РІШЕННЯ

Іменем України

08 травня 2018 року Справа 927/106/18

Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді Федоренко Ю.В. за участю секретаря судового засідання Ткач І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали справи

за позовом: Анімаккорд Лтд;

Відповідач 1: Фізична особа - підприємець Мельник Леонід Вікторович;

Відповідач 2: Фізична особа - підприємець Мельник Оксана Миколаївна;

про стягнення 148 920 грн. компенсації за порушення авторських прав

за участю представників сторін:

від позивача: Жук Ю.М. адвокат, Четвертак К.С. адвокат.

від відповідача: 1. Прессер Р.В. адвокат. 2. Прессер Р.В. адвокат, Смірнов А.Ю. адвокат.

С У Т Ь С П О Р У:

Позивачем подано позов в якому просить суд захистити порушені Фізичною особою-підприємцем Мельником Леонідом Вікторовичем та Фізичною особою-підприємцем Мельник Оксаною Миколаївною виключні права Анімаккорд Лтд на наступні самостійні твори: графічне зображення персонажа „Маша", графічне зображення персонажа „Медведь", графічне зображення персонажа „Заяц", графічне зображення персонажа „Белка" шляхом солідарного стягнення з Фізичної особи-підприємця Мельник Леоніда Вікторовича (далі - Відповідач 1) та Фізичної особи-підприємця Мельник Оксани Миколаївни (далі - Відповідач 2) на користь Анімаккорд Лтд суму компенсації в розмірі 148920 грн. за порушення авторських прав відповідно до вимог Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами без відповідного дозволу було здійснено розповсюдження товару з зображенням персонажів мультиплікаційного серіалу «Маша и Медведь» власником виключних прав на який є позивач.

Відповідачі позов не визнали.

Так, у письмових поясненнях від 03.04.2018 Відповідач 2 зазначає, що виникнення у Позивача виключних прав на персонажі мультиплікаційного серіалу «Маша и Медведь» не можна вважати доказаним; розмір заявленої до стягнення компенсації є неспіврозмірним вчиненому правопорушенню; доданий до матеріалі справи відеозапис є неналежним доказом в зв'язку з його проведенням неуповноваженими особами; у діях відповідача відсутня вина з його боку.

У письмових поясненнях від 03.05.2018 Відповідач 1 вказує на безпідставність тверджень Позивача про здійснення Відповідачем 1 продажу контрафактного товару; надані позивачем докази не є належними, допустимими, достовірними і достатніми; Позивачем безпідставно заявлено солідарні вимоги до відповідачів; заявлений Позивачем розмір судових витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим та явно завищеним.

У письмових поясненнях від 03.05.2018 Відповідач 2 посилається на недоведеність Позивачем того, що від є власником виключних авторських прав на графічні зображення персонажів «Маша», «Медведь», «Белка» і «Заяц»; Позивач належними та допустимими доказами не довів факту розповсюдження контрафактного товару відповідачами; заявлена вимога про стягнення компенсації у розмірі 148920 грн. є безпідставною та необґрунтованою; заявлений Позивачем розмір судових витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим та явно завищеним.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.42, ч.4 ст.210 ГПК України учасники справи мають право надавати пояснення суду; давати пояснення з приводу письмових, речових та електронних доказів або протоколів їх огляду; в тому зазначені пояснення відповідачів з підставами заперечень позову прийняті судом до розгляду.

Відповідачем 1 02.03.2018 заявлено клопотання про витребування у Приватбанку інформації про те, за ким зареєстровано термінал за допомогою якого Позивачу було надано банківський чек.

Відповідачем 2 02.03.2018 заявлено клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з надходженням пропозиції від Позивача про врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди.

Ухвалою суду від 06.03.2018, в задоволенні клопотань відмовлено: Відповідачу 1 в зв'язку з тим, що клопотання подано з порушенням встановленого ч.3 ст.80 ГПК України строку на його подання; Відповідачу 2 в зв'язку з тим, що у судовому засідання представник Позивача повідомив про відмову Відповідача 2 врегулювати даний спір мирним шляхом і вказане клопотання не підтверджено доказами.

