ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08 травня 2018 р. Справа № 918/553/16

Господарський суд Рівненської області в складі судді Церковної Н.Ф., при секретарі судового засідання Рижому Б.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом ОСОБА_1 громади Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви с. Красносілля Гощанського району до ОСОБА_1 громади Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви - Київський Патріархат с. Красносілля Гощанського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 обласна державна адміністрація про усунення перешкод у користуванні будівлею церкви

за участі представників сторін:

- від позивача - ОСОБА_4 - договір про надання прав. допомоги від 14.12.17, представник ОСОБА_1 громади Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви с. Красносілля Гощанського району;

- від відповідача, ОСОБА_5 - довіреність № б/н від 06.02.17, представник представник ОСОБА_1 громади Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви - Київський Патріархат с. Красносілля Гощанського району;

- від третьої особи - ОСОБА_6, довіреність № 52/0/01-22/15 від 03.01.18, представник Рівененської обласної державної адміністрації;

- голова парафіяльної ради - ОСОБА_7. довіреність № паспорт СР326319 від 12.12.97р.

- голова парафіяльної ради- Медведюк О.П., довіреність № паспорт СР625048 від 22.10.99р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 громада Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви с. Красносілля Гощанського району Рівненської області (далі позивач) звернулась з позовною заявою до ОСОБА_1 громади Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви Київський Патріархат с. Красносілля Гощанського району Рівненської області (далі відповідач) про усунення перешкод в користуванні та володінні будівлею церкви по вул. Шевченка, 9б в селі Красносілля Гощанського району Рівненської області, що перебуває в користуванні позивача.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 05.09.2016 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.11.2016 року рішення Господарського суду Рівненської області від 05.09.2016 року скасовано.

Постановою Верховного Суду України від 14.03.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 громади Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви Київський Патріархат с. Красносілля Гощанського району Рівненської області задоволено частково. Рішення Господарського суду Рівненської області від 05.09.2016 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.11.2016 року у справі № 918/553/16 скасовано. Справу передано на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області.

06.04.2018 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 918/553/16 передано судді Церковній Н.Ф.

Ухвалою суду від 10.04.2018р. прийнято справу № 918/553/16 до свого провадження та постановлено розглядаєти за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, призначено розгляд справи в підготовчому засіданні на 24.04. 2018 р.

Ухвалою суду від 24.04.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.05.2018р.

19.04.2018р. на адресу суду від позивача надійшли пояснення щодо позову. Також, 19.04.2018р. відповідачем подано суду відзив на позов.

У судовому засіданні 08 травня 2018 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні. Представники відповідача проти задоволення позову заперечили з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій документів поданим учасниками процесу оригіналам цих документів, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги, з посиланням на ст.ст. 16, 391 Цивільного кодексу України, обґрунтовано позивачем тим, що 17.01.2016 року представники новоствореної ОСОБА_1 громади Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви - Київський Патріархат незаконно заволоділи згаданою культовою будівлею та утримують її на даний час, порушуючи права володіння та користування позивача.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 05.09.2016 року в позові відмовлено.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.11.2016р. залучено до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача - ОСОБА_2 обласну державну адміністрацію.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.11.2016 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано та позов задоволено, постановлено ОСОБА_1 громаді Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви - Київський Патріархат усунути перешкоди в користуванні та володінні будівлею церкви в с. Красносілля по вул. Шевченка, 9б, Гощанського району Рівненської області, шляхом повернення її в користування ОСОБА_1 громаді Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви.

Постановою Вищого господарського суду Рівненської області від 11.04.2017р. Касаційну скаргу ОСОБА_1 громади Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви - Київський Патріархат задоволено.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.11.2016 року скасовано, а рішення господарського суду Рівненської області від 05.09.2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 01.11.2017р. заяву ОСОБА_1 громади Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви с. Красносілля Гощанського району задоволено частково.

Постанову Вищого господарського суду України від 11 квітня 2017 року у справі № 918/553/16 скасовано, а справу передано на розгляд до суду касаційної інстанції.

