ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.05.2018 Справа № 920/1123/17
м. Суми

за позовом Виконавчого комітету Сумської міської ради, м. Суми,

до відповідача Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Суми,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство «Міськводоканал» Сумської міської ради, м. Суми,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», м. Суми,

про визнання недійсним рішення

Суддя Котельницька В.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Мельник Ю.М. (довіреність від 04.01.2018 № 16/03.02.02-17),

від відповідача: Нагорний О.П. (довіреність від 20.02.2018 № 4),

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Грицина В.В. (довіреність від 02.01.2018 № 22/21),

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Ступіна О.О.

при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М.

Суть спору: позивач відповідно до вимог позовної заяви просить суд визнати недійсним рішення № 7 адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.08.2017 у справі № 02-06/10-2017; стягнути з відповідача 1600,00 грн. судового збору.

10.01.2018 відповідачем поданий відзив на позовну заяву (вх. № 198), проти позову відповідач заперечує з підстав пропуску позивачем строку на оскарження рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Позивач подав відповідь на відзив (вх. № 1723 від 01.03.2018) та зазначає, що строк на оскарження рішення відповідача ним не порушений.

31.01.2018 за вх. № 852 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство «Міськводоканал» Сумської міської ради подала пояснення у справі від 30.01.2018 № 22/623, у яких позицію позивача підтримала та просила суд задовольнити позов.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» подав пояснення по справі (вх. №1719 від 01.03.2008), підтримав позицію, викладену відповідачем у відзиві на позов.

16.03.2018 відповідач подав до суду заперечення, у яких зазначав, що позивач звернувся з даним позовом до суду поза межами строку, встановленого ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а відтак, просить суд відмовити у задоволенні позову.

У підготовчому засіданні від 10.04.2018 постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи №920/1123/17 до судового розгляду по суті у даному засіданні за спільною згодою як позивача, так і відповідача, із занесенням зазначеної ухвали до протоколу судового засідання згідно з ч. 5 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача у вступному слові при розгляді справи по суті позовні вимоги та відповідь на відзив підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача надав усні пояснення на підтвердження його позиції у справі.

Представник відповідача у вступному слові підтримав поданий ним відзив на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Судом були з'ясовані обставини, на які учасники посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, були досліджені докази, подані суду сторонами.

У судовому засіданні 07.05.2018 був продовжений розгляд справи по суті, представниками сторін та третіх осіб були надані додаткові усі пояснення на підтвердження їх позицій з предмета спору.

У ході судового засідання судом були встановлені обставини справи, досліджено докази, надані сторонами на підтвердження своїх позицій по суті спору, а також вчинено інші необхідні дії, встановлені Главою 6 «Розгляд справи по суті» Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

Рішенням адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.08.2017 № 7 у справі №02-06/10-2017 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу» були визнані дії, вчинені, позивачем - виконавчим комітетом Сумської міської ради, які полягають у прийнятті рішення № 539 від 06.09.2011 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 10.12.2007 № 596 «Про затвердження Правил приймання стічних вод в системи каналізації м. Суми»» з порушенням порядку затвердження місцевих правил приймання стічних вод, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 7 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді вчинення дій, заборонених згідно зі статтею 17 Закону України «Про захист економічної конкуренції», в частині створення умов Комунальному підприємству «Міськводоканал» Сумської міської ради для вчинення порушення, передбаченого п. 2 ст. 50 та ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції». Зобов'язано виконавчий комітет Сумської міської ради припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції у двомісячний строк з дня отримання цього рішення.

Також у рішенні зазначено, що відповідно до ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» воно може бути оскаржене до Господарського суду Сумської області у двомісячний строк з дня його одержання.

Копія рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.08.2017 № 7 була направлена на адресу відповідача з супровідним листом №02-06/1514 від 31.08.2017. Згідно відповіді Сумської дирекції ПАТ «Укрпошта» від 27.11.2017 за № 3-21/1-478 на лист відповідача № 02-10/2012 від 20.11.2017, останнього було повідомлено, що оскаржуване рішення отримане уповноваженою особою позивача Курінною С.А. 11.09.2017.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням, оскаржив його у встановленому порядку. Однак, при зверненні до суду 10.11.2017 з позовом про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.08.2017 № 7 позивачем не було сплачено судовий збір у встановленому законодавством порядку, що мало наслідком повернення на підставі до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу у редакції, що діяла на момент звернення позивача із позовом, позивачеві його позовних матеріалів без розгляду судом.