Ухвалою суду від 26.04.2018, яку занесено до протоколу судового засідання, задоволено клопотання Позивача та долучено до матеріалів справи завірену копію договору про надання правової допомоги від 11.09.2017 та оригінал квитанції до прибуткового касового ордера №21 від 07.02.2018.

Відповідачами подані клопотання про витребування у Позивача доказів: копії касової книги, банківської виписки на підтвердження отримання готівкових коштів від Анімаккорд ЛТД; а Відповідачем 2 і клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв'язку з перебуванням його представника за межами України.

Ухвалами суду, які занесені до протоколу судового засідання від 26.04.2018, у задоволенні клопотань відмовлено, оскільки клопотання про витребування доказів не відповідає вимогам ст.81 ГПК України, не надано доказів про перебування представника Відповідача за межами України.

03.05.2018 представником відповідачів заявлено два клопотання про забезпечення судових витрат у яких він просить визнати поважними причини не заявлення клопотання у підготовчому провадженні або в інший встановлений судом строк; зобов'язати Позивача внести на депозитних рахунок Господарського суду Чернігівської області 10000 грн. на забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу Відповідача 1 та 10000 грн. на забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу Відповідача 2.

Позивач звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи з метою надання часу для підготовки заперечень на них.

Пунктом 10 ч.3 ст.2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до ч.2 ст.195 ГПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Згідно з ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції захисту прав і основоположних свобод людини, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, передбачає право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Дана Конвенція не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте встановлює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Відповідно до ст.64 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч., 2 ст.56, ч.1 ст.58 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Вказані норми закону надають право сторонам залучати представників на будь-якій стадії розгляду справи, змінювати їх.

Договори про надання правничої допомоги з адвокатом укладені відповідачами під час розгляду справи по суті - 27.04.2018, клопотання про забезпечення судових витрат надане суду 03.05.2018 і в той же день до початку судового засідання вручено представнику Позивача.

Враховуючи вказані обставини, ступінь важливості спору для сторін та їх поведінку, з метою всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи та сприяння учасникам процесу в реалізації ними прав, які передбачені чинним ГПК України, суд ухвалою від 03.05.2018, яку занесено до протоколу судового засідання, задовольнив клопотання представника Позивача та оголосив перерву у судовому засіданні на 08.05.2018.

07.05.2018 Позивачем надано суду клопотання про заміну первісного відповідача Мельник Леоніда Вікторовича належним відповідачем Мельник Оксаною Миколаївною.

Ухвалою суду від 08.05.2018 відмовлено у задоволенні клопотання представника фізичних осіб-підприємців Мельник Леоніда Вікторовича та Мельник Оксани Миколаївни про забезпечення судових витрат, оскільки останніми не доведено, що наявного у позивача майна недостатньо для відшкодування понесених ними судових витрат у разі відмови у позові.

Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання представника Позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем в зв'язку з тим, що Позивачем заявлено солідарну вимогу до відповідачів про стягнення компенсації і положення ч.2 ст.48 ГПК України у такому випадку не можуть бути застосовані.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши у судовому засідання матеріали справи суд встановив таке.

Як установлено ст. 1 Закону України „Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон), виключне право - майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Згідно з статтями 8 та 9 Закону об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, в тому числі аудіовізуальні твори.

Частина твору, яка може використовуватись самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать виключне право на використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Згідно з ст. 443 Цивільного кодексу України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Як встановлено частиною ч. 1 ст. 52 Закону за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Відповідно до статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Згідно з ч.1-3 ст. 32 Закону автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21-25 цього Закону. Передача права на використання твору іншим особам може здійснюватися на основі авторського договору про передачу виключного права на використання твору або на основі авторського договору про передачу невиключного права на використання твору.

