ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/3516/17

Верховний Суд у складі колегії суддів палати Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.

учасники справи:

від прокуратури - Доценко Т.О.

позивач - Київська міська рада

представник позивача - Глобенко Л.В.

відповідач - Обслуговуючий кооператив "Служба гідротехнічних споруд кар'єру № 7 з розробки Бортницького родовища пісків"

представник відповідача - Буртовий М.В.

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_7

представник третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - не з'явився

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_8

представник третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва

на постанову Київського апеляційного господарського суду у складі Михальської Ю.Б. - головуючого, Отрюха Б.В., Тищенко А.І. від 16 січня 2018 року та рішення Господарського суду міста Києва у складі Шкурдової Л.М. від 09 листопада 2017 року

Історія справи

Короткий зміст та підстави позову

1. У березні 2017р. Київська місцева прокуратура №2 (далі - прокуратура) в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі - КМР) звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Обслуговуючого кооперативу "Служба гідротехнічних споруд кар'єру №7 з розробки Бортницького родовища пісків" (далі - ОК "СГСК №7") про витребування земельної ділянки площею 0,1га, кадастровий номер НОМЕР_1), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на користь власника - територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

2. В обґрунтування позовних вимог прокуратура зазначає, що Київською місцевою прокуратурою №2 встановлено порушення майнових прав територіальної громади міста Києва, а саме вибуття поза волею власника земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована на території Дарницького району АДРЕСА_1. Прокурор зазначає, що вибуття поза волею власника спірної земельної ділянки підтверджується тим, що реєстрація права власності ОСОБА_7 на вказану земельну ділянку здійснено на підставі рішення органу місцевого самоврядування, однак згідно листа Київської міської ради від 25.01.2017р. слідує, що на пленарних засіданнях Київської міської ради не приймалось рішень щодо виділення ОСОБА_7 земельної ділянки. За таких обставин, прокурор на підставі статті 388 Цивільного кодексу України просив суд витребувати у відповідача земельну ділянку на користь власника - територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

3. Позовні вимоги ґрунтуються на наступних обставинах справи.

4. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтва про право власності ОСОБА_7 набув право власності на земельну ділянку (кадастровий номер: 8 НОМЕР_1) площею 0,1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Прокурор зазначає, що у матеріалах реєстраційної справи об'єкту нерухомості спірної земельної ділянки, наявна копія рішення, за яким вказану земельну ділянку передано ОСОБА_7 у власність. Вказана копія рішення органу місцевого самоврядування стала підставою для реєстрації за ОСОБА_7 права власності на вказану земельну ділянку.

5. Спірна земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_8, а потім Обслуговуючому кооперативу "Служба гідротехнічних споруд кар'єру №7 з розробки Бортницького родовища пісків" на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки, тобто на момент подання позову право власності на спірну земельну ділянку було зареєстроване саме за відповідачем.

6. Звертаючись із позовом до суду, прокурор зазначає, що у матеріалах реєстраційної справи об'єкту нерухомості - земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, наявна копія рішення, за яким вказану земельну ділянку передано ОСОБА_7 у власність. Вказана копія рішення органу місцевого самоврядування стала підставою для реєстрації за ОСОБА_7 права власності на вказану земельну ділянку.

7. Водночас, згідно наданої інформації Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) документи, які посвідчують право власності, у Департаменті земельних ресурсів не зареєстровані. У свою чергу, Київська міська рада повідомила, що на пленарних засіданнях Київської міської ради не приймалось рішень щодо виділення ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,1 га, розташованої у АДРЕСА_1.

8. Зазначене, на думку прокурора, свідчить те, що спірна земельна ділянка вибула із власності територіальної громади без відповідного волевиявлення власника - Київської міської ради, а тому вона підлягає витребуванню від останнього набувача - ОК "СГСК №7" на користь позивача.

Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій

9. Рішенням Господарського суду міста Києва, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

10. Рішення суду мотивовані тим, що прокурором належними доказами не доведено наявність підстав неправомірного вибуття спірної земельної ділянки від власника, реєстрацію права власності ОСОБА_7 на спірну земельну ділянку та свідоцтво про право власності у судовому порядку не скасовано, прокурор вимоги про скасування державної реєстрації та свідоцтва про право власності ОСОБА_7 на спірну земельну ділянку не заявляв, а відтак, враховуючи межі заявлених позовних вимог та відсутність вироку у кримінальній справі щодо підроблення рішення органу місцевого самоврядування, суди дійшли висновку про недоведеність прокурором наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про витребування у відповідача спірної земельної ділянки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11. Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Заступника прокурора міста Києва подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи прокурора, викладені у касаційній скарзі (узагальнено)

12. Скаржник обґрунтовує доводи касаційної скарги наступним:

12.1. Наявність реєстрації, здійсненої без належних документів, що посвідчують речове право на земельну ділянку, не позбавляє титульного власника майна права на неї. В даному випадку необхідним правовстановлюючим документом, який посвідчував би право власності на земельну ділянку, могло бути лише належне рішення Київської міської ради.

12.2. Факт вибуття спірної земельної ділянки із власності територіальної громади підтверджується відсутністю відповідного волевиявлення власника - Київської міської ради, що виключає необхідність оскаржувати державну реєстрацію та свідоцтво про право власності.

