ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 рокуСправа № 912/134/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г. при секретарі судового засідання Подвиженко А.Г. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/134/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.Е.Й.В.-Сервіс", м. Тернопіль

до відповідача Фізичної особи-підприємця Бородіна Юрія Анатолійовича, м. Кропивницький

про зобов'язання повернути майно та стягнення 154 792,25 грн

Представники сторін:

від позивача - Денис А.І., довіреність № 5/26-03-2018 від 26.03.18 режим відеоконференції;

від відповідача - Усатенко В.Ю. адвокат, посвідчення №123 від 26.02.2016;

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.Е.Й.В.-Сервіс" (далі - ТОВ "Р.Е.Й.В.-Сервіс", позивач) до Фізичної особи-підприємця Бородіна Юрія Анатолійович (далі - ФОП Бородін Ю.А., відповідач) про:

- зобов'язання відповідача повернути за актом передачі-приймання 8 одиниць обладнання по приготуванню кави вартістю 96043,54 грн, згідно переліку вказаного у позовній заяві;

- стягнення 154 792,25 грн заборгованості по орендних платежах.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору оренди обладнання № 15 від 01.04.2010 в частині оплати орендних платежів з червня 2012 та повернення орендованого майна всупереч вимогам ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 530, 610, 612 785 Цивільного кодексу України.

Ухвалою від 29.01.2018 господарський суд за правилами загального позовного провадження відкрив провадження у справі № 912/134/18, розгляд справи в підготовчому засіданні призначив на 21.02.2018.

Позивач 12.02.2018 подав суду заяву про уточнення позовних вимог в частині кількості та назви майна, пояснення по справі.

19.02.2018 представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву та просить відмовити в задоволенні позовних вимог, застосувати позовну давність до позову та стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16 000,00 грн. До відзиву додано докази його направлення позивачу.

Відзив обґрунтовано тим, що в травні 2012 року договірні відносини між сторонами припинено, а все орендоване майно повернуто позивачу підприємством доставки вантажу "Євро експрес" 14.05.2012, 15.05.2012, 21.05.2012 та 28.05.2012.

Окрім того, з травня 2012 року позивачем всупереч умов п. 5.1.4. Договору не направлено відповідачу жодного акта звірки взаєморозрахунків, чим підтверджено факт припинення договірних зобов'язань по Договору.

Розрахунок заборгованості позивачем не підтверджено належними доказами на підставі яких його здійснено.

Щодо спливу строку позовної давності, відповідач зазначає, що право звернення до суду у позивача виникло 26.09.2012, а позов подано 18.01.2018, тобто з пропуском строку позовної давності.

13.03.2018 позивач подав суду відповідь на відзив де зазначив, що надані відповідачем копії квитанцій про відправку вантажу не є належним та допустимим доказом повернення всього орендованого майна позивачу, так як таким доказом згідно п. 3.3. договору, є акт про повернення орендарем майна.

Акт звірки взаєморозрахунків позивач не вважає доказом про визнання/невизнання боржником своїх грошових зобов'язань перед кредитором та доказом припинення договірних зобов'язань.

Документом про нарахування заборгованості відповідача є відповідні специфікації та, крім того, позивачем щомісячно на електронну пошту відповідача направлялись рахунки на оплату.

На думку позивача, посилання відповідача на п. 10.3. договору необґрунтовані, оскільки згідно ст. 782 ЦК України, відмова наймодавця від договору найму є його правом, а не обов'язком, що може бути реалізовано в позасудовому порядку.

19.03.2018 представник відповідача подав суду заперечення на відповідь на відзив в яких зазначив, що позовні вимоги відповідач не визнає, оскільки договірні відносини між сторонами припинені в травні 2012 року, договір достроково розірваний, орендоване обладнання повернуто, жодних доказів направлення відповідачу рахунків позивачем не надано, п. 10.3. договору містить випадки припинення чинності договору.

Ухвалою від 21.02.2018 господарський суд відкладав підготовче засідання у справі № 912/134/18.

В підготовчому засіданні 14.03.2018 судом оголошено перерву до 16:00 год. 27.03.2018.