За авторським договором про передачу виключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має виключне авторське право) передає право використовувати твір певним способом і у встановлених межах тільки одній особі, якій ці права передаються, і надає цій особі право дозволяти або забороняти подібне використання твору іншим особам. При цьому за особою, яка передає виключне право на використання твору, залишається право на використання цього твору лише в частині прав, що не передаються.

Як встановлено судом, 10.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маша і Ведмідь", як правовласником, та Анімаккорд Лтд, як набувачем, укладено договір №ММ-2 про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (анімаційні серіали "Маша и Медведь" та "Машины сказки") (далі - Договір), відповідно до якого правовласник у порядку, передбаченому цим договором, передав та відчужив набувачу виключне право у повному обсязі на аудіовізуальні твори (всі серії), а набувач зобов'язався сплатити правовласнику в обумовлені договором та додатками до договору терміни винагороду в якості відшкодування за відчуження виключного права ( п.п.1.1, 2.1 Договору).

При цьому, п. 3 розділу А договору визначено термін аудіовізуальні твори - це кольорові анімаційні серіали "Маша и Медведь" та "Машины сказки" російською мовою, включаючи, але не обмежуючись вихідними матеріалами, елементи та об'єкти, що охороняються та є складовою частиною серій, в тому числі, графічні зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того, чи перераховані вказані елементи та об'єкти безпосередньо у Додатках до цього договору.

Згідно із п. 1.4 Договору виключне право на аудіовізуальні твори передається та відчужується правовласником набувачеві у повному обсязі для використання його будь-яким способом та у будь-якій формі згідно умов цього Договору.

Виключне право на аудіовізуальні твори переходить від правовласника до набувача з дати підписання актів передачі прав (п.1.5 договору).

Згідно п.1.7.1 Договору до набувача переходять права правовласника, який є ліцензіаром по всіх діючих ліцензійних договорах (зазначених у відповідному додатку до договору - додаток №2 до договору), укладених правовласником відносно аудіовізуальних творів, право на які підлягає передачі по цьому договору. Правовласник зобов'язується у найкоротший термін повідомити всі компанії-ліцензіати в письмовій формі про передачу своїх прав по діючим ліцензійним договорам.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори правовласник передає набувачу в повному обсязі виключне право на всі юридично значимі охоронювані елементи і об'єкти аудіовізуальних творів, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, інструкцію по стилю, робочі матеріали, назву анімаційних серіалів "Маша и Медведь" та "Машины сказки", графічне зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того чи перераховані зазначені елементи та об'єкти безпосередньо в додатках до договору.

Пунктом 4.2 Договору встановлено, що разом з підписанням актів приймання прав представнику набувача передається екземпляр кожної з серій аудіовізуального твору у вигляді файлу на матеріальному носії (CD/DVD), усі робочі та вихідні матеріали, керівництво по стилю та малюнки персонажів передаються на жорсткому диску та/або паперових носіях, а також усі перераховані матеріали надаються набувачеві у вигляді електронних файлів через ФТП сервер. Факт отримання вказаних матеріалів та виключного права на аудіовізуальні твори набувачем підтверджується актом прийому-передачі або актом приймання прав, відповідно.

Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом всього терміну дії виключного права на аудіовізуальні твори, включаючи будь-які пролонгації строку дії виключного права за застосованим правом (п.7.1).

Факт передачі прав підтверджується відповідним актом №1 від 01.01.2015 до Договору за яким правовласник передав набувачу виключне право у повному об'ємі на серії з 14 по 26 і з 30 по 47 аудіовізуального твору "Маша и Медведь" (п.2 акта); на серії з 1-26 аудівізуального твору "Машины сказки" п.3 акта).

Як зазначено у п.4 вказаного акта одночасно з передачею права на аудіовізуальні твори «Маша и Медведь» і "Машины сказки", вказані в п2 і п.3 правовласник передав набувачу у повному об'ємі виключні права на всі юридичні значимі охоронювані елементи і об'єкти аудіовизуального твору, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, керівництво по стилю, робочі матеріали, назви аудіовізуальних творів та їх окремих серій, перелічені в п п.2 і п.3 вище, графічні зображення, персонажі, музика і фонограми, незалежно від того, чи перераховані вказані елементи та об'єкти безпосередньо у Додатках до цього договору.

