ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2018 р. Cправа № 902/101/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Німенко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницькзалізобетон", м.Хмельницький

до приватного підприємства "Афіна БК", м.Жмеринка Жмеринського району Вінницької області

про стягнення заборгованості в сумі 398003,34 грн згідно договору поставки

за участю представника позивача - ОСОБА_1, яка діє за дорученням;

відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду Вінницької області 22.02.2018 надійшла позовна заява товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницькзалізобетон" про стягнення з приватного підприємства "Афіна БК" 398003,34 грн заборгованості за договором поставки товарів №36 від 07.09.2017.

Ухвалою суду від 27.02.2018 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №902/101/18, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі №902/101/18 призначити на 29.03.2018.

Ухвалою суду від 29.03.2018 розгляд справи №902/101/18 відкладено до 24.04.2018, про що повідомлено сторони.

На визначену судом дату у судове засідання з'явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав у повному об'ємі.

Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався, відзиву не надав. Про судове засідання у справі №902/101/18 повідомлений завчасно та належним чином ухвалою суду від 29.03.2018, яка надіслана на адресу відповідача рекомендованим листом, що підтверджується повідомленням про вручення даної ухвали відповідачу вх.№3310 від 12.04.2018.

25.04.2018 до суду надійшов лист за підписом директора приватного підприємства "Афіна БК" ОСОБА_2 №22 від 28.03.2018, в якому остання клопоче про перенесення судового засідання у даній справі на іншу дату, посилаючись на неможливість прибуття у судове засідання повноважного представника, з огляду на призупинення роботи підприємства, перебування директора на лікарняному.

Представник позивача проти відкладення слухання справи заперечив. Мотивуючи свою позицію суду пояснив, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами.

Розглянувши клопотання відповідача, суд дійшов висновку, повторна неявка відповідача, якого належним чином повідомлено про судове засідання, відповідно до п.2 ч.3 ст.202 ГПК України, є підставою для розгляду справи за його відсутності.

З огляду на подані в справу докази, суд приходить до висновку про те, що неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті.

Судовий розгляд справи здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.1 ст.222 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

07.09.2017 між товариством з додатковою відповідальністю "Хмельницькзалізобетон" (постачальник) та приватним підприємством "Афіна БК" (покупець) було укладено договір поставки товару №36, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити замовнику замовлений товар (бетонні суміші та розчини, залізобетонні вироби та інші будівельні матеріали, далі - товар), відповідно до умов даного договору, а замовник зобов'язується своєчасно прийняти замовлений товар та здійснити його оплату на умовах даного договору (п.1.1. договору).

За умовами п.п. 2.1., 2.2. договору кількість товару, що підлягає виготовленню та поставці замовнику, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами визначаються у заявках замовника, рахунках-фактурах постачальника та видаткових накладних. Загальна кількість товару, що передається постачальником за цим договором, визначається у видаткових накладних.

Відповідно до п.3.1. договору загальна вартість договору визначається сумарною вартістю всіх підписаних сторонами видаткових накладних протягом терміну дії договору.

Ціна товару, що входить у партію поставки, вказується у рахунку-фактурі та видаткових накладних (п.7.1 договору).

Оплата здійснюється Замовником на підставі цього договору та рахунків-фактур виставлених Постачальником на вартість партії товару (п.7.3. договору).

Пунктом 7.5. договору сторони передбачили, що замовник здійснює 100% попередню оплату кожної замовленої партії товару, згідно даного договору, на підставі наданого постачальником рахунку.

Згідно п. 8.5 Договору сторона, яка порушила строки виконання зобов'язання повинна його виконати протягом п'яти робочих днів після пред'явлення письмової вимоги.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017, а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між сторонами. Якщо за один місяць до закінчення терміну дії цього договору жодна із сторін не повідомила іншу сторону про свій намір припинити дію договору, його дія автоматично продовжується на наступний календарний рік (п.п. 9.1., 9.2. договору).

Судом встановлено, що згідно гарантійного листа від 28.09.2017 на виконання взятих на себе зобов'язань по договору, в період з 07.09.2017 по 10.10.2017, товариство з додатковою відповідальністю "Хмельницькзалізобетон" поставило, а приватне підприємство "Афіна БК" прийняло узгоджений сторонами товар на загальну суму 398003,34 грн.

Зокрема, відповідач гарантував оплатити вартість товару згідно рахунку №4238 від 28.09.2017 протягом 14 календарних днів з дня їх отримання.

На підставі довіреності №15 від 03.10.2017 позивачем було відвантажено товар по видатковій накладній №16106 від 03.10.2017, згідно товарно-транспортних накладних №ХЗБ00034968 від 06.10.2017, №№ ХЗБ00035040, ХЗБ00035046, ХЗБ00035099, ХЗБ00035209, ХЗБ00035210 від 09.10.2017, №№ ХЗБ00035226, ХЗБ00035371, ХЗБ00035374, ХЗБ00035375 на суму 396 484,80 грн;

а також по видатковій накладній №16429 від 06.10.2017 згідно товарно-транспортних накладних №№ХЗБ00035372, ХЗБ00035373 від 10.10.2017 на суму 1518,54 грн.

Як стверджує позивач відповідачу були виставлені рахунки №4238 від 28.09.2017 та рахунок №4315 від 03.10.2017 на оплату отриманого останнім товару.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору щодо поставки визначених товарів.

20.11.2017 позивачем було отримано від відповідача гарантійний лист, у якому останній гарантував повну оплату товару згідно рахунку №4238 від 28.09.2017 до 10.12.2017 (а.с.29).

У свою чергу відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань за договором, оплату поставленого товару в повному обсязі не здійснив, про що свідчать картка рахунку 3611 за період з 01.01.2016 по 29.01.2018, яка наявна в матеріалах справи.

У зв'язку з цим у Приватного підприємства "Афіна БК" виникла заборгованість перед позивачем за поставлений товар в розмірі 398003,34 грн.

Товариство з додатковою відповідальністю "Хмельницькзалізобетон" зверталося до відповідача з вимогою про оплату №01-03/447 від 27.11.2017, в якій просило погасити заборгованість, втім ПП "Афіна БК" відповіді на вимогу не надало та заборгованість не сплатило.

За приписами ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем узгодженого товару відповідачу та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 398003,34 грн.

При цьому судом враховано, що поставка товару без попередньої оплати не є вчиненням конклюдентних дій, які призвели до фактичної зміни умов договору, зокрема щодо порядку розрахунків, оскільки вигодонабувач користується своїм законним правом у зустрічному зобов'язанні (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 07.10.2014 у справі №3-125гс14).

Як встановлено ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного підприємства "Афіна БК" (23100, Вінницька обл., м.Жмеринка, вулиця Магістральна, будинок 20; ідентифікаційний код 33196519) на користь товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницькзалізобетон" (29010, Хмельницька обл., м.Хмельницький, вулиця В.М.Чорновола, будинок 31; ідентифікаційний код 01267076) 398003,34 грн основного боргу та 5970,05 грн судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 27 квітня 2018 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу - ТДВ "Хмельницькзалізобетон" (29010, м.Хмельницький, вул.Чорновола, 31);

3 - відповідачу - ПП "Афіна БК" (23100, Вінницька область, м.Жмеринка, вул.Магістральна, 20).