Постаново Верховного суду від 14.03.2018р. Касаційну скаргу ОСОБА_1 громади Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви Київський Патріархат с. Красносілля Гощанського району Рівненської області задоволено частково.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 05 вересня 2016 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16 листопада 2016 року у справі № 918/553/16 скасовано. Справу передано на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області.

При новому розгляді судом встановлено наступне.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 обласної ради Народних депутатів від 25 вересня 1991 року № 173 було надано правоздатність юридичній особі, зареєстрованій до введення в дію Закону України "Про свободу совісті та релігійної організації", ОСОБА_1 громаді ОСОБА_3 Православної Церкви в с. Красносілля Гощанського району Рівненської області.

Згідно із свідоцтвом від 25 вересня 1991 року № 64 цього ж дня було зареєстровано статут релігійної громади ОСОБА_3 православної церкви, діяльність якої поширюється на с. Красносілля Гощанського району.

Згідно наявної у матеріалах справи копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, датою державної реєстрації позивача ОСОБА_1 громади Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви с. Красносілля Гощанського району та датою внесення запису в Єдиний державний реєстр про включення до даного реєстру відомостей про юридичну особу у разі, коли державна реєстрація юридичної особи була проведена до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" є 25 вересня 1991 року.

З матеріалів справи вбачається, що будівля церкви, що знаходиться на вулиці Шевченка, 9б села Красносілля Гощанського району Рівненської області, експлуатується вже багато років. Дана культова споруда була збудована в кінці XVIII столітті. Станом на вказаний період Україна знаходилася в складі Російської імперії. В 1917 році відбулася революція, яка змінила державний устрій Російської імперії. Було створено Союз Радянських Соціалістичних Республік, до складу якого входила ОСОБА_3 Радянська Соціалістична Республіка. Згідно статті 35 ГПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

В 1927 році прийнято Адміністративний кодекс ОСОБА_3 РСР, відповідно до статті 366 якого все майно церковних і релігійних громад в Україні було визнано державною власністю.

24 серпня 1991 року було прийнято Постанову Верховної ОСОБА_4 ОСОБА_3 РСР "Про проголошення незалежності" (Акт проголошення незалежності), яким було проголошено незалежність України та створено самостійну українську державу - УКРАЇНА. Україна перестала бути федеративним утворенням у складі СРСР.

12 вересня 1991 року прийнято ОСОБА_3 України "Про правонаступництво", відповідно до якого Закони ОСОБА_3 РСР та інші акти, ухвалені Верховною ОСОБА_4 ОСОБА_3 РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України.

Виходячи з цього, право державної власності на культові споруди, що є предметом даного судового спору, виникло у держави у 1927 році (згідно приписів статті 336 Адміністративного кодексу ОСОБА_3 РСР).

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 листопада 1991 року № 311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю) " затверджено перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). У вказаному переліку не зазначено споруд, будівель тощо культового призначення.

Також у вказаній постанові зазначено, що державне майно України, крім майна, яке належить до комунальної власності, є загальнодержавною (республіканською) власністю.

Таким чином, культова будівля, що знаходяться на вулиці Шевченка, 9б села Красносілля Гощанського району Рівненської області правомірно віднесено до державної власності (інші власники відсутні).

6 червня 1991 року введено в дію ОСОБА_3 України "Про свободу совісті та релігійні організації" (далі ОСОБА_3).

Як вбачається з матеріалів справи, що будівля церкви, яка знаходиться по вул. Шевченка, 9б у с. Красносілля Гощанського району Рівненської області була збудована наприкінці XVIII століття і експлуатується багато років.

25.12.1945 року Виконавчим комітетом Гощанської районної ОСОБА_4 депутатів трудящих та релігійною громадою села Красносілля укладено типовий договір про передачу в користування церковної будівлі та церковного майна (далі Типовий договір), відповідно до умов якого Виконавчий комітет передав, а релігійна громада прийняла у безстрокове та безкоштовне користування одноповерхову будівлю церкви з предметами культового використання. У додатках до Типового договору сторони перелічили інвентар, який передається та список осіб, які підписали договір.