Додатком № 1 від 10.02.2014 до Договору сторони погодили основні ідентифікаційні характеристики серій, права на які підлягають відчуженню відповідно до Договору.

Додатком №2 від 01.01.2015 до Договору сторонами погоджено передачу набувачу прав і обов'язків по зазначеним у додатку ліцензійним договорам, укладеним правовласником до підписання Договору.

Додатком №3 від 01.01.2015 до Договору сторони погодили, що наведені в таблицях нижче суми є авансами (мінімальними гарантіями) за використання аудіовізуальних творів, які були отримані правовласником від відповідних ліцензіатів на підставі відповідних ліцензійних договорів, укладених правовласником до 01.01.2015. Вказані суми є власністю набувача і підлягають оплаті правовласником набувачу на підставі 1.7.2 Договору.

Додатковою угодою №1 від 30.04.2015 до Договору сторони домовились, що серії аудіовізуальних творів і матеріали до них відповідно до п.4.1 п.4.2 Договору будуть передані набувачу і виключне право на них відчужене в повному об'ємі відповідно до п.1.1.1 Договору не пізніше 30.09.2015.

30.04.2015 сторонами підписано акт приймання-передачі №3 до Договору за яким правовласник передав набувачу, а останній прийняв екземпляр зазначеної в п.2 акта серії аудіовізуального твору у вигляді файла на матеріальному носії DVD, всі робочі і вихідні матеріали, керівництво по стилю, а також всі перераховані матеріали передані набувачу в вигляді електронних файлів шляхом фтп сервера.

01.06.2015 сторонами підписано акт приймання-передачі №4 до Договору за яким правовласник передав набувачу перераховані в п.1 акта матеріали до наступної серії аудіовізуального твору «Маша и Медведь»: №51 серія «Неуловимые мстители».

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір між сторонами недійсним у встановленому законом порядку не визнавався і є чинним.

Заперечуючи позов Відповідач 2 посилається на те, що позивачу були передані права лише на окремі серії аудіовізуального твору „Маша и Медведь". Так, компанії Блу Аеджен Марітайм (Кіпр) Лімітед були передані права на серії з 1 по 13; постановою сімнадцятого арбітражного суду Російської Федерації від 13.12.2017 у справі №А50-17140/2017 за позовом ТОВ «Маша и Медведь» встановлено, що майнові права на твори образотворчого мистецтва «Маша», «Медведь» належать ТОВ «Маша и Медведь»; рішенням Арбітражного суду Ульяновської області Російської Федерації від 28.09.2017 у справі №А72-7585/2017 за позовом ТОВ «Маша и Медведь» встановлено, що майнові права на твори образотворчого мистецтва «Белка», «Заяц» належать ТОВ «Маша и Медведь», Російська Федерація.

Відповідно до угоди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав від 20.03.1992 «Про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності», яку ратифіковано постановою Верховної Ради України №2889-ХІІ від 19.12.1992, документи, видані або засвідчені закладом або спеціально уповноваженою особою в межах їх компетенції за встановленою формою і скріплені офіційною печаткою на території однієї з держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, приймаються на території інших держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав без будь-якого спеціального посвідчення. Документи, які на території однієї з держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядаються як офіційні документи, мають на території інших держав - учасниць Співдружності доказову силу офіційних документів (ст.6); держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав взаємно визнають і виконують рішення компетентних судів, що набули законної чинності (ст.7).

Як зазначено у письмових поясненнях Відповідача 2 рішення арбітражних судів ним взято за інтернет адресою: http://kad.arbitr.ru і суду не надано належних та допустимих доказів які б підтверджували, що розміщенні на вказаному сайті рішення суду розглядаються як офіційні судові документи за законами Російської Федерації.

