 (Додаток № 1), яка є невід'ємною частиною даного договору.

В Специфікації № 1 (Додаток № 1) до договору сторони погодили, що найменуванням товару є Клин фрикційний чавунний, кількістю 3060 шт., загальною вартістю 1 538 568,00 грн., у тому числі ПДВ 20% 256 428,00 грн.

Відповідно до п. 3.4 договору сума договору становить 1 538 568,00 грн., у тому числі ПДВ 20% 256 428,00 грн.

Згідно із п. 4.2 договору днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

Як передбачено в п.п. 5.1, 5.2, 5.3 договору товар повинен бути поставлений відповідачем не пізніше 10 робочих днів від дня отримання відповідачем заявки позивача. Заявка направляється відповідачу поштою або передається нарочно під особистий підпис представника відповідача. Товар постачається за рахунок та транспортом відповідача на склад позивача на умовах DDP (Київський головний матеріальний склад: 07434, Київська обл., Броварський р-н, с. Шевченкове, вул. Польова, 5 (ст. Бобрик) або інші підрозділи позивача, вказані в заявці на поставку товару) відповідно до Інкотермс 2010.

Згідно з п. 7.3.1 договору за несвоєчасну поставку товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від суми непоставленого в строк товару.

Факт постачання відповідачем та отримання позивачем Клину фрикційного чавунного у кількості 1 250,00 шт. на суму 628 500,00 грн. підтверджується видатковою накладною № 68 від 14.08.2017.

Як вбачається із матеріалів справи, 12.10.2017 позивач направив (докази направлення у матеріалах справи) на адресу відповідача, яка вказана у договорі (03067, м. Київ, вул. Машинобудівна, буд. 46), заявку № НХ-4/2168 від 10.10.2017, в якій просив відповідача відвантажити Клин фрикційний чавунний у кількості 1 810 шт. на адресу Київського головного матеріального складу (Київська обл., Броварський р-н, ст. Бобрик, с. Шевченкове, вул. Польова, 5).

В подальшому позивач звернувся до відповідача з претензією № НЮ-16-103/17п від 08.11.2017 про оплату штрафу на підставі п. 7.3.1 договору за несвоєчасну поставку товару, на суму 182 013,60 грн. та термінове здійснення поставки товару на суму 910 068,00 грн.

Відповіді на претензію позивача відповідачем не надано.

В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем свого обов'язку за договором щодо поставки товару у встановлений договором строк, у зв'язку із чим, позивач звернувся до суду та просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 20% від суми непоставленого товару, що становить 182 013,60 грн. (910 068,00 грн. х 20%).

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання, які мають ознаки договору поставки, згідно якого в силу вимог ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За правовою природою договір поставки є консенсуальним, двостороннім і оплатним. Як консенсуальний договір він вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов. Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної сторони прав та обов'язків.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно із п. 5.1 договору товар повинен бути поставлений відповідачем не пізніше 10 робочих днів від дня отримання відповідачем заявки позивача.

Як вже зазначалось, відповідачем на підставі видаткової накладної № 68 від 14.08.2017 поставлено, а позивачем прийнято Клин фрикційний чавунний у кількості 1 250,00 шт. на суму 628 500,00 грн.

Як встановлено судом першої інстанції та з чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, 12.10.2017 позивачем направлено (докази направлення у матеріалах справи) на адресу відповідача, яка вказана у договорі (03067, м. Київ, вул. Машинобудівна, буд. 46), заявку № НХ-4/2168 від 10.10.2017, в якій просив відповідача відвантажити Клин фрикційний чавунний у кількості 1 810 шт. на адресу Київського головного матеріального складу (Київська обл., Броварський р-н, ст. Бобрик, с. Шевченкове, вул. Польова, 5).

За даними з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" за ідентифікатором відстеження пересилання поштового відправлення 586, вказана заявка отримана відповідачем 24.10.2017.

Отже, враховуючи отримання 24.10.2017 заявки № НХ-4/2168 від 10.10.2017 відповідачем та строки поставки товару, встановлені у п. 5.1 договору, відповідач повинен був поставити позивачу товар у строк до 07.11.2017, включно.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно із п. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 1 ст. 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Одним із правових наслідків порушення зобов'язання, згідно ст. 611 ЦК України є сплата боржником неустойки.

Згідно пункту 7.3.1 договору за несвоєчасну поставку товару відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого в строк товару.

Як вбачається із матеріалів справи та не спростовано відповідачем, останнім не виконано своє зобов'язання за договором та не здійснено поставку товару за договором на суму 910 068,00 грн. Отже, має місце несвоєчасне виконання обов'язку (порушення строку виконання) з поставки товару, обумовленого договором.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, враховуючи доведений факт невиконання відповідачем умов договору щодо поставки товару у визначений строк, а також умови п. 7.3.1 договору, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції та вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача суми штрафу у розмірі 182 013,60 грн. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Апеляційний господарський суд не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Твердження відповідача про те, що письмова заявка за № НХ-4/2168 від 10.10.2017 на поставку товару в кількості 1 810 шт. на суму 910 068,00 грн. фактично на адресу відповідача не надходила, а в цінному листі з описом вкладення, який був отриманий відповідачем 24.10.2018, була вкладена лише письмова заявка № НХ-4/1483 від 28.07.2017 на поставку товару на суму 628 500,00 грн., яка вже була виконана відповідачем 15.08.2018 є необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи містяться належні докази відправлення позивачем заявки № НХ-4/2168, а саме: фіскальний чек від 12.10.2017 за № 7289 та опис вкладення у цінний лист № 586, в той же час, відповідачем не надано суду будь-яких доказів в розумінні статей 73, 74, 77, 79 ГПК України та не довів суду, що відповідно до рекомендованого відправлення від 12.10.2017 за № 586 ним було отримано іншу заявку.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2018 у справі 910/471/18 та для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "УВК "Метал-Мейк", відсутні.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 15.03.2018 у справі № 910/471/18.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УВК "Метал-Мейк" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2018 у справі № 910/471/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2018 у справі № 910/471/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень, викладених у ст.ст. 286- 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.В. Отрюх

А.Г. Майданевич