РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.04.2018Справа № 910/3656/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., при секретарі судового засідання Коноплянко Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження господарську справу за позовом Публічного акціонерного товариства"Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул Б. Хмельницького, 6, )

до Публічного акціонерного товариства "Київгаз" (01103, м.Київ, вул.Михайла Бойчука,4-б, )

про стягнення 22 857,10 грн.

Представники:

від позивача: Чеботарьова І.Г. за дов.

від відповідача: Шимко Л.М. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось із вказаним позовом про стягнення 1 931,24 грн. три відсотки річних, 20 925,86 грн. пені, посилаючись на неналежне виконання Публічним акціонерним товариством "Київгаз" своїх зобов'язань щодо оплати отриманого природного газу за договором № 16-012-В купівлі-продажу природного газу з додатковими угодами 1-11 від 30.12.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2018 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 26.04.2018.

25.04.2018 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує з тих підстав, що позивачем не доведено настання строку виконання зобов'язань за договором, оскільки обов'язок остаточного розрахунку залежить від строку оформлення актів приймання-передачі газу. Стверджує, що позивачем не виконувались приписи щодо підтвердження даних з поставки газу, не надано доказів повернення та скерування підписантів актів приймання-передачі природного газу на адресу відповідача, визнання дати відповідних актів останнім днем місяця, в якому здійснювалося отримання природного газу вважає необґрунтованим. Зазначає про невірний період нарахування штрафних санкцій.

25.04.2018 та 26.04.2018 відповідач подав клопотання про відкладення підготовчого засідання та клопотання про витребування доказів, аналогічного змісту зазначеним у відзиві на позов, зокрема: 1) клопотання про витребування документів у ПАТ «НАК «Нафтогаз України» оригіналу договору постачання природного газу № 16-012-В від 30.12.2015р. з додатковими угодами 1-11; оригіналів актів приймання-передачі природного газу за січень-грудень 2016р.; доказів направлення Відповідачу актів приймання-передачі в період з січня 2016 року по грудень 2016 року включно: супровідні листи з відмітками про отримання уповноваженим представником Відповідача; фіскальні чеки та описи вкладення у цінний лист, на підтвердження пересилання засобами поштового зв'язку; копії банківських виписок, що підтверджують надходження оплат по договору постачання природного газу № 16- 012-В від 30.12.2015р., первинні документи, а саме - договори купівлі-продажу природного газу у третіх осіб, акти приймання-передачі природного газу, накладні з податку на додану вартість, які підтверджують та фіксують належним чином дати набуття права власності Позивачем на обсяги природного газу, які були продані Позивачем Відповідачу в січні-грудні 2016р.; вантажно-митних декларацій за січень - грудень 2016р., що підтверджує ввезення позивачем на митну територію України імпортованого газу (за кодом згідно УКТ ЗЕД 21121000, ввезений ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на митну територію Україна); 2) клопотання про відкладення підготовчого провадження у зв'язку з необхідністю витребування доказів у справі.

У судовому засіданні 26.04.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Подані відповідачем клопотання про витребування доказів у позивача та відкладення підготовчого засідання судом відхилені у зв'язку з необґрунтованістю підстав, стверджування, викладені у клопотанні про витребуванні доказів, сумніви у ідентичності копій оригіналів документів зводяться до переоцінки доказів у справі.

Судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

30.12.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач, постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Київгаз" (далі - відповідач, споживач) було укладено договір № 16-012-В постачання природного газу, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач - прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

У п.1.2 договору визначено, що газ, що продається за Договором, використовується споживачем для забезпечення власних потреб об'єктів, які знаходяться на балансі споживача.

Кількість та якість газу врегульована сторонами в розділі 2 Договору, згідно з п.п.2.1.1, 2.1.2 п.2.1 якого постачальник передає споживачу у 2016 році газ в обсязі до 65,00 тис. куб. м. Обсяги газу, що планується передати за Договором (далі - планований обсяг), можуть змінюватися сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку. Допускається відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі +/-5% від узгодженого сторонами згідно з п.2.1 Договору планованого обсягу продажу газу без коригування планового обсягу.

Відповідно до п.3.1 договору, постачальник передає споживачу газ на газорозподільних станціях (ГРС) ПАТ «Укртрасгаз».

Згідно пп.3.3-3.4 договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, споживач зобов'язується надати постачальнику підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Постачальник не пізніше 13-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути споживачу один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

У разі, якщо споживач до 15 числа наступного за місяцем поставки газу не надає постачальнику акти приймання-передачі природного газу, обсяги фактичного використання у звітному місяці газу постачальником документально не оформлюються.

Порядок та умови проведення розрахунків визначені сторонами в розділі 6 Договору, згідно з п.п.6.1, 6.5, 6.6 якого оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п.6.2 Договору. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання-передачі.

Сторони у п.6.6 договору визначили, що звірка розрахунків та/або фактичного обсягу використання здійснюється сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості використаного газу споживачем та актів приймання-передачі газу протягом 10- ти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою.

В п.12.1 договору передбачено, що останній набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016до 31.12.2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

В подальшому протягом 2016 року між сторонами було укладено додаткові угоди до договору, зокрема додатковою угодою № 11 від 30.11.2016 було збільшено обсяг та ціну гагу, що постачається споживачу, викладено п.12.1 договору в новій редакції: «Договір набуває чинності з дати підписання з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016 до 31.12.2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.»