В зв'язку з цим судом не приймає вказані судові рішення арбітражних судів Російської Федерації в якості достовірних, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

До позовної заяви позивачем додано завірену копію акта приймання-передачі №2 до договору про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (серіал «Маша и Медведь» №ММ-1 від 05.10.2013 за яким ТОВ «Маша и Медведь» (правовласник) передав набувачу (Блу Аеджен Марітайм (Кипр) Лімітед матеріали серій 1-13 аудіовізуального твору «Маша и Медведь», всі робочі і вихідні матеріали, керівництво по стилю і зображення персонажів на жорсткому диску і паперових носіях, а також всі матеріали надані набувачу у вигляді електронних файлів шляхом фтп сервера.

Вказаний акт не підтверджує вимог позивача, однак і не підтверджує заперечення позову враховуючи умови п.1.3, 1.5, 1.7.1 Договору №ММ-2 від 10.12.2014 між ТОВ «Маша и Медведь» та Анімаккорд Лтд, та з огляду на недоведеність відповідачами відсутності використаних графічних зображень у переданих позивачу за Договором аудіовізуальних творах.

На підставі вказаного суд приходить до висновку, що позивач у встановленому законом порядку набув виключне право інтелектуальної власності на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал „Маша и Медведь" (серії з 14 по 26, з 30 по 47, 50, 51) та „Машині сказки" (серії з 1 по 26) та частини вказаних аудіовізуальних творів, які можуть використовуватися самостійно, в тому числі на персонаж „Маша", «Медведь» „Белка", „Заяц", тобто і права на захист таких прав у разі їх порушення, в тому числі шляхом звернення до господарського суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що факт піратства з боку відповідачів підтверджується банківським чеком від 16.01.2018 та відеозаписом. Вказує, що відповідачами було використано 4 самостійні об'єкти інтелектуальної власності з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу „Маша і Мєдвєдь", а саме графічні зображення персонажів „Белка", „Маша", „Медведь", „Заяц".

На підтвердження вказаного позивачем надано завірені копії» чека Приватбанку, фотокопії придбаного товару та компакт-диск з записом процедури закупівлі.

Згідно з п. 5 статті 15 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) має право вимагати виплати винагороди за будь-яке використання твору.

Відповідно до статей 31, 32, 33 Закону використання творів допускається виключно на основі авторського договору з автором або іншою особою, що має авторське право, або з організацією колективного управління, яким об'єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Відповідно до ст. 50 Закону, порушенням авторського права є, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують майнові права суб'єктів авторського права, визначені статтею 15, з урахуванням передбачених ст. ст. 21-25 цього Закону обмежень майнових прав.

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону, контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.

Як встановлено судом, шляхом перегляду запису процедури закупівлі на наданому компакт-диску, такого товару: на ньому зафіксовано процедуру закупівлі представниками позивача Жук Ю.М. та Четвертак К.С. в магазині продукти за адресою: м. Чернігів. Вул. Старобілоуська, 61 А, в якому здійснюють господарську діяльність відповідачі, такого товару: жувастики «Маша и Медведь» з графічним зображенням персонажів «Маша», «Медведь»; яйце «Маша и Медведь» з графічним зображенням персонажів «Маша», «Медведь», «Заяц»; два шоколадні яйця «Маша и Медведь» з графічним зображенням персонажів «Маша», «Медведь», «Белка»; драже «Маша и Медведь» з графічним зображенням персонажів «Маша, «Медведь».

Наявність вказаних зображень на придбаному товарі підтверджується фотокопіями товару, які долучені до матеріалів справи (а.с.78-83).