У довідці від 20.06.1946 року, виданій уповноваженим ОСОБА_4 зі справ Руської православної церкви при ОСОБА_4 міністрів СРСР Рівненської області та довідках №79 від 20.08.1948 року та №66 від 30.05.1988 року, виданих уповноваженим ОСОБА_4 зі справ Руської православної церкви при Рівненському облвиконкомі зазначено, що церковна громада села Красносілля Гощанського району зареєстрована 16.09.1944 року за №79 та користується будівлею церкви.

Обласним відділом в справах будівництва та архітектури виконавчого комітету ОСОБА_2 обласної ОСОБА_4 народних депутатів (облвідділ) та церковною радою с. Красносілля Гощанського району (користувач) 20.01.1988 року укладено Охоронний договір на передачу пам'ятника архітектури (далі Охоронний договір), відповідно до умов якого облвідділ передає користувачу, а користувач приймає в безоплатне користування будинок пам'ятника архітектури Дмитрівської церкви 1783 року з дзвіницею для використання приміщення цього памятника для безпосереднього богослужіння. Користувач бере на себе повну відповідальність за збереження вказаного майна.

Саме на цю обставину посилається позивач, як на право користування спірної будівлі.

На виконання умов Охоронного договору облвідділ передав, а користувач прийняв у безстрокове безоплатне користування будівлю лише для проведення релігійних обрядів, про що 20.09.1988 року складено акт технічного огляду пам'ятника архітектури та передачі його в оренду/використання.

Охоронний договір та Акт підписано представниками сторін та скріплено відтиском печатки облвідділу.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 обласної ради Народних депутатів від 25.09.1991 року №173 зареєстровано статут ОСОБА_1 громади ОСОБА_3 Православної Церкви в с. Красносілля Гощанського району Рівненської області. Вказане також підтверджується свідоцтвом від 25.09.1991 року №64 про реєстрацію статуту релігійної громади та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 19.11. 2015 року.

Розпорядження голови ОСОБА_2 обласної державної адміністрації від 24.12.2015 року №756 зареєстровано статут ОСОБА_1 громади Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви-Київський Патріархат; свідоцтво від 28.12.2015 року №1623 про реєстрацію статуту ОСОБА_1 громади Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви-Київський Патріархат та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 04.01.2016 року.

З січня 2016 року богослужіння у спірній церкві у с. Красносілля здійснюються ОСОБА_1 громадою Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії УПЦ - КП, що вбачається з копії звіту про суми податкових пільг, копій виставлених та оплачених відповідачем рахунків-фактур за спожиту електричну енергію, копії виготовлених і виданих технічних паспортів на будівлю дзвіниці та на будівлю спірної церкви, копію договору добровільного страхування відповідачем вказаної будівлі церкви від 01.03.2016 року, довідкою Красносільської сільської ради від 11.03.2016 року про те, що богослужіння у спірній церкві з 18.01.2016 року проводяться ОСОБА_1 громадою Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії УПЦ - КП.

Предметом даного судового розгляду є вимоги релігійної громади, яка вважає себе володільцем культової будівлі, до іншої релігійної громади, яка самовільно заволоділа нею, про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні та володінні зазначеним майном.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї норми передбачені способи захисту прав та інтересів, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

За своєю правовою природою даний позов, який містить вимогу про усунення перешкод у користуванні майном, є негаторним. Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до п. 3 Постанови Верховної ОСОБА_4 ОСОБА_3 РСР "Про порядок введення в дію Закону ОСОБА_3 РСР "Про свободу совісті та релігійні організації" від 23.01.1991 року (далі Постанова) ОСОБА_3 РСР "Про свободу совісті та релігійні організації" (далі ОСОБА_3) застосовується до правовідносин, які виникли після введення його в дію.

До правовідносин, які виникли до введення в дію цього Закону, він застосовується до тих прав і обов'язків, що виникнуть після введення його в дію.