Господарський суд ухвалою від 27.03.2018 продовжив строк підготовчого провадження, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 16.04.2018.

В судовому засіданні 16.04.2018 господарський суд оголосив перерву до 16:00 год 02.05.2018.

Відповідно до ч. 5 ст. 161 ГПК України, суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним. Сторонами з метою з'ясування всіх обставин справи та з дозволу суду подано всі додаткові пояснення та докази, тому господарський суд приймає їх до розгляду.

В судовому засіданні 02.05.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача позов заперечив та просить суд застосувати строк позовної давності.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, які наведено в обґрунтування підстав та заперечень позовних вимог, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Р.Е.Й.В.-Сервіс" (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Бородіним Юрієм Анатолійовичем (орендар) укладено договір оренди обладнання № 15 (далі - Договір, а.с. 13-15), за умовами якого орендодавець приймає на себе зобов'язання на умовах і в строк, обумовлених цим Договором, передати орендареві у строкове платне користування визначений цим Договором об'єкт оренди, а орендар зобов'язується прийняти в користування об'єкт оренди і сплачувати орендодавцеві орендну плату на умовах, визначених цим Договором.

Об'єктом оренди за цим Договором є рухоме майно, а саме обладнання для приготування кавових напоїв, що визначатиметься сторонами в Специфікаціях до цього Договору, які є невід'ємною частиною останнього (п. 1.2. Договору).

Строк користування об'єктом оренди згідно даного Договору, визначається у відповідній Специфікації, що є невід'ємною частиною Договору, але не менше 6 місяців (п. 1.5. Договору).

Об'єкт оренди передається орендодавцем орендарю по акту прийому - передачі об'єкту оренди. Дата підписання акта прийому-передачі є датою передачі об'єкта оренди в оренду. Обов'язок підготовки акта прийому-передачі об'єкта в оренду покладається на орендодавця (п. 2.4. Договору).

Після закінчення терміну оренди або в разі дострокового розірвання цього Договору, орендар зобов'язаний протягом 5-ти днів з дати припинення дії Договору або його розірвання, повернути об'єкт оренди орендодавцю. Для повернення об'єкта оренди орендар надсилає заявку на повернення встановленої форми (Ф-3) письмово факсом або на електронну адресу орендодавця. Заявка на повернення на наступний місяць надсилається орендарем не пізніше 25-го числа поточного місяця.

Об'єкт оренди передається (повертається) орендарем орендодавцю за Актом про повернення об'єкта оренди. Дата підписання Акта про повернення орендодавцем є фактичною датою повернення об'єкта оренди. Обов'язок підготовки Акта про поверння об'єкта оренди покладається на орендаря. Форма Акта про повернення є додатком № 1 до даного Договору.

Орендар власними силами та/або за власний рахунок проводить доставку об'єкта оренди на склад орендодавця, що розташований у м. Тернопіль (п.п. 3.1., 3.3., 3.4. Договору).

Загальний розмір орендної плати за цим Договором визначається шляхом підсумовування орендної плати за всіма одиницями обладнання, що передані в оренду, за весь період оренди.

Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності щомісячно в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 25 числа поточного місяця у розмірі згідно діючих Специфікацій (п.п. 4.4.-4.5. Договору).

Орендна плата нараховується з моменту отримання об'єкту оренди в користування за Актом прийому-передачі до моменту його фактичного повернення на склад орендодавця, що оформляється Актом про повернення у відповідності з п. 3.3. даного Договору (п. 4.7. Договору).

Згідно п. 5.1.4. Договору орендодавець зобов'язаний щоквартально, до 30-го числа останнього місяця у відповідному кварталі направляти в електронній формі орендарю акти звірки взаєморозрахунків по даному Договору. Акт звірки взаєморозрахунків за бажанням орендаря може бути представлений йому в письмовій формі.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє до 31.12.12 року. Якщо жодна із сторін 30 днів до дати припинення його дії не заявить про намір його припинення, договір пролонгується на 12 місяці і на тих же умовах (п. 9.1. Договору).

Перебіг строку оренди за цим Договором починається з моменту передачі об'єкта оренди орендарю в користування та триває до підписання Акта про повернення об'єкта оренди, передбаченого п. 3.3. цього Договору (п. 9.3. Догвоору).