Повноваження адвокатів Жук Ю.М. та Четвертак К.С. на здійснення захисту прав позивача підтверджується договором №02-09/17-г від 11.09.2017 на надання правової допомоги, укладеним між Анімаккорд Лтд (Клієнт) та Адвокатським об'єднанням «Фіделіум» за яким Адвокатське об'єднання, зокрема, надає Клієнту інші види правової допомоги: правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушення, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.2.3); для надання правової допомоги клієнту адвокатське об'єднання призначає адвокатів Жук Ю.М. та Четвертака К.С. (п.2.7); договір укладений на строк до 31.12.2017 та набирає чинності з моменту його підписання (п.7.1); після закінчення строку дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається поновленим на невизначений термін (п.7.3).

30.01.2018 сторонами укладено додаткову угоду до вказаного договору.

Належним чином завіреними копіями свідоцтв про право на зайняття адвокатською діяльністю підтверджується, що зазначені у договорі представники є адвокатами.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою; застосовувати технічні засоби, у тому числі для копіювання матеріалів справи, в якій адвокат здійснює захист, представництво або надає інші види правової допомоги, фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь, а також хід судового засідання в порядку, передбаченому законом.

Враховуючи вказане суд приходить до висновку, що договір №02-09/17-г від 11.09.2017 на надання правової допомоги було поновлено на невизначений строк відповідно до п.7.3 його умов і адвокати Жук Ю.М. та Четвертак К.С., які здійснювали відеофіксацію закупівлі товару у Відповідача 2, мали належний обсяг повноважень для вчинення вказаних дій.

Додана до позовної заяви копія чека Приватбанку підтверджує здійснення платежу за отриманий товар банківською карткою 16.01.2018 на суму 50,96 грн.

Листом від 04.04.2018 ПАТ «Приватбанк» повідомив Відповідача 2 про те, що у січні 2018 в зв'язку з технічним збоєм на чеках по РОS-терміналу банку «Приватбанк» та у бухгалтерській виписці по рахунку в призначенні платежу помилково друкувалася назва юридичної особи - ФОП Мельник Л.В. Просимо вважати чеки та призначення платежу за січень 2018 дійсними з вірною назвою - ФОП Мельник О.М. Кошти за транзакції за цей період надходили на вірні реквізити ФОП Мельник О.М.

Вказаними доказами підтверджується продаж контрафактного товару Відповідачем 2, а тому судом відхиляються заперечення позову з тих підстав, що надані суду докази на підтвердження продажу Відповідачем 2 товару є неналежними.

Позивачем на адресу відповідачів направлено претензію від 24.01.2018 у якій він прохав припинити розповсюдження продукції з використанням елементів аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіали «Маша и Медведь»; повідомити представника позивача про результати розгляду вказаної претензії; зв'язатися з представником позивача з метою досудового врегулювання спору (а.с.60-63).

Розмір компенсації за порушення авторського права позивачем розраховано з урахуванням кількості протиправно використаних відповідачами об'єктів авторського права - 4, х 10 (мінімальний розмір компенсації в рамках ст.52 Закону)х 3723 грн. (розмір мінімальної заробітної плати на день подання позову).

Згідно з п. 5 статті 15 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) має право вимагати виплати винагороди за будь-яке використання твору.

Відповідно до статей 31, 32, 33 Закону використання творів допускається виключно на основі авторського договору з автором або іншою особою, що має авторське право, або з організацією колективного управління, яким об'єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Відповідно до ст. 50 Закону, порушенням авторського права є, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують майнові права суб'єктів авторського права, визначені статтею 15, з урахуванням передбачених ст. ст. 21-25 цього Закону обмежень майнових прав.

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону, контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 432 Цивільного кодексу України суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення.

Підпунктом „а" ч. 1 ст. 50 Закону встановлено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 вказаного вище Закону обмежень майнових прав.

Відповідно до п. „г" ч. 1 ст. 52 Закону при порушеннях будь-якою особою, зокрема, авторського права, передбаченого статтею 50 закону, суб'єкти авторського права мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату компенсацій.

Пунктом „г" ч. 2 ст. 52 Закону передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом „г" ч. 2 ст. 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Як зазначено у пп. 51.2 п. 51 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 12 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації.

