ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2018 Справа № 917/1578/17

м. Полтава

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІР-АГРОТОРГ", вул. Пушкіна, буд. 42, оф. 106, м. Полтава, 36011

до Індивідуального підприємця Ашмянського Олександра Миколайовича (индивидуальный предприниматель Ашмянский Александр Николаевич), АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1)

про стягнення 160000 доларів США

Суддя господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники:

від позивача: Борсук В.В. (довіреність б/н від 08.11.17);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІР-Агроторг" (далі - позивач/ ТОВ "ІР-Агроторг") звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до індивідуального підприємця Ашмянського Олександра Миколайовича (далі - відповідач/ ІП Ашмянський О.М.), про стягнення 160000 доларів США. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов контракту № 34/17-ER від 07.03.2017. на поставку продуктів харчування щодо оплати отриманого товару.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 25.09.2017. порушено провадження у справі, розгляд якої призначено на 26.10.2017. та зупинено провадження у справі в зв'язку зі зверненням господарським судом Полтавської області до Економічного суду Гомельської області з дорученням про вручення відповідачу копії ухвали суду.

26.10.2017. суд поновив провадження у справі, відклав розгляд справи на 12.12.2017. та зупинив провадження у справі в зв'язку зі зверненням до Економічного суду Гомельської області з дорученням про вручення відповідачу копії ухвали суду.

Ухвалами від 12.12.2017. суд поновив провадження у справі, за клопотанням позивача витребував додаткові докази по справі, відклав розгляд справи на 08.02.2018. та зупинив провадження у справі в зв'язку зі зверненням до Економічного суду Гомельської області з дорученням про вручення відповідачу копій ухвал суду.

У зв'язку з набранням чинності 15.12.2017. нової редакції Господарського процесуального кодексу України, викладеної у розділі І Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017. N 2147-VIII (далі - ГПК України), суд ухвалами від 08.02.2018. постановив поновити провадження у справі, розглядати справу за правилами загального позовного провадження, відкласти підготовче засідання у справі на 21.03.2018. та зупинити провадження у справі в зв'язку зі зверненням до Економічного суду Гомельської області з дорученням про вручення відповідачу копій ухвал суду.

Ухвалами від 21.03.2018. суд поновив провадження у справі, закрив підготовче провадження, призначив справу до судового розгляду по суті на 19.04.2018. та зупинив провадження у справі в зв'язку зі зверненням до Економічного суду Гомельської області з дорученням про вручення відповідачу копій ухвал суду.

Ухвалою від 19.04.2018. суд поновив провадження у справі № 917/1578/17.

В судове засідання 19.04.2018. відповідач не з'явився.

Згідно ухвали про виконання судового доручення Економічного суду Гомельської області від 12.04.2018. по справі № 18-2Ип/2018, копії ухвал господарського суду Полтавської області від 21.03.2018. по справі № 917/1578/17 були вручені відповідачу особисто, про що свідчить також повідомлення про вручення поштового відправлення, додане Економічним судом Гомельської області.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового розгляду справи по суті, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення. Таким чином, неявка в судове засідання відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач у відзиві позов заперечує, посилаючись на те, що згідно додаткової угоди № 1 до контракту № 34/17-ER платником за товар виступає Індивідуальний підприємець Бистров В.В. (м. Наро-Фомінськ, Московська область, Російська Федерація), а отже у позивача відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар.

В судовому засіданні 19.04.2018. представник позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.03.2017. між позивачем (продавець за договором) та відповідачем (покупець за договором) було укладено контракт № 34/17-ER на поставку продуктів харчування виробництва України (далі - Контракт, копія контракту - а.с. 16-18).

Згідно п. 1.1. Контракту продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукти харчування виробництва України (далі - товар).

Відповідно до п. 1.2. Контракту поставка товару здійснюється окремими партіями, згідно додаткових угод/ специфікацій (далі - специфікація), які є невід'ємною частиною цього Контракту. Асортимент, кількість, ціна кожної партії товару, що поставляється за цим Контрактом, умови і терміни поставки, умови та строки оплати визначаються в конкретній специфікації, погодженій та підписаній обома сторонами (п. 1.3. Контракту).

Валютою Контракту та валютою платежу за погодженням сторін є долари США (п. п. 1.4., 4.1. Контракту).

Умови поставки врегульовані в п. 2.1. Контракту, яким передбачено, що товар має бути поставлений у відповідності до затвердженої специфікації, на умовах СРТ - місто Мінськ, Республіка Білорусь (конкретна адреса доставки узгоджується додатково). В п. 2.2. Контракту сторони узгодили, що при здійсненні поставок за цим Контрактом сторони керуються Правилами ІСС по використанню національних і міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010 (Инкотермс 2010. Публикация ІСС № 715 = Incoterms®2010. ICC Publication No.715: правила ІСС для использования торговых терминов в национ. и междунар. торговле: дата вступ. в силу 1 янв. 2011 г./ [пер. с англ. Н.Г. Вилковой]. М.: Инфотропик Медиа, 2010. - 274 с. - ISBN 978-5-9998-0041-1.) (далі - Правила Інкотермс 2010).

