РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року Справа № 902/975/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Тимошенко О.М. , суддя Огороднік К.М.

при секретарі судового засідання Величко К.Я.

за участю представників сторін:

боржника - не з'явився

кредитора - Островерх Р.В. (довіреність №1711/9/02-32-10-05 від 08.02.2018) - в режимі відеоконференції

арбітражного керуючого - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної Фіскальної служби у Вінницькій області на ухвалу господарського суду Вінницької області від 07.03.18р. у справі №902/975/17 (суддя Лабунська Т.І.)

за заявою Головного управління Державної Фіскальної служби у Вінницькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Філатея"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 07 березня 2018 року у справі №902/975/17 за заявою Головного управління Державної Фіскальної служби у Вінницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Філатея" про визнання банкрутом прийнято до відома звіт арбітражного керуючого (розпорядника майна) ТОВ "Філатея" Цвик Андрія Олеговича про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат за період з 15.11.2017 року по 07.03.2018 року на загальну суму 31397,20 грн., в тому числі витрати становлять 5224,20 грн. (поштові витрати, та витрати на проведення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника), а нарахована грошова винагорода розпорядника майна за період із 15.11.2017 року по 07.03.2018 року становить 26173,00 грн.

Затверджено звіт арбітражного керуючого (розпорядника майна) ТОВ "Філатея" Цвик Андрія Олеговича про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат за період з 15.11.2017 року по 07.03.2018 року на загальну суму 31397,20 грн., в тому числі витрати становлять 5224,20 грн. (поштові витрати, та витрати на проведення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника), а нарахована грошова винагорода розпорядника майна за період із 15.11.2017 року по 07.03.2018 року становить 26173,00 грн.

Присуджено до стягнення з ініціюючого кредитора Головного управління Державної Фіскальної Служби у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ) на користь арбітражного керуючого (розпорядника майна) Цвик Андрія Олеговича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1823 від 21.06.2017 року, іпн. НОМЕР_1) (АДРЕСА_1) 26173,00 грн. - грошової винагорода за виконання повноважень розпорядника майна та 5224,20 грн. - витрат, пов'язані з виконанням повноважень у справі про банкрутство.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, Головне управління Державної Фіскальної служби у Вінницькій області звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Вінницької області в частині затвердження винагороди розпорядника майна ТОВ "Філатея" в розмірі 26 173,00 грн. скасувати та прийняти в цій частині нову ухвалу, якою затвердити винагороду розпорядника майна ТОВ "Філатея" в розмірі 11 123,00 грн.

Арбітражний керуючий Цвик А.О. у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання представники боржника та арбітражний керуючий не з'явилися. При цьому, від арбітражного керуючого Цвика А.О. на адресу апеляційного суду надійшло клопотання, в якому останній просить проводити розгляд справи без його участі.

Безпосередньо в судовому засіданні представник апелянта повністю підтримав вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника ГУ ДФС у Вінницькій області, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Вінницької області від 15 листопада 2017 року порушено провадження у справі № 902/975/17 про банкрутство ТОВ "Філатея", визнано вимоги ініціюючого кредитора ГУ ДФС у Вінницькій області в розмірі 1159428,07 грн., введено процедуру розпорядження майном боржника на 115 календарних днів - до 10.03.2018 року. Крім того, даною ухвалою задоволено заяву № 01-21/3 від 14.11.2017 року (вх.№ 06-52/10820/17 від 14.11.2017 року) арбітражного керуючого Цвика Андрія Олеговича про згоду на участь у справі № 902/975/17, призначено його розпорядником майна ТОВ "Філатея".

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 11.01.2018 року прийнято до відома звіт арбітражного керуючого (розпорядника майном) Цвика А.О. та затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Філатея" у справі № 902/975/17, а саме визнано грошові вимоги ГУ ДФС у Вінницькій області у розмірі 1791925,05 грн., з яких 1159428,07 грн. основного боргу (третя черга ); 632496,98 грн. штрафні санкції (пеня) - (шоста черга) та 16000,00 грн. судового збору (перша черга), справу призначено до розгляду в підсумковому судовому засіданні на 07.03.2018 року.