Пунктом 4 Постанови від 23.01.1991 року про порядок ведення цього Закону встановлено, що релігійні організації, зареєстровані до введення в дію цього Закону, у разі збереження віросповідної приналежності, для одержання правоздатності юридичної особи подають до 1 січня 1992 року органам, що здійснюють реєстрацію, лише статути (положення), які відповідають вимогам цього Закону.

Згідно з ч.ч. 1-3, 9 ст. 17 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" релігійні організації мають право використовувати для своїх потреб будівлі і майно, що надаються їм на договірних засадах державними, громадськими організаціями або громадянами.

Культові будівлі і майно, які становлять державну власність, передаються організаціями, на балансі яких вони знаходяться, у безоплатне користування або повертаються у власність релігійних організацій безоплатно за рішеннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Республіці Крим - Уряду Республіки Крим.

Культова будівля і майно, що є державною власністю, може передаватися у почергове користування двом або більше релігійним громадам за їх взаємною згодою. При відсутності такої згоди державний орган визначає порядок користування культовою будівлею і майном шляхом укладення з кожною громадою окремого договору.

Самовільне захоплення культових будівель чи привласнення культового майна не допускається.

Судом встановлено, що держава в особі органів, визначених статтею 17 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" є власником культових будівель і майна.

Разом з тим, в розумінні ст. 17 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" державним органом, який реалізовує правомочності держави, як власника спірної культової будівлі в даному випадку є ОСОБА_2 обласна державна адміністрація.

Проте, доказів передачі ОСОБА_2 обласною державною адміністрацією релігійним громадам в с. Красносілля Гощанського району Рівненської області культової будівлі матеріали справи не містять. Крім того, як вбачається із листа ОСОБА_2 обласної державної адміністрації за № 4356/0/01-37/16 від 15.07.2016р. Культова будівля церкви по вул. Шевченка, 9б в селі Красносілля Гощанського району Рівненської області у власність чи користування позивачу або відповідачу не передавалась.

Крім того, судом встановлено, що будь-які правові підстави для зайняття будівлі церкви, яка знаходиться по вул. Шевченка, 9б у с. Красносілля Гощанського району Рівненської області у відповідача ОСОБА_1 громади Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії УПЦ КП відсутні.

В той же час, Типовий та Охоронний договори не надають будь-якій релігійній громаді переважних прав виключно одноособового володіння та користування культовою будівлею перед іншою релігійною громадою.

При цьому, оскільки на території с. Красносілля діє дві релігійні громади: ОСОБА_1 громада Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 ОСОБА_3 Православної Церкви та ОСОБА_1 громада Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 ОСОБА_3 Православної Церкви Київський Патріархат, які бажають використовувати будівлю церкви в с. Красносілля Гощанського району Рівненської області для задоволення духовних потреб, а взаємна згода про спільне використання культової споруди відсутня, то в силу ст. 17 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" порядок користування культовою будівлею і майном, повинен визначатися ОСОБА_2 обласною державною адміністрацією.

Таким чином, посилання позивача на охоронний договір на передачу памятника архітектури від 20 січня 1988 року як на правову підставу користування останнім спірним нерухомим майном також оцінюються судом критично з огляду на наступне.

Зі змісту преамбули вказаного договору вбачається, що він укладається між обласним відділом в справах будівництва та архітектури виконавчого комітету Ровенської обласної ОСОБА_4 народних депутатів (Облвідділ) та церковною радою с. Красносілля Гощанського району (Користувач). Предметом даного правочину є передача користувачу в безоплатне користування будинку памятника архітектури Дмитрівської церкви 1783 року з дзвіницею для використання приміщення цього памятника для безпосереднього богослужіння.

Положенням про релігійні об'єднання в ОСОБА_3 РСР, затвердженим Указом Президії Верховної ради ОСОБА_3 РСР від 1 листопада 1976 року № 1417-IX, діючим на час укладення договору, передбачалась можливість підписання договору про передачу молитовної споруди і культового майна в безкоштовне користування віруючих членами релігійної громади.

Відповідно до пункту 31 вищевказаного положення договір про передачу молитовної споруди і культового майна в безоплатне користування віруючим підписується представником виконавчого комітету районної, міської ОСОБА_4 народних депутатів і не менш як двадцятьма членами релігійної громади.

