ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"04" травня 2018 р. Справа № 903/1028/16

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем'як В.М., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М.П., розглянувши справу

за позовом: Луцької міської ради, м. Луцьк

до відповідача: Підприємця Павлович Людмили Ярославівни, м. Луцьк

про повернення земельної ділянки

за участю представників сторін:

від позивача: Войтина А. М., довіреність № 1.1-8/4716від 11.08.2017р.

від відповідача: Павлович Л. Я. - підприємець.

встановив:

Луцька міська рада звернулась до господарського суду з позовом про зобов'язання Підприємця Павлович Людмили Ярославівни повернути Луцькій міській раді земельну ділянку площею 3683 кв.м. кадастровий номер :33:043:0001, розташовану за адресою: вул. Теремнівська, 65а, м. Луцьк, по акту приймання-передачі у стані, придатному для подальшого використання.

В обґрунтування позовних вимог посилається на закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки, укладеного 02.09.2005р. між Луцькою міською радою та Підприємцем Павлович Людмилою Ярославівною та відмову орендодавця у подальшому його поновленні, що підтверджує рішенням Луцької міської ради № 80/80 від 28.10.2015 р. "Про відмову підприємцю Павлович Л.Я. у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування спортивно-оздоровчого комплексу на вул.Теремнівській, 65а".

Ухвалою господарського суду від 05.02.2018р. залишено позов Луцької міської ради до Підприємця Павлович Людмили Ярославівни про повернення земельної ділянки без розгляду.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.03.2018р. скасовано ухвалу господарського суду Волинської області від 05.02.2018р. у справі №903/1028/16 та передано матеріали зазначеної справи для продовження розгляду до господарського суду Волинської області.

Ухвалою суду від 21.03.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та призначено до розгляду на 23.04.2018р. на 12:30 год. та зобов'язано:

Ухвалою господарського суду від 23.04.2018р. виправлено описку в п. 3,4, резолютивної частини ухвали суду від 21.03.2018р., виклавши п. 3,4 резолютивної частини ухвали в редакції: " призначити справу до судового розгляду по суті на 23.04.2018р. на 12:30 год. ", " повідомити учасників справи, що засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Волинської області (м. Луцьк, пр. Волі, 54а) в залі судових засідань №103".

Позивач через відділ документального забезпечення та контролю подав заяву про відмову від позову за вх.№01-81/70/18 від 20.04.2018р. в якій просить суд прийняти відмову від позову та закрити провадження у справі мотивуючи тим, що рішенням господарського суду Волинської області від 15.11.2017р. у справі 903/90/17 визнано поновленим договір оренди землі від 02.09.2017р., що унеможливлює повернення даної земельної ділянки.

Разом з тим, позивач в порушення приписів ст. 46 ГПКУ не направив відповідачу її копію, останній не мав процесуальної можливості подати письмові пояснення по суті заяви.

23.04.2018р. ухвалою суду було відкладено розгляд справи та зобов'язано :

- відповідача подати письмові пояснення по суті заяви про відмову від позову.

- позивача надіслати заяву про відмову від позову на адресу відповідача, про що докази подати суду.

Представник позивач в судовому засіданні подала докази направлення позивачу заяви про відмову від позову, які долучила супровідним листом за вх.№01-55/4557/18 від 04.05.2018р.

Відповідач через відділ документального забезпечення та контролю подала додаткові письмові пояснення за вх.№01-55/4559/15 від 04.05.2018р.в якій просить суд прийняти відмову Луцької міської ради від позову до ФОП Павлович Л.Я. про повернення земельної ділянки, закрити провадження у справі, стягнути з луцької міської ради на користь ФОП Л.Я. судові витрати у розмірі 3362,00 грн. та стягнути з Луцької міської ради суму недоплаченого судового збору в дохід Державного бюджету України за розгляд справи в суді першої інстанції. Дану заяву в судовому засіданні підтримала.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь - якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Судом встановлено, що заява про відмову від позову підписана секретарем міської ради Пустовітом Григорієм, згідно рішення Луцької міської ради про обрання секретаря Луцької міської ради від 03.07.2017р. за № 26/28, якому надає право останньому на пред'явлення даної заяви.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

При цьому, суд роз'яснює позивачу, що частиною 3 ст. 231 ГПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Таким чином, оскільки позивач відмовився від позову та відмову прийнято судом, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Пунктом 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до частини 3 статті 130 у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення ним у справі витрат з відповідача.

Зокрема, відповідач у додаткових письмових пояснень просить суд стягнути судові витрати з позивача на користь відповідача в сумі 3362,00 грн. за подання апеляційних скарг на ухвалу про зупинення провадження у справі та про залишення позову без розгляду.