01 березня 2018 року арбітражний керуючий Цвик А.О. звернувся до господарського суду з клопотанням про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат, згідно якого просить затвердити звіт розпорядника майна ТОВ "Філатея" та стягнути з ініціюючого кредитора - ГУ ДФС у Вінницькій області на користь розпорядника майна Цвик А.О. 26173,00 грн. - грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна та 5224,20 грн. - витрат, пов'язаних із виконанням повноважень у справі про банкрутство.

Місцевий господарський суд, розглянувши звіт про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення вищевказаного клопотання в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до порушення провадження у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна не може перевищувати пяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень. Сплата грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) здійснюється шляхом її авансування заявником (кредитором або боржником) у розмірі, зазначеному у цій частині.

Отже, нормами чинного законодавства чітко визначено, що оплата грошової винагороди розпорядника майна здійснюється за рахунок коштів заявника.

Як вже зазначалося вище, 01 березня 2018 року арбітражний керуючий Цвик А.О. звернувся до господарського суду з клопотанням про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат.

При цьому, ухвалою господарського суду Вінницької області від 15.11.2017 року у справі №902/275/17 арбітражному керуючому Цвику А.О. встановлено грошову винагороду за виконання повноважень розпорядника майна у справі про банкрутство ТОВ "Філатея" в розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Як вбачається зі звіту, за період з 15.11.2017 року по 07.03.2018 року арбітражним керуючим (розпорядником майна) Цвиком А.О. під час здійснення процедури розпорядження майном ТОВ "Філатея" понесено ряд витрат, а саме поштові витрати на суму 224,20 грн. та витрати на оплату послуг аудитора за проведення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника у розмірі 5000,00 грн., що сукупно становить 5224,20 грн. Зазначені витрати підтверджуються копіями фіскальних чеків на поштові витрати та квитанцією на оплату послуг аудиторської компанії.

Крім того, у звіті про нарахування грошової винагороди арбітражного керуючого за період з 15.11.2017 року по 07.03.2018 року арбітражний керуючий Цвик А.О. визначив основну грошову винагороду в розмірі двох середньомісячних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень, що в загальній сумі складає 26173,00 грн., в тому числі: листопад 2017 року-15 днів = 3200 грн.; грудень 2017 року- 31 день = 6400 грн.; січень 2018 року - 31 день = 7446 грн.; лютий 2018 року-28 днів = 7446 грн.; березень 2018 року - 7 днів = 1681 грн.

Як вбачається, розрахунок грошової винагороди здійснювався арбітражним керуючим виходячи з того, що ст.8 Закону України "Про державний бюджет на 2017 рік" встановлено розмір мінімальної заробітної плати на рівні 3200,00 грн., а ст.8 Закону України "Про державний бюджет на 2018 рік" розмір мінімальної заробітної плати визначено на рівні 3723,00 грн..

З протоколу засідання комітету кредиторів ТОВ "Філатея" від 01.03.2018 року вбачається, що схвалюючи частково звіт про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому Цвику А.О. за виконання повноважень розпорядника майна, здійснення та відшкодування, понесених ним витрат за період з 15.11.2017 року по 07.03.2018 року у розмірі 12644,00 грн. комітет кредиторів посилався на набрання з 01.01.2017 року чинності Закону України № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України". В пункті 3 прикінцевих та перехідних положень даного Закону передбачено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів і заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до Законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1 600,00 грн.

Крім того, в апеляційній скарзі ГУ Державної Фіскальної служби у Вінницькій області також посилається на те, що вищевказаний розрахунок грошової винагороди є помилковим, а застосування мінімального розміру заробітної плати, як основної величини при його формуванні, неправомірним, оскільки з 01.01.2017р. набрав чинності Закону України № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", згідно якого встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Колегія суддів не погоджується з вищевикладеними доводами апелянта, оскільки питання визначення основної грошової винагороди передбачено Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який за своєю природою є спеціальним, одним із основних принципів якого є пріоритет цього Закону над іншими нормативними актами.