Чинність дії Договору припиняється внаслідок: закінчення строку на який його було укладено; невнесення орендної плати протягом трьох місяців з дня закінчення терміну платежу (п. 10.3. Договору).

Сторонами підписано також Специфікації № 15 від 01.04.2010 та № 1/15 від 23.04.2010, що є додатками до Договору, на загальну кількість обладнання 17 шт (а.с. 21-22).

Відповідно до умов вказаних вище Специфікацій, строк користування об'єктом оренди становить 12 місяців з моменту передачі його орендарю за актом приймання-передачі. Якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення строку користування об'єктом оренди не заявить про намір його припинення, строк користування продовжується на той самий строк та на тих же умовах, але не пізніше закінчення строку дії Договору.

Як, вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору між сторонами було підписано акти приймання-передачі об'єктів оренди № 0-00000268 від 01.04.2010, №0-00000267, № 0-00000270, № 0-00000269 від 01.04.2010, № 0-О09692, № 0-О09693 від 23.04.2010, згідно п. 1 яких орендодавець передав в тимчасове володіння та користування, а орендар прийняв обладнання для приготування кавових напоїв в загальній кількості 17 шт. (а.с.16-20, 158).

Позивач 02.06.2017 у повідомленні № 14, що адресовано відповідачу, відмовився від договору оренди та вимагав повернення обладнання не пізніше 30.06.2017, оскільки, внаслідок порушення умов Договору за ФОП Бородіним Ю.А. рахується заборгованість по орендній платі станом на 02.06.2017 в сумі 155 764,54 грн.

Невиконання відповідачем умов Договору в частині сплати орендних платежів, наявна заборгованість в сумі 154 792,25 грн, що виникла з червня 2012 року по травень 2017 року та неповернення майна отриманого за Договором і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Вирішуючи даний спір по суті, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди, правовідносини за якими регулюються Главою 58 Цивільного кодексу України та параграфом 5 Глави 29 Господарського кодексу України.

За змістом ст. 283 Господарського кодексу України та ст. 759 Цивільного кодексу України орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, ч.3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч.1 ст. 286 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

При цьому, п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов'язання у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, позивачем у справі належним чином виконані взяті на себе зобов'язання з передачі відповідачеві в оренду обумовленого договором обладнання, що підтверджено наявним у матеріалах справи актами приймання - передачі та відповідачем не спростовано.

В подальшому орендар повернув частину майна орендодавцю, що підтверджується актами приймання-передачі № 0-О16283, № 0-О16282 від 15.05.2012, № 0-О16305 від 20.05.2012, № 0-О16503, № 0-О16474 від 31.05.2012, № 0-О16843 від 30.06.2012 (а.с. 40-45), які складено, підписано та подано позивачем.

Доказів сплати орендної плати по Договору з липня 2012 року матеріали справи не містять.

Разом з тим, відповідач стверджує, що в травні 2012 договірні відносини між сторонами припинено, Договір розірвано, тому 15.05, 31.05. та 30.06.2012 повернуто частину отриманого за Договором майна.

А, на виконання п. 3.4. Договору, іншу частину обладнання в кількості 9 шт, повернуто 14.05., 15.05., 21.05., 28.05.2012, що підтверджено квитанціями про відправку вантажу (57-60).

Позивач заперечує вказані квитанції як докази на підтвердження повернення майна та наполягає на неповерненні 8 одиниць обладнання.

Однак, сторонами не подано суду складених відповідачем (орендарем) та підписаних обома сторонами актів про повернення об'єктів оренди, на виконання п. 3.3. Договору.

Надані позивачем акти приймання - передачі (а.с. 40-45), підписано позивачем одноособово. Проте, враховуючи недотримання умов п. 3.3. Договору, сторонами не заперечено повернення частини об'єктів оренди за Договором зазначених у актах за підписом позивача.

Отже, позивачем, з недотриманням погоджених умов Договору, прийнято від відповідача частину переданого обладнання.

Разом з тим, господарський суд враховує, що строк архівного зберігання первинних документів згідно п. 44.3. ст. 44 Податкового кодексу України та п. 6.6. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, становить 3 роки.