Згідно підпункту 51.3 п. 51 цієї ж постанови пленуму у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог в залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Судом враховується, що Вищий господарський суд України листом №07.01-11/1085/17 від 06.07.2017 року роз'яснив господарським судам України, що відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 р. №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Такі зміни до Закону не внесені. Водночас виплата згаданої компенсації підпадає під ознаки "інших виплат", про які йдеться у наведеному приписі Закону України від (16.12.2016 № 1774-VIII, тобто розмір мінімальної заробітної плати, визначений цим Законом, на даний час не підлягає застосуванню як розрахункова величина при визначенні компенсації, пов'язаної з порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Отже, при визначенні розміру відповідної компенсації слід виходити з приписів пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та застосовувати розрахункову величину у розмірі 1600 грн.

За таких обставин розмір компенсації з розрахунку 4 використаних об'єкта х 10 х 1600 грн., що становить 64 000 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 432 Цивільного кодексу України, суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення.

За приписами ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до частини першої ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Пунктом 1 частини 2 статті 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено верховенство права.

Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права.

При вирішенні спору судом враховується, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним з загальнолюдських вимірів права. Добросовісність є наміром належним чином захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Розумність є вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів всіх учасників останніх.

Враховуючи принцип розумності та справедливості, необхідності дотримання справедливого балансу використання та виконання сторонами своїх прав та обов'язків, відсутність обтяжуючих факторів, суд приймає до уваги, що порушення Відповідача 2 носить одноразовий характер, вартість проданого товару не є значною, враховує малозначність допущеного відповідачем порушення прав позивача, відсутність доведення намірів позивача зашкодити правам позивача.

З урахуванням вищевикладеного, з огляду на спрямованість застосовуваних судом компенсаційних заходів на захист порушеного права (заходи, що застосовуються, мають компенсувати збитки автора і зробити економічно недоцільними (унеможливити) подібні дії винної особи в майбутньому), суд вважає обґрунтованим та достатнім розмір компенсації за вказане порушення в розмірі 37230 грн., що є розміром однієї мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2018.

А тому, позовні вимоги до Відповідача 2 підлягають задоволенню частково в сумі 37230 грн. в решті позовних вимог про стягнення 111 690 грн. необхідно відмовити.

У позові про стягнення компенсації з Відповідача 1 необхідно відмовити з урахуванням не доведеності позивачем порушень авторського права Відповідачем 1.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006р. N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі " Трофимчук проти України" № 4241/03 від 28.10.2010р. зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що всі інші доводи та заперечення сторін судом до уваги не приймаються , оскільки не спростовують вище зроблених висновків суду.

У складі судових витрат сторони просять стягнути суму оплати послуг адвоката.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як визначено ч.1 ст.124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Позивачем представлено попередній розрахунок розміру судових витрат, а саме: витрати на сплату судового збору - 1762 грн. та витрати на правову допомогу - 15000 грн.

Відповідачем 1 подано розрахунок суми судових витрат які він поніс і очікує понести у сумі 10000 грн.

Відповідачем 2 подано розрахунок суми судових витрат які він поніс і очікує понести у сумі 10000 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження доказів понесення витрат по оплаті судового збору в розмірі 1762 грн позивачем надано квитанцію про сплату № 94438 від 09.02.2018 та докази оплати правової допомоги - квитанцію до прибуткового касового ордеру № 21 від 07.02.2018 про прийняття адвокатським бюро від позивача 15000 грн. за договором про надання правової допомоги від 11.09.2017.

11.09.2017 між позивачем та Адвокатським об'єднанням «Фіделіум» укладено договорі про надання правової допомоги №02-09/17-г за умовами якого позивач доручив, а адвокатське об'єднання прийняло на себе зобов'язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Для надання правової допомоги адвокатським об'єднанням призначено адвокатів Жука Ю.М. та Четвертака К.С.

30.01.2018 сторонами укладено додаткову угоду до даного договору за яким адвокатське об'єднання надає правову допомогу позивачу у справі за позовом останнього до відповідачів. Розмір гонорару за надання правової допомоги сторонами визначено у 15000 грн.

