ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.05.2018

Справа № 910/22846/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"

до

Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця"

про

стягнення 13 785 грн 20 коп.

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.12.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" про стягнення 13 785 грн 00 коп. збитків, заподіяних незбереженням прийнятого до перевезення вантажу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, у зв’язку з чим вагони № 64500937 та № 52909652, прибули з недостачею в розмірі 6 453 кг загальною вартістю 13 785 грн 20 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2017 відкрито провадження у справі № 910/22846/17, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

23.01.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до залізничних накладних № 51073583 від 18.07.2017 та № 51073567 від 18.07.2017, відправником – Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці відправлено на станцію "Ладижин" Одеської залізниці вугілля надіслано залізничним транспортом вагони № 64500937 та № 52909652 з вантажем "вугілля кам’яне марки г" загальною масою 608 000 кг. Одержувачем є ДТЕК Ладижинська ТЕЦ Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго".

19.07.2017 на станції Красноармійськ Донецької залізниці були складені комерційні акти № 482004/288/135 про недостачу вантажу в вагоні № 64500937 в кількості 5 100 кг, № 482004/287/136 про недостачу вантажу в вагоні № 52909652 в кількості 2 700 кг.

Позивач зазначив, що відповідач, як перевізник належним чином не виконав зобов'язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв’язку з чим зобов’язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 13 785 грн 20 коп. збитків, заподіяних незбереженням прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничних накладних № 51073583 від 18.07.2017 та № 51073567 від 18.07.2017.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно з пунктом 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з статтею 113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджений, зокрема комерційними актами від 19.07.2017 № 482004/288/135 та № 482004/287/136, а саме:

- у комерційному акті № 482004/288/135 від 19.07.2017 зазначено що на підставі акту загальної форми № 1210 від 20.07.2017 на станції Красноармійськ Донецької залізниці проводилось комісійне перевантаження вагону № 64500937 за відправкою зазначеною на лицевій стороні даного акту. По документам значиться вага: тара – 23 200 кг, нетто – 67 550 кг. При переважуванні фактична вага виявилася: брутто – 85 650 кг, тара вагона – 23 200 кг, маса вантажу нетто – 62 450 кг, що менше документу на 5 100 кг. В ПД в графі 20 зазначено - поверхня вантажу маркована одною повздовжньою борозною, катка – ущільнююча. Фактично – поверхня вантажу нижче бортів на 30 см - 40 см, над 7 люком – нижче бортів 10 см, нерівномірна, невкатана, не марковано, потоптано. Вагон без дверний, люки зачинені, течі вантажу немає. Вагон прибув в технічному стані справний;

- у комерційному акті № 482004/387/136 від 19.07.2017 зазначено що на підставі акту загальної форми № 1210 від 20.07.2017 на станції Красноармійськ Донецької залізниці проводилось комісійне перевантаження вагону № 52909652 за відправкою зазначеною на лицевій стороні даного акту. По документам значиться вага: тара – 23 400 кг, нетто – 67 150 кг. При переважуванні фактична вага виявилася: брутто – 87 850 кг, тара вагона – 23 400 кг, маса вантажу нетто – 64 450 кг, що менше документу на 2 700 кг. Поверхня вантажу нижче бортів на 40 см - 50 см, зі скосами до бортів, вкатана, маркування не проглядається. Виїмка на 1-6 люками 950 см – 240 см* 20 см – 30 см. Над 3 люком ліворуч не займана ділянка вантажу 100 см * 120 см, вкатана, частково потоптано. Двері, люки зачинені, течі вантажу немає. Вагон прибув в технічному стані справний.

Відповідно до пункту 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно з пунктом 2.1 Правил оформлення перевізних документів, відправником заповнюються, зокрема, такі графи накладної як "Маса вантажу, визначена відправником" - заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Маса вказується у кілограмах (маса брутто вантажу), загальна маса відправки (прописом) , а також “Спосіб визначення маси”.

При цьому, правильність вказаних у накладній відомостей, як це передбачено пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом засвідчує представник відправника.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Судом встановлено, що на станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень, оскільки протилежного Укрзалізницею не доведено. Перевізником не було зроблено будь-яких зауважень до стану вагонів та вантажу і на проміжних станціях. Комерційні акти № 482004/288/135 та № 482004/287/136 від 19.07.2017, не містить відомостей про те, що вагони: № 64500937 та № 52909652 мають технічні несправності, які могли призвести до втрати вантажу.

Таким чином, відповідачем усупереч вищевказаним положенням Закону та статті 78 Господарського процесуального кодексу України не спростовано відсутність своєї вини у не забезпеченні схоронності переданого йому вантажу.

Приписами статті 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв’язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором.

Вартість 1 тони вантажу по накладній № 51073583 у вагоні № 64500937, відповідно до довідки вантажовідправника складає 2 157 грн 92 коп. (в т.ч. ПДВ).

Вартість 1 тони вантажу по накладній № 51073567 у вагоні № 5290652, відповідно до довідки вантажовідправника складає 2 088 грн 97 коп. (в т.ч. ПДВ).

Згідно до комерційного акту № 482004/288/135 від 19.07.2017 недостача у вагоні № 64500937 склала 5 100 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 67 550 кг) складає: 67 500 кг * 1% = 675,5 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 5 100 кг – 675,5 кг = 4 424,5 кг (4,4245 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 64500937 складає: 4,4245 т * 2 157 грн 92 коп. = 9 547 грн 72 коп.

Згідно до комерційного акту № 482004/387/136 від 19.07.2017 недостача у вагоні № 52909652 склала 2 700 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 67 150 кг) складає: 67 150 кг * 1% = 671,5 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 2700 кг – 671,5 кг = 2 028,5 кг (2,0285 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 52909652 складає: 2,0285 т * 2 088 грн 97 коп. = 4 237 грн 48 коп.

З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідач допустив нестачу вантажу та спричинив позивачеві збитки в розмірі вартості нестачі вантажу (вугілля кам’яне) у 6,453 т загальною вартістю 13 785 грн 20 коп.

Крім того, відповідно до статті 130 Статуту залізниць України, право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Твердження відповідача, викладені у відзиві на позову заяву, спростовуються обставинами, встановленими судом, доказів на підтвердження того, що недостача поставленого вантажу сталася не з вини відповідача, залізницею не подано.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що позивачем доведено наявність прямого та безпосереднього причинного зв’язку між діями відповідача та сумою збитків у розмірі 13 785 грн 20 коп., які поніс позивач в якості нестачі вантажу (вугілля кам’яне), у зв’язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 13 785 грн 20 коп. заподіяних відповідачем незбереженням прийнятого до перевезення вантажу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст.ст. 237- 238, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" (65012, місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, 19, ідентифікаційний код 40081200) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (85000, Донецька область, місто Добропілля, вулиця Київська, будинок 1, ідентифікаційний код 00176472) збитки, заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу у сумі 13 785 (тринадцять тисяч сімсот вісімдесят п’ять) грн 20 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя                                         Н.Б. Плотницька