Після усунення виявлених недоліків, позивач 23.11.2017 повторно звернувся до господарського суду з даним позовом, судовою ухвалою від 24.11.2017 було порушено провадження у справі № 920/1123/17.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що позивачем пропущений встановлений Законом України «Про захист економічної конкуренції» двомісячний строк на оскарження рішень Антимонопольного комітету України, відтак позов задоволенню не підлягає.

Суд погоджується з позицією відповідача з огляду на наступне.

Як було встановлено судом, оскаржуване рішення було отримане позивачем 11.09.2017, відтак, строк, встановлений законодавством для його оскарження, закінчився 11.11.2017.

Згідно із статтею 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Відповідно до приписів частини 2 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення органів Антимонопольного комітету України є обов'язковими до виконання.

Частиною першою статті 60 вищевказаного Закону визначено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Вирішуючи спір про стягнення коштів (штрафу, пені) на підставі такого рішення Антимонопольного комітету України, господарським судам необхідно мати на увазі, що сам по собі факт неоскарження рішення особою, якої воно стосується, не є безумовним свідченням законності відповідного акта державного органу. Тобто для того, щоб дійти висновку про обов'язковість виконання рішення Антимонопольного комітету господарському суду потрібно досліджувати це рішення на предмет його відповідності вимогам законодавства, якщо така відповідність заперечується іншою стороною у справі. Однак, господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення (заявника, відповідача, третьої особи в розумінні статті 39 Закону України «Про захист економічної конкуренції»), з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених частиною другою статті 47 та частиною першою статті 60 названого Закону, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акта державного органу, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/14222/17.

У відповідності з положеннями пунктів 2, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №15 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» у застосуванні згаданого припису ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а також ч. 2 ст. 47 цього Закону господарським судам слід враховувати, що за цими приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів. Аналогічним чином вирішується й питання щодо строків оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України, прийнятих у справах про недобросовісну конкуренцію.

Позивач наголошує, що позов про оскарження рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.08.2017 № 7 був поданий ним у межах встановленого законодавством двомісячного строку на вчинення даної дії - 10.11.2017. Однак, з причин несплати суми судового збору, вказаний позов був повернутий відповідачем без розгляду судом. Таким чином, позивач вважає, що строк на оскарження рішення відповідача ним пропущений не був, оскільки первинно позов був поданий з дотриманням вимог Закону.

Суд вважає таку позицію позивача хибною. Так, відповідно до ухвали Господарського суду Сумської області від 13.11.2017 позовні матеріали виконавчого комітету Сумської міської ради (вх. № 3260 від 10.11.2017) про оскарження рішення Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України були повернуті без розгляду, оскільки при перевірці поданих позовних матеріалів судом встановлено, що в супереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, що діяла на момент винесення ухвали), позивачем не було подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, що діяла на момент винесення ухвали), суд повернув заяву і додані до неї документи без розгляду, через неподання доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Вказана редакція Господарського процесуального кодексу України, на відміну від редакції, яка діє на даний час, не передбачала можливості залишення судом позовної заяви без руху у разі неотримання судом доказів сплати позивачем судового збору, з наданням останньому часу для усунення недоліків. Так, ч.3 ст. 174 ГПК України у редакції, чинній на момент ухвалення рішення, передбачає, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду.

Стаття 63 ГПК України у редакції, чинній на момент винесення господарським судом ухвали про повернення позовних матеріалів виконавчого комітету Сумської міської ради, такої норми не містила.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивачем не надано доказів своєчасного звернення до суду з позовом про оскарження рішення відповідача, що унеможливлює розгляд судом його вимог про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення.

За змістом статті 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявні у матеріалах справи докази свідчать про порушення позивачем строку на оскарження рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 7 від 30.08.2017. Враховуючи, що діючим законодавством про захист економічної конкуренції не передбачено підстав для поновлення цього строку, суд позбавлений можливості перевірити законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення саме через пропуск позивачем строку на звернення до суду з вказаними позовними вимогами. Відтак, суд дійшов висновку, що позов виконавчого комітету Сумської міської ради задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачем.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 235, 236, 237, 238, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову - відмовити.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне рішення складено 10.05.2018.

Суддя В.Л.Котельницька