ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

08.05.2018

Справа № 910/4421/18

Суддя Господарського суду міста Києва Гулевець О.В., розглянувши

заяву                    Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

про                    забезпечення позову

у справі за позовом                    Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА

ЗАЛІЗНИЦЯ"

до           1) Товариства з обмеженою відповідальністю "УСМАРЬ"

2) Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "УКРГАЗБАНК"

3) Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного                               транспорту України "УКРЗАЛІЗНИЧПОСТАЧ"

про           визнання додаткової угоди та договору недійсними

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "УСМАРЬ"; 2) Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "УКРГАЗБАНК"; 3) Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "УКРЗАЛІЗНИЧПОСТАЧ" в якому просить суд:

Визнати додаткову угоду (доповнення) від 01.11.2010 №б/н до договору від 14.10.2010 №ЦПХ-14-02210-01 укладену між Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "УКРЗАЛІЗНИЧПОСТАЧ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПММ Сервіс-І" недійсною.

Визнати Договір про заставу майнових прав № 34/11-VIP/16-K від 24.05.2011 укладений між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УСМАРЬ" недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/4421/18 та призначено підготовче засідання у справі на 15.05.2018.

03.05.2018 позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме: зупинити стягнення на підставі наказів Господарського суду м. Києва, виданих на примусове виконання рішення Господарського суду м. Києва від 23.05.2012 у справі № 34/16 до набрання законної сили рішенням у справі № 910/4421/18 та заборонити Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України його структурним та територіальним органам здійснювати заходи з примусового виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 по справі № 910/11058/17 до набрання законної сили рішенням у справі №910/4421/18.

В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що передчасне виконання цих рішень суду по справі № 34/16 та по справі № 910/11058/17 може призвести до подальшого ускладнення або унеможливити виконання рішення по справі № 910/4421/18, зокрема, повернення ДП "УКРЗАЛІЗНИЧПОСТАЧ" майна, що підлягає передачі ПАТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" і може бути примусово реалізоване з торгів у межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення Господарського суду м. Києва від 23.05.2012 у справі № 34/16. Позивач зазначає, що внесення змін до передавального акту на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 по справі № 910/11058/17, призведе до заміни судом боржника у виконавчому провадженні ВП № 49357355 та стягнення грошових коштів з ПАТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" без отримання останнім активів від ДП "УКРЗАЛІЗНИЧПОСТАЧ" у зв’язку із наявністю арешту.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Положеннями частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів, є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду та реалізації кожним права на судовий захист.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред’явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову, в тому числі, з ініціативи суду, господарський суд, має здійснити оцінку необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заява про забезпечення позову, є обґрунтованою із зазначенням адекватного засобу забезпечення позову, необхідного для забезпечення ефективного захисту.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, обов’язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.ст. 73, 74, 76-79. ГПК України, яка передбачає обов’язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов’язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з обраними заявником заходами забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має враховувати наявність зв’язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а саме – чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв’язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Однак, заявником не надано суду жодних доказів в підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не надано суттєвих доказів, які свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову.

Подана ПАТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" заява ґрунтується виключно на припущеннях, що не створює підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Окрім того, нормами процесуального законодавства не передбачено можливості вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі наказів, виданих на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2012 у справі № 34/16 та шляхом заборони Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України його структурним та територіальним органам здійснювати заходи з примусового виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 по справі № 910/11058/17, у межах розгляду іншої справи, у даному випадку №910/4421/18.

Зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, у розумінні п. 5 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, можливе виключно за виконавчими документами за яким здійснюється стягнення у безспірному порядку.

Враховуючи наведене вище, суд відмовляє у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про забезпечення позову.

Згідно із приписами ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набрала законної сили 08.05.2018 та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                                              О.В. Гулевець