12.3. Сам факт реєстрації права власності на землю без прийняття Київською міською радою відповідного рішення не може свідчити про виникнення права власності ОСОБА_7 на спірну земельну ділянку.

12.4. Судами не враховано, що підставою позову про витребування земельної ділянки є відсутність волевиявлення власника землі, а не підробка рішення Київської міської ради. З огляду на відсутність рішень щодо надання у власність спірної земельної ділянки, вирок у кримінальній справі щодо підроблення рішення органу місцевого самоврядування не вплине на оцінку законності вибуття земельної ділянки із комунальної власності.

Доводи відповіда у відзиві на касаційну скаргу (узагальнено)

13. Відповідач вважає, що оскаржувані рішення прийняті з врахуванням всіх обставин справи та без порушень норм процесуального та матеріального права, у зв'язку з чим просить касаційну скаргу заступника прокурора міста Києва залишити без задоволення, рішення місцевого та апеляційної суду - без змін.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

14. В ході судового розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що предметом позову у даній справі є витребування земельної ділянки власником, на підставі ст. 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), у зв'язку з її вибуття поза волею останнього.

15. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди прийшли до висновку, що прокурором належними доказами не доведено наявності підстав неправомірного вибуття спірної земельної ділянки від власника, оскільки реєстрацію права власності ОСОБА_7 на спірну земельну ділянку та свідоцтво про право власності у судовому порядку не скасовано, прокурор вимоги про скасування державної реєстрації та свідоцтва про право власності ОСОБА_7 на спірну земельну ділянку не заявляв, а відтак, враховуючи межі заявлених позовних вимог та відсутність вироку у кримінальній справі щодо підроблення рішення органу місцевого самоврядування, суди дійшли висновку про недоведеність прокурором наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про витребування у відповідача спірної земельної ділянки.

16. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, оцінивши доводи наведені у касаційній скарзі та відзиві на неї, Суд встановив, що висновки судів попередніх інстанцій щодо відмови задоволення позовних вимог, з огляду на відсутність скасованих реєстрації права власності та свідоцтва на право власності та вироку у кримінальній справі стосовно підробки рішення ради, є передчасними, зроблені без з'ясування всіх істотних обставин справи, тому ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду першої інстанції, з огляду на наступне.

17. Згідно ст. 388 ЦК якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

18. У відповідності до статті 328 ЦК, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

19. У відповідності до статті 345 ЦК, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

20. При цьому, судами попередніх інстанцій не було надано правової оцінки рішенню Київської міської ради № 272/2341 від 17.09.2009 року «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у Дарницькому районі м. Києва», не проаналізовано порядок, за яким здійснювалась приватизація земельних ділянок згідно законодавства, чинного на момент прийняття відповідного рішення, що унеможливило встановлення факту наявності чи відсутності волі власника на вибуття майна з його володіння. Виходячи з цього, судам попередніх інстанцій необхідно було встановити на якій саме правовій підставі вказана земельна ділянка передавалась (або не передавалась) у власність відповідачу (платно чи безоплатно), в залежності від чого встановити порядок оформлення документів, що посвідчують право на приватизацію земельних ділянок та подальшу реєстрацію права власності.

21. Тобто, для задоволення або відмови в задоволенні позову судам, в першу чергу, необхідно було встановити наявність чи відсутність правових підстав для набуття права власності на спірну земельну ділянку у першого власника - ОСОБА_7, а не відмовляти у позові з підстав відсутності скасування реєстрації права на земельну ділянку.

22. Вимогами процесуального права визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

23. Незважаючи на те, що обов'язок (тягар) доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини, проте суди не були позбавлені права витребувати у сторін на підставі ст. 38 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) усі необхідні додаткові документи для правильного вирішення спору і з'ясування дійсних обставин справи. В даному випадку мова не йде про перекладення на суд обов'язку тягаря доказування, який покладений на сторони у справі, а йде про виконання процесуального обов'язку суду щодо витребування документів у разі недостатності поданих сторонами доказів.

24. Господарськими судами використано не у повному обсязі свої повноваження, передбачені процесуальним законом щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи в частині встановлення наявності чи відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, наслідком чого є скасування прийнятих судових актів.

25. Враховуючи викладене, постановлені у справі судові рішення не можна визнати законними і обґрунтованими, в зв'язку з чим вони підлягають скасуванню.

26. Відповідно до ст. 300 ГПК України Верховний Суд розглядає справи за правилами перегляду судових рішень у касаційному порядку, тому не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку.

27. Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з'ясувати дійсні обставини справи перешкоджає ухвалити нове рішення, а тому справу слід передати на новий розгляд суду першої інстанції.

28. З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню підлягає частково, а справа має бути передана на нових розгляд, згідно ст. 129 ГПК України, розподіл судових витрат зі справи, у тому числі і сум судового збору за подання скарги про перегляд рішення в апеляційному і у касаційному, має здійснити господарський суд, який прийматиме рішення по суті спору, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

29. Керуючись ст. 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09 листопада 2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16 січня 2018 року у справі №910/3516/17 скасувати.

3. Справу №910/3516/17 направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.