Відповідно до статті 44 Цивільного кодексу ОСОБА_3 РСР письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають.

Проте, як вбачається з копії вищенаведеного договору, він не містить підписів громадян, які складають церковну общину, релігійну громаду, зареєстровану в установленому порядку.

Також судом не береться до уваги посилання позивача на типовий договір про передачу в користування церковної будівлі та церковного майна від 25 грудня 1945 року як на правову підставу користування останнім спірним нерухомим майном з огляду на таке.

З наявної у матеріалах даної справи копії вказаної угоди достовірно вбачається, що остання була підписана уповноваженим представником виконавчого комітету Гощанської районної ОСОБА_4 депутатів трудящих. У той же час у тексті даного правочину зазначено про те, що підписи представників релігійної громади села Красносілля на 2-му листі. Проте, у матеріалах справи відсутні будь-які додатки до цього договору з підписами громадян, які складають церковну общину, релігійну громаду, зареєстровану в установленому порядку, так само як і відомості про ідентифікуючі ознаки (прізвища, імена, по-батькові та ін.) уповноважених на підписання цього правочину членів релігійної громади.

Зі змісту наданого ОСОБА_2 обласною державною адміністрацією листа-відповіді з додатками на запит позивача від 3 серпня 2016 року вбачається, що наявна у матеріалах справи копія переліку підписів членів релігійної громади с. Красносілля є не частиною вищенаведеного договору, а являється окремим документом списком двадцятки релігійної общини віруючих.

Також, у матеріалах справи наявна копія листка з підписами вищезазначених громадян про прийняття майна по інвентарному опису церковного майна Красносільської Свято-Дмитрівської церкви. Водночас даний документ також не може бути прийнятий судом в якості належного доказу підписання уповноваженими представниками релігійної громади села Красносілля вищезазначеного правочину. Як було зазначено вище, у вказаних списках підписів відсутні будь-які посилання на вищезазначений договір, а в самому договорі та наведених списках відсутня нумерація сторінок, що давала б змогу встановити порядковість листів, а також приналежність та віднесення підписів членів релігійної громади с. Красносілля саме до цього договору в умовах відсутності в даних документах будь-яких інших відомостей і реквізитів.

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вищенаведені правочини, зокрема, типовий договір про передачу в користування церковної будівлі та церковного майна від 25 грудня 1945 року та охоронний договір на передачу памятника архітектури від 20 січня 1988 року, не можна вважати підставою виникнення у позивача права користування спірною будівлею церкви в с. Красносілля Гощанського району, оскільки в матеріалах справи відсутні докази їх укладення з дотриманням вимог, передбачених для даних видів договорів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 12 травня 2015 року у справі № 903/1068/14.

Крім того, Верховним судом при направлені справи № 918/553/16 на новий розгляд до суду першої інстанції у своїй постанові від 14.03.2018р. вказано дослідити наступні обставини:

(1) чи є позивач правонаступником Руської православної церкви та чи виникло у нього речове право користування будівлею церкви у разі, якщо судами буде встановлена доведеність належними та допустимими доказами такого факту правонаступництва;

(2) чи дотримано порядок передачі культової будівлі (церкви) у користування релігійним громадам у відповідності до статті 17 Закону України Про свободу совісті та релігійні організації та статті 6 Постанови Верховної ОСОБА_4 ОСОБА_3 РСР Про порядок введення в дію Закону ОСОБА_3 РСР "Про свободу совісті та релігійні організації";

(3) правові підстави користування будівлею церкви як позивачем, так і відповідачем.

Виконуючи вказівки Верховного суду згідно постанови від 14.03.2018р. судом встановлено наступне.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 обласної ради Народних депутатів від 25 вересня 1991 року № 173 було надано правоздатність юридичній особі, зареєстрованій до введення в дію Закону України "Про свободу совісті та релігійної організації", ОСОБА_1 громаді ОСОБА_3 Православної Церкви в с. Красносілля Гощанського району Рівненської області.