Адвокатами об'єднання виконано детальний опис виконаних робіт від 08.02.2018 на суму 15000 грн., сторонами підписано акт виконаних робіт від 07.02.2018 який включає у себе надання таких послуг: консультацій, підготовка та допомога при здійсненні фіксації та купівлі контрафактного товару, формування правової позиції по справі, підготовка претензії та додатків до неї, проведення переговорів щодо судового врегулювання спору, підготовка позовної заяви та направлення її до суду, підготовка клопотань та участь у судових засіданнях.

Відповідачем 1 на підтвердження витрат, які він очікує понести в зв'язку з розглядом справи, суду надано: розрахунок суми судових витрат; договір про надання правничої (правової) допомоги № 32/2018 від 27.04.2018 укладений між адвокатом Прессер Р.В. та відповідачем 1 за змістом якого останній доручив адвокату представництво його інтересів у справі №927/106/18, ордер адвоката №001610 від 27.04.2018; акт №181 приймання-передачі наданих послуг від 03.05.2018 з переліком наданих послуг Відповідачу 1, рахунок №181 від 03.05.2018 на суму 10000 грн.

Відповідачем 2 на підтвердження витрат, які він очікує понести в зв'язку з розглядом справи, суду надано: детальний опис робіт (наданих послуг); договір про надання правничої (правової) допомоги № 33/2018 від 27.04.2018 укладений між адвокатом Прессер Р.В. та відповідачем 2 за змістом якого останній доручив адвокату представництво його інтересів у справі №927/106/18; ордер адвоката №001611 від 27.04.2018; акт №182 приймання-передачі наданих послуг від 03.05.2018 з переліком наданих послуг Відповідачу 2; рахунок №182 від 03.05.2018 на суму 10000 грн.

Відповідно до ч.4, 5 та 6 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем не доведено, що розмір витрат на правову допомогу відповідачам є завищеним. В свою чергу, і відповідачами не надано доказів про завищення таких витрат позивачем. Правова допомога позивачу надавалась адвокатським об'єднанням за договором від 11.09.2017 яким було виділено конкретних адвокатів для надання такої допомоги. Відповідачами також не доведено, що кошти у сумі 15000 грн. сплачені позивачем за надання правової допомоги, яка не пов'язана з даною справою.

За таких обставин витрати на правову допомогу позивача та Відповідача 2 покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а Відповідача 1 - на позивача, відповідно до положень ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково і стягнути з фізичної особи-підприємця Мельник Оксани Миколаївни, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Анімаккорд ЛТД, Республіка Кіпр, Лімасол, Гріва Дігені, 82, Стефані Хауз, 2 поверх, квартира/офіс 202, реєстраційний номер НЕ 244451; адреса для листування: вул. Велика Васильківська, 56 офіс 11, м. Київ, 37 230 грн. компенсації, 3 750 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 558,45 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову про стягнення 111 690 грн. - відмовити.

В позові до фізичної особи - підприємця Мельник Леоніда Вікторовича відмовити повністю.

Стягнути з Анімаккорд ЛТД, Республіка Кіпр, Лімасол, Гріва Дігені, 82, Стефані Хауз, 2 поверх, квартира/офіс 202, реєстраційний номер НЕ 244451; адреса для листування: вул. Велика Васильківська, 56 офіс 11, м. Київ, на користь фізичної особи - підприємця Мельник Леоніда Вікторовича, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2, 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Анімаккорд ЛТД, Республіка Кіпр, Лімасол, Гріва Дігені, 82, Стефані Хауз, 2 поверх, квартира/офіс 202, реєстраційний номер НЕ 244451; адреса для листування: вул. Велика Васильківська, 56 офіс 11, м. Київ, на користь фізичної особи - підприємця Мельник Оксани Миколаївни, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, 7 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.05.2018.

Суддя Ю.В. Федоренко