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що ним, на виконання умов договору у період з січня по грудень 2016 поставлено відповідачу, а відповідачем прийнято природний газ загальною сумою 2 790 043,52 грн., проте відповідач не оплатив у визначені строки поставлений газ, у зв'язку з чим позивач за прострочення виконання зобов'язань відповідача в частині здійснення розрахунків нараховує 1 931,24 грн. 3% річних та 20 925,86 грн. пені.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що настання строку виконання відповідачем свого обов'язку здійснити остаточний розрахунок за отриманий обсяг природного газу залежить від дати підписання актів приймання-передачі природного газу (фактичної поставки газу), а тому, оскільки позивач не підписував акти-приймання передачі у січні 2016, то у позивача не виникло права на нарахування штрафних санкцій у спірні місяці.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно зі ст.714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Факт існування неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині своєчасної оплати поставленого позивачем газу належним чином підтверджений наявними в матеріалах справи документами.

Матеріалами справи встановлено, що за Актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016 на суму 655 227,33 грн. за січень 2016, від 29.02.2016 на суму 442 902,89 грн. за лютий 2016, від 31.03.2016 на суму 359 831,75 грн. за березень 2016, від 30.04.2016 на суму 92 826,71 грн. за квітень 2016, від 31.05.2016 на суму 21 010,54 грн. за травень 2016, від 30.06.2016 на суму 17 948,50 грн. за червень 2016, від 31.07.2016 на суму 14 888,71 грн. за липень 2016, від 31.08.2016 на суму 31 255,52 грн. за серпень 2016, від 30.09.2016 на суму 19 197,32 грн. за вересень 2016, від 31.10.2016 на суму 138 150,43 грн. за жовтень 2016, від 30.11.2016 на суму 393 592,68 грн. за листопад 2016, від 31.12.2016 на суму 603 211,14 грн. за грудень 2016.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.п.7.1, 7.2 договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та Договором. У разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього Договору покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначених норм позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 1931,24 грн. інфляційних втрат та 20 925,86 грн. пені, а саме:

- за поставку газу у січні 2016 на суму 655 227,33 грн. нараховано 537,07 грн. 3% річних та 7877,05 грн. пені за період з 16.02.2016 по 25.02.2016 (оплата 26.02.2016)

- за поставку газу у квітні 2016 на суму 92 826,71 грн. нараховано 7,61 грн. 3% річних та 96,38грн. пені за період з 17.05.2016 по 17.05.2016 (оплата 18.05.2016)

- за поставку газу у серпні 2016 на суму 31 255,52 грн. нараховано 15,37 грн. 3% річних та 154,57 грн. пені за період з 15.09.2016 по 15.09.2016 та з 16.09.2016 по 20.09.2016 (оплата 21.09.2016)

- за поставку газу у жовтні 2016 на суму 138 150,43 грн. нараховано 158,53 грн. 3% річних та 1479,64 грн. пені за період з 15.11.2016 по 28.11.2016 (оплата 29.11.2016)

- за поставку газу у листопаді 2016 на суму 393 592,68 грн. нараховано 419,20 грн. 3% річних та 3 914,42 грн. пені за період з 15.12.2016 по 27.12.2016 (оплата 28.12.2016)

- за поставку газу у грудні 2016 на суму 603 211,14 грн. нараховано 793,26 грн. 3% річних та 7 403,80 грн. пені за період з 17.01.2017 по 01.02.2017 (оплата 02.02.2017)

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та пені, судом встановлено, що вказані нарахування проведено у відповідності до умов договору та вимог законодавства та підлягають стягненню з відповідача.

Відповідач свого контррозрахунку суми позову не надав, належними засобами доказування доводів позивача не спростував.

Щодо доводів відповідача про визначення строків виконання зобов'язання, суд зазначає, що дійсно, пунктом п. 3.4 договору акти приймання-передачі газу визначаються в якості підстави для остаточних розрахунків сторін, але, з урахуванням змісту п. 6.1 договору, несвоєчасне підписання продавцем актів приймання-передачі за минулий місяць жодним чином не змінює встановлений конкретний строк оплати поставленого газу. Тобто, настання обов'язку з оплати спожитого газу не прив'язується до моменту підписання вказаних актів.

Слід також зауважити, що умови договору не містять жодних застережень з цього приводу, зокрема, щодо можливості відліку 14-денного строку оплати з дня підписання акта приймання-передачі газу. Тому час підписання сторонами відповідного акта ніяк не впливає на момент виникнення прострочення за грошовим зобов'язанням відповідача.

Акти приймання-передачі газу лише фіксують остаточний обсяг переданого газу за минулий місяць, а тому, виходячи з показників своїх комерційних вузлів обліку газу, відповідач мав усі дані щодо фактичних щомісячних обсягів отриманого природного газу для своєчасного проведення розрахунків з постачальником. Крім того пункт 3.4 договору зобов'язує саме покупця надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства два примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість.

Отже, несвоєчасне повернення позивачем актів приймання-передачі природного газу не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, а тому наявність або відсутність актів не звільняє відповідача від обов'язку у встановлений термін сплатити вартість фактично поставленого природного газу.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 11.04.2017 у справі № 907/327/16, від 23.05.2017 у справі № 910/15430/16.

Стверджування відповідача про те, що нарахування штрафний санкцій проводиться з 14 числа, а не з 15 числа, не відповідає дійсним обставинам справи, розрахунку позивача, доданому до позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин та підтвердження наявності обставин звільнення його від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання щодо оплати отриманого товару в розумінні норм чинного законодавства України.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 86, 129, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" (01103, м.Київ, вул.Михайла Бойчука,4-б, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6; ) 1 931 (одну тисячу дев'ятсот тридцять одну) грн. 24 коп. пені, 20 925 (двадцять тисяч дев'ятсот двадцять п'ять) грн. 86 коп. 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено: 02.05.2018

Суддя О.М.Ярмак