Згідно із свідоцтвом від 25 вересня 1991 року № 64 цього ж дня було зареєстровано статут релігійної громади ОСОБА_3 православної церкви, діяльність якої поширюється на с. Красносілля Гощанського району .

У відповідності до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Як вбачається із статуту ОСОБА_1 громади Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви с. Красносілля Гощанського району Свято-Дмитрівської парафія є релігійне обєднання (релігійна спілка), первинний структурний підрозділ ОСОБА_3 Православної Церкви, який без посередньо входить до складу ОСОБА_2 єпархії.

Парафія здійснює свою діяльність при дотриманні діючого законодавства, Статуту ОСОБА_3 Православної Церкви, Статуту ОСОБА_2 єпархії, а також цього статуту.

Також, суд зазначає, що в статуті позивача не зазначено , що ОСОБА_1 громада Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви с. Красносілля Гощанського району створена шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення.

Згідно наявної у матеріалах справи копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 9), датою державної реєстрації позивача ОСОБА_1 громади Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви с. Красносілля Гощанського району та датою внесення запису в Єдиний державний реєстр про включення до даного реєстру відомостей про юридичну особу у разі, коли державна реєстрація юридичної особи була проведена до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", є 25 вересня 1991 року.

При цьому, із наданих суду документів позивачем (статут, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) не вбачається, що Свято-Дмитрівської парафія ОСОБА_2 єпархії ОСОБА_3 Православної Церкви с. Красносілля Гощанського району є правонаступником Руської православної церкви, а є новоутвореною юридичною особою.

Щодо дотримання порядку передачі культової будівлі (церкви) у користування релігійним громадам у відповідності до статті 17 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" та статті 6 Постанови Верховної ОСОБА_4 ОСОБА_3 РСР "Про порядок введення в дію Закону ОСОБА_3 РСР "Про свободу совісті та релігійні організації"суд зазначає наступне.

Як вище зазначено в даному рішенні на території с. Красносілля діє дві релігійні громади: ОСОБА_1 громада Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 ОСОБА_3 Православної Церкви та ОСОБА_1 громада Свято-Дмитрівської парафії ОСОБА_2 ОСОБА_3 Православної Церкви Київський Патріархат, які бажають використовувати будівлю церкви в с. Красносілля Гощанського району Рівненської області для задоволення духовних потреб, а взаємна згода про спільне використання культової споруди відсутня, то в силу ст. 17 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" порядок користування культовою будівлею і майном, повинен визначатися ОСОБА_2 обласною державною адміністрацією. Проте, доказів передачі ОСОБА_2 обласною державною адміністрацією релігійним громадам в с. Красносілля Гощанського району Рівненської області культової будівлі матеріали справи не містять.

При цьому, суд звертає увагу сторін на той факт, що згідно Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" повноваження щодо надання у користування будівлі церкви, які є власністю держави покладено на обласну адміністрацію.

Проте, як вбачається із листа Красносільської сільської ради Гощанського району Рівненської області за № 143/02-26 від 09.03.2018р. адресованого ОСОБА_2 обласній державній адміністрації щоб надати оспорювану культову споруду в користування позивачу чи відповідачу необхідно взяти культову будівлю на баланс Красносільської сільської ради.

В той же час, в даному листі Красносільська сільська рада зазначає, що питання взяття оспорюваної будівлі на свій баланс буде вирішено після закінчення судових процесів, що в подальшому надасть змогу вирішити питання надання культової споруди у користування релігійним громадам.

Суд зазначає, що згідно діючого законодавства та при такому предмету спору як усунення перешкод у користуванні будівлею церкви а ні Красносільська сільська рада Гощанського району Рівненської області а ні ОСОБА_2 обласна державна адміністрація не позбавлені можливості та не обмежені законом вирішити питання щодо надання культової споруди у користування релігійним громадам згідно Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації".

Підсумовуючи все вище викладене суд прийшов до висновку, що правові підстави користування будівлею церкви як у позивача, так і у відповідача відсутні.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 233, 236-238, 240, 241, 316 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Рішення складено "15" травня 2018 року.

Суддя Церковна Н.Ф.