За приписами частин 2 та 3 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов'язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. У випадку невиконання учасником справи його обов'язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як вбачається з розгляду матеріалів даної справи, 27.02.2017р. ухвалою господарського суду клопотання позивача - Луцької міської ради задоволено та зупинено провадження у справі до вирішення справи №903/90/17 за позовом ФОП Павлович Л.Я. до Луцької міської ради про визнання договору оренди поновленим, визнання додаткової угоди укладеною та визнання недійсним та скасування рішення Луцької міської ради від 28.10.2015р. №80/80.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.03.2017р. апеляційну скаргу ФОП Павлович Л.Я. на ухвалу від 27.02.217р. у справі №903/1028/16 залишено без задоволення ухвалу суду без змін та повернуто матеріали зазначеної справи до господарського суду Волинської області.

22.01.2018 ухвалою господарського було відкладено розгляд справи та визнано явку представника позивача в судове засідання обов'язковою, про те позивач проігнорував вимогу ухвали суду та не з'явився в наступне судове засідання без правового обґрунтування.

05.02.2018р. ухвалою господарського суду залишено позов Луцької міської ради до Підприємця Павлович Л.Я. про повернення земельної ділянки без розгляду.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.03.2018р. скасовано ухвалу господарського суду Волинської області від 05.02.2018р. у справі №903/1028/16 та передано матеріали зазначеної справи для продовження розгляду до господарського суду Волинської області.

Разом з тим, позивач подав заяву про відмову від позову за вх.№01-81/70/18 від 20.04.2018р. оскільки, рішенням господарського суду Волинської області від 15.11.2017р. у справі 903/90/17 визнано поновленим договір оренди землі від 02.09.2017р., що унеможливлює повернення даної земельної ділянки.

Таким чином, суд констатує, що позивач ухилявся від вчинення дій, покладених на нього судом ув'язку з чим відповідач вимушений був звертатися на захист свого порушеного права з апеляційними скаргами на ухвали господарського суду Волинської області до Рівненського апеляційного господарського суду та поніс судові витрати.

Враховуючи вище зазначене, судом встановлено, що згідно квитанції про сплату судового збору №ПН 79 від 06.03.2017р. в сумі 1600грн. (а.с. 128) та квитанцією № 54 від 15.02.2018р. в розмірі 1762 грн.( а.с. 192) підтверджується факт оплати відповідачем судових витрат в розмірі 3362,00грн. за розгляд апеляційних скарг, а тому дана вимога підставна та підлягає до задоволення.

Крім того, відповідно до 2.23. постанови №7 від 21.02.2013р. Пленум Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може:

- у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору.

Разом з тим, позовна вимога Луцької міської ради про повернення земельної ділянки є вимогою майнового характеру з огляду на таке:

Згідно ч.1, п. 2 ч. 2 ст. 4, Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2.2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами і доповненнями) судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна (в тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 Господарського процесуального кодексу України такий обов'язок покладається на позивача.

Отже, позивачем заявлено вимогу майнового характеру, зокрема, вимогу щодо зобов'язання повернути майно (витребування майна).

Згідно з ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. В ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12 липня 2001 р. майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Таким чином, позовні вимоги про повернення земельної ділянки у розумінні змісту даної статті є майновою вимогою, тобто судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру.

Аналогічного висновку щодо майнового характеру спору дійшов Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду в ухвалах №911/3045/16 від 23.01.2018 року, №903/14416/17 від 25.01.2018 року.

Спір майнового характеру згідно технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 19.01.2017р., кадастровий номер земельної ділянки :33:043:0001; розташована земельна ділянка: м. Луцьк, вул. Теремнівська, 65 а; категорія земель - землі громадської забудови; цільове призначення - мар. 15; площа земельної ділянки кв.м. 3683,00 грн.; середня вартість земельної ділянки за кв.м. 254,72; нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1 564 107,64 грн.

Позивач Луцька міська рада звертаючись з позовом до ФОП Павлович Л.Я. про повернення земельної ділянки сплатила судовий збір в сумі 1378 грн. згідно платіжного доручення №2279 від 16.12.2016р.(а.с. 7), тоді як до сплати згідно нормативно грошової оцінки земельної ділянки потрібно було доплатити 22 083,61грн. судового збору.

Таким чином, позивач не здійснив оплату судового збору в повному об'ємі після пред'явлення позову до суду та відкриття провадження у справі.

З огляду на викладене, судовий збір в сумі 22 083,61 грн. підлягає стягненню з позивача в дохід Держаного бюджету України .

Керуючись ч. 3 ст. 130, ст.ст. 191, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Прийняти заяву Луцької міської ради про відмову від позову.

2. Закрити провадження у справі.

3.Стягнути з Луцької міської ради (43025, м.Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19, )на користь підприємця Павлович Людмили Ярославівни (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1) в сумі 3362грн. понесених судових витрат по справі.

4.Стягнути з Луцької міської ради (43025, м.Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19, ) в дохід Державного бюджету України через Управління державної казначейської служби України у м. Луцьку (43021,м. Луцьк, вул. Стрілецька, 4а, ) судовий збір в сумі 22 083,61 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя В. М. Дем`як