Тому, встановити чи були складені акти про повернення об'єктів оренди відповідачем та вони не збереглись, чи не були складені та об'єкти оренди прийнято позивачем без вказаних актів, встановити неможливо.

Враховуючи п. 3.1. Договору суд приходить до висновку, що об'єкти оренди повернуто відповідачем в повній кількості без складених актів про повернення об'єктів оренди, та між сторонами досягнуто згоди про припинення договірних зобов'язань.

Заперечення позивача, щодо відсутності актів про повернення об'єктів оренди, спростовуються тим, що 15.05, 31.05. та 30.06.2012 орендодавцем прийнято частину об'єктів оренди без таких актів, тому і іншу частину позивач міг прийняти без їх складення.

Крім того, відповідачем останній платіж по Договору здійснено в червні 2012 року, що також є свідченням припинення між сторонами договірних відносин.

Позивач не звертався до відповідача з вимогами про повернення майна чи оплату заборгованості, що існує на його думку, з липня 2012 року по червень 2017 року. Доказів направлення повідомлення № 14 від 02.06.2017 позивачем суду також не подано.

Позивачем, на виконання умов п. 5.1.4. Договору, не подано суду доказів щоквартального направлення орендарю (відповідачу) актів звірки взаєморозрахунків по Договору.

Протягом 2012 - 2017 років позивач не скористався правом, згідно п. 5.2.3. Договору, наданим йому в разі порушення строків виконання грошових зобов'язань орендарем, та не відмовився від Договору і не вимагав повернення об'єктів оренди. Доказів направлення повідомлення № 14 від 02.06.2017 позивачем суду також не подано.

Отже, суд приходить до висновку, що дії сторін були спрямовані на припинення договірних відносин без будь яких заперечень після червня 2012 року - здійснення останнього орендного платежу, тому строк дії Договору закінчився 31.12.2012 року, згідно п. 9.1. Договору та не продовжений сторонами.

Твердження позивача про направлення електронною поштою відповідачу на адресу рахунків на оплату, спростовуються тим, що позивачем не подано суду доказів належності такої електронної адреси ФОП Бородіну Ю.А. В Договорі не вказано будь-якої електронної пошти сторін та інші документи, укладені між сторонами, її не містять.

Згідно ч. 1 ст. 73, ст. 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вище викладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.Е.Й.В.-Сервіс" необґрунтовані, не підтверджені належними докази та задоволенню не підлягають.

Згідно наведеного, підстави для застосування строку позовної давності відсутні.

Керуючись нормами ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Крім того, у відзиві на позовну заяву та у клопотанні від 18.02.2018 відповідач просив стягнути з позивача судові витрати по справі на професійну правничу допомогу в сумі 16 000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частинами 4, 5 ст. 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З матеріалів справи вбачається та відповідачем підтверджено понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16 000,00 грн згідно договору від 09.02.2018 укладеного між адвокатським об'єднанням "Усатенко і Усатенко", від імені якого діє заступник голови Усатенко В.Ю., та ФОП Бородіним Ю.А., додаткової угоди до нього від 18.02.2018, акта приймання-передачі від 18.02.2018 до вказаного договору від 09.02.2018 та квитанції до прибуткового касового ордера від 18.02.2018.

Вказані докази суд вважає достатніми для підтвердження факту надання адвокатських послуг у справі № 912/134/18.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи обсяг наданих послуг (адвокат був присутній в судових засіданнях та здійснював представництво відповідача, складання заяв по суті та інших клопотань та інші витрати) та ціну позову, суд дійшов висновку, що розмір адвокатських витрат в сумі 16 000,00 грн є співрозмірним, наданому об'єму адвокатських послуг

Тому, на підставі ч. 4 ст. 129 ГПК України, витрати відповідача в сумі 16 000,00 грн на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з позивача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.Е.Й.В.-Сервіс" (вул. Текстильна, 40-А, м. Тернопіль, 46010, ідентифікаційний код 33357798) на користь Фізичної особи-підприємця Бородіна Юрія Анатолійовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16 000,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14.05.2018.

Суддя В.Г. Кабакова

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.