РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"03" травня 2018 р. Справа №906/625/17

Суддя (суддя-доповідач у справі) Рівненського апеляційного господарського суду Мельник О.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Рашевця Максима Руслановича на рішення господарського суду Житомирської області від 18.10.2017 р. у справі №906/625/17

за позовом Першого заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі

1) Житомирської міської ради,

2) комунального підприємства "Регулювання орендних відносин" Житомирської міської ради,

3) комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експуатаційне підприємство №3" Житомирської міської ради

до фізичної особи-підприємця Рашевця Максима Руслановича

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - комунального підприємства "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради

про стягнення 36537,79 грн., розірвання договору оренди нерухомого майна №2124 від 24.05.2016 р., зобов'язання звільнення приміщення загальною площею 59,8 кв.м (згідно заяви від 16.08.2017 р.)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 18.10.2017 р. у справі №906/625/17 позов Першого заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської міської ради, комунального підприємства "Регулювання орендних відносин" Житомирської міської ради, комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експуатаційне підприємство №3" Житомирської міської ради задоволено частково. Розірвано договір оренди нерухомого майна №2124 від 24.05.2016 р., укладений між комунальним підприємством "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради та фізичною особою-підприємцем Рашевцем Максимом Руслановичем. Зобов'язано фізичну особу-підприємця Рашевця Максима Руслановича звільнити нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 59,8 кв.м та повернути його орендодавцю - комунальному підприємству "Регулювання орендних відносин" Житомирської міської ради. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Рашевця Максима Руслановича на користь комунального підприємства "Регулювання орендних відносин" Житомирської міської ради 30695, 43 грн. боргу з орендної плати, 574,02 грн. пені. Припинено провадження у справі в частині вимог щодо стягнення з відповідача на користь комунального підприємства "Регулювання орендних відносин" Житомирської міської ради 5268,34 грн. заборгованості з орендної плати.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати у повному обсязі та залишити позовну заяву без розгляду.

Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на оскарження в апеляційному порядку рішення місцевого суду, ФОП Рашевець М.Р. вказує, що не був присутній в судових засіданнях при вирішенні спору в суді першої інстанції та не знав про наявність рішення господарського суду Житомирської області від 18.10.2017 р., оскільки не отримував його копії. Лише 04.04.2018 р. представником ФОП Рашевець М.Р. було отримано повний текст рішення після звернення до суду із заявою про видачу рішення. Вважає, що з моменту отримання копії рішення господарського суду Житомирської області відповідач отримав можливість ознайомитися зі змістом рішення, його мотивами та аргументами, та відповідно підготувати апеляційну скаргу. Таким чином, з моменту отримання рішення суду фактично розпочався перебіг строку на його оскарження.

Розглянувши подане клопотання, суд дійшов наступного висновку.

15.12.2017 р. вступив в дію новий Господарський процесуальний кодекс України.

Згідно підпункту 11 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Пунктом 13 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.93 ГПК України в редакції до 15.12.2017р., апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення винесене судом першої інстанції 18.10.2017 р., підписане та оформлене, відповідно до вимог ст.84 ГПК України (в редакції до 15.12.2017р.), 23.10.2017 р., тому враховуючи п.13 Перехідних положень ГПК України, строк, встановлений для апеляційного оскарження, закінчився 02.11.2017 р.

Натомість скаржник звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою 13.04.2018 р., про що свідчить відбиток штемпеля підприємства поштового зв'язку на поштовому конверті.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК (в редакції, що діяла на час розгляду справи місцевим господарським судом), зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Подібні положення містяться і в редакції ГПК України, що діє з 15.12.2017р., а саме: п.5 ч.6 ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно п. 5 ч. 4 ст. 9 даного Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", до реєстру вносяться відомості про місцезнаходження фізичної особи-підприємця (місце проживання або інша адреса, за якою здійснюється зв'язок з фізичною особою-підприємцем).

Згідно ч. 1 ст. 10 даного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.56-57) місцем проживання фізичної особи-підприємця Рашевця Максима Руслановича є адреса: АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, копія позовної заяви, копії всіх процесуальних документів, в тому числі рішення суду першої інстанції від 18.10.2017 р. у справі №906/625/17, направлялись відповідачу рекомендованими листами з повідомленням про вручення за вказаною адресою, однак були повернуті поштовим відділенням з відміткою "повернуто за закінченням терміну зберігання".

Враховуючи викладене, судом першої інстанції вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення в розумінні ст.64 ГПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи місцевим господарським судом) відповідача - ФОП Рашевця Максима Руслановича про результат розгляду справи. У разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи (фізичної особи-підприємця) - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу (фізичну особу-підприємця).

Крім того, апеляційний суд не може прийняти до уваги доводи апелянта щодо його необізнаності про наявність оскаржуваного рішення, оскільки в матеріалах справи містяться клопотання про відкладення розгляду справи від 03.10.2017 р. (а.с.120) та 18.10.2017 р. (а.с.150-151), з огляду на що, апелянт знав про розгляд справи у суді першої інстанції.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження нічим не підтверджене, наведені у ньому доводи, зокрема, твердження скаржника про те, що оскаржуване рішення він не отримував, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами (направлення копії рішення на адресу, за якою відповідач зареєстрований - а.с.179-186).

Відповідно до ч. 3 ст.260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Із врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обставини пропуску строку на подання апеляційної скарги, на які посилається скаржник, не можуть бути прийняті до уваги як поважні, оскільки не спростовують того факту, що судом першої інстанції правомірно направлялися процесуальні документи на адресу відповідача зазначену Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що відповідно до вимог ч.3 ст.260 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 234, 256, 260, п.п.11, 13 Перехідних положень ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Рашевця Максима Руслановича на рішення господарського суду Житомирської області від 18.10.2017 р. у справі №906/625/17 - залишити без руху.

2. Надати апелянту - фізичній особі-підприємцю Рашевцю Максиму Руслановичу 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків.

3. Роз'яснити скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею-доповідачем та оскарженню не підлягає.

5. Копію ухвали направити фізичній особі-підприємцю Рашевцю Максиму Руслановичу .

Суддя Мельник О.В.