При цьому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 №1774" не вносились зміни до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (постанова Верховного Суду від 29 березня 2018 року у справі №11/Б-1203).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.98 Закону про банкрутство, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.115 Закону про банкрутство арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Витрати арбітражного керуючого, пов'язані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Законом, крім витрат на страхування його відповідальності за заподіяння шкоди внаслідок неумисних дій або помилки під час виконання повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, а також витрат, здійснення яких безпосередньо не повязане з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, і витрат, повязаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати, що перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг. Сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у звязку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника (ч.ч. 4, 5 ст.115 Закону про банкрутство).

Розпорядник майна звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на першому засіданні комітету кредиторів, а також за результатами процедури розпорядження майном боржника. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п'ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку (ч.7 ст.115 Закону про банкрутство).

Слід зазначити, що встановлена на законодавчому рівні необхідність звітування розпорядника майна за понесення, зокрема, витрат, пов'язаних із виконанням повноважень розпорядника майна, зумовлена тим, щоб не допустити розтрати коштів боржника та здійснити відшкодування розпоряднику майна лише тих витрат, які ним реально були понесені та підтверджені документально.

Таким чином, вказаними нормами Закону встановлено право арбітражного керуючого на оплату наданих послуг, відшкодування понесених витрат, загальний порядок, умови, розмір та джерела оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Слід зазначити, що визначення джерела оплати послуг розпорядника майна не ставиться в залежність від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство, майнового стану кредиторів у справі про банкрутство, їх правового статусу (особа заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо) та від джерел фінансування того чи іншого кредитора.

Враховуючи те, що вищезазначений звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат відповідає вимогам ст.115 Закону про банкрутство, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про його затвердження.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону про банкрутство, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

При цьому, як вже зазначалося вище, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є спеціальним, одним з основних принципів якого є пріоритет цього Закону над іншими нормативними актами.

Усі інші нормативні акти діють лише у певній частині - за умови зазначення про це у самому Законі, тобто субсидіарно.

Крім того, в пункті 3 прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" передбачено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів і заробітної плати працівників та інших виплат.

Таким чином, приписи даної статті застосовуються як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати та інших виплат працівників.

В свою чергу, розпорядник майна в розумінні Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не є працівником, та за виконання своїх повноважень отримує грошову винагороду, а не заробітну плату.

При цьому, посилання апелянта на норми Кодексу законів про працю є безпідставними, оскільки не можуть бути застосовані до відносин щодо оплати праці арбітражного керуючого. Такого висновку дійшов і Верховний Суд в своїй постанові від 13 березня 2018 року у справі №Б8/180-10.

Зокрема, Верховний Суд зазначив, що арбітражний керуючий призначається судом і діє відповідно до приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Виконання арбітражним керуючим своїх повноважень розпорядника майном боржника не підтверджує наявність трудових відносин та відповідних гарантій, які з ними пов'язані. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не визначає автоматичного виникнення трудових обов'язків при виконанні обов'язків розпоряднока майном боржника.

Обов'язковою умовою трудових відносин є наявність трудового договору між працівником та роботодавцем. В даному випадку арбітражний керуючий був призначений судом, є суб'єктом незалежної професійної діяльності, не є найнятим працівником, а тому трудового договору між ним і підприємством немає. Характер відносин між арбітражним керуючим та боржником є цивільно-правовим та регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Враховуючи те, що правовідносини щодо оплати праці арбітражного керуючого врегульовані саме Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" і є, у цьому випадку, цивільно-правовими відносинами, то норми трудового законодавства (аналогія закону) до цих правовідносин застосовані бути не можуть.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Вінницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 129, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Державної Фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Вінницької області від 07 березня 2018 року у справі №902/975/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Матеріали оскарження ухвали від 07 березня 2018 року у справі №902/975/17 повернути господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "16" травня 2018 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Огороднік К.М.