Пунктом А4 опису терміну СРТ Правил Інкотермс 2010 передбачено, що продавець зобов'язаний поставити товар шляхом його передачі перевізнику, з яким укладений договір, у відповідності з п. АЗ в узгоджену дату або в узгоджений період. Продавець несе всі ризики втрати або пошкодження товару до моменту його поставки у відповідності з п. А4 (п. А5 опису терміну СРТ Правил Інкотермс 2010).

В свою чергу згідно п. Б4 опису терміну СРТ Правил Інкотермс 2010 покупець зобов'язаний прийняти поставку товару, як тільки він поставлений у відповідності до п. А4, та отримати від перевізника у визначеному місці призначення. Покупець несе всі ризики втрати або пошкодження товару з моменту його поставки у відповідності з п. А4 (п. Б5 опису терміну СРТ Правил Інкотермс 2010).

Згідно п. 2.4. Контракту сторони передбачили, що право власності на товар, а також ризики втрати або пошкодження товару переходять від продавця до покупця в момент поставки, визначений відповідно до умов поставки згідно п. 2.1. цього Контракту.

Відповідно до п. 4.2. Контракту платник здійснює оплату кожної партії Товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати митного оформлення такого Товару (оформлення вивізної митної декларації - адміністративного документа форми МД) на території України. Платником за цим Контрактом, за умовчанням, є покупець, якщо інше не зазначено в самому Контракті та/ або в специфікаціях. Якщо платником за Контрактом буде виступати інша особа, а не покупець, то вважається, що така особа номінована покупцем і відповідальність за належне проведення розрахунків за контрактом несе покупець.

Платежі по Контракту проводяться платником шляхом банківського переводу вартості кожної партії товару на підставі узгоджених і підписаних сторонами специфікацій.

Позивач стверджує, що на виконання умов контракту в період з 10.03.2017. по 14.03.2017 на підставі специфікацій №№ 1, 2, 3, 4, 5 від 10.03.2017. (копії специфікацій - а.с. 20-24) ним було поставлено, а покупцем прийнято товар на загальну суму 160000,00 доларів США.

Вказаними специфікаціями сторонами погоджено наступне:

- умови поставки - СРТ - Мінськ, Республіка Білорусь;

- валюта платежу - долари США;

- умови оплати - відстрочення платежу 30 календарних днів з моменту митного оформлення товару на території України;

- поставка здійснюється автомобільним транспортом;

- адреса завантаження - Україна, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Будька, 47; - вантажоотримувач - ІП Ашмянський О.М.;

- адреса розвантаження: Республіка Білорусь, Гомельський район, м. Гомель; Республіка Білорусь, Мінський район, м. Мінськ; Республіка Білорусь, м. Речиця, Комунальний проїзд, буд. 22.

Факти поставок товару підтверджуються оформленими міжнародними товарно-транспортні накладними (CMR) № 0015182, № 0014874, № 0015094, № 294728 та вантажно-митними деклараціями (форма МД-2), копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 25-39).

Товар був належним чином прийнятий покупцем. Як зазначає позивач, будь-яких заперечень щодо товару або поставки товару покупцем заявлено не було.

Позивач стверджує, що у передбачений Контрактом та специфікаціями строк товар відповідачем не оплачено, заборгованість відповідача за поставлений на підставі Контракту товар становить 160 000,00 доларів США.

Додатковою угодою від 10.03.2017. до Контракту сторони погодили внести зміни до розділу 9 Контракту.

Згідно п. 9.1., п. 9.2. Контракту, в редакції додаткової угоди від 10.03.2017. всі спори, розбіжності чи вимоги, які виникають по даному Контракту чи у зв'язку з ним, в тому числі, ті які стосуються його тлумачення, виконання, порушення, припинення чи недійсності підлягають розгляду в господарському суді Полтавської області (м. Полтава, Україна) в порядку згідно законодавства України. Даний Контракт регулюється матеріальним правом України.

Згідно ст. 366 ГПК України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76. Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Враховуючи вищевикладене, позивач правомірно звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за товар поставлений позивачем відповідно до умов Контракту у розмірі 160000 доларів США., що на момент звернення позивачем з позовом до суду за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 4119741,44 грн.

Відповідач позов заперечує, вважає його безпідставним. Зокрема, відповідач зазначає, що 07.03.2017. між позивачем, відповідачем та Індивідуальним підприємцем Бистровим В.В. (м. Наро-Фомінськ, Московська область, Російська Федерація) було укладено додаткову угоду № 1 до контракту № 34/17-ER, згідно якої платником за товар виступає Індивідуальний підприємець Бистров В.В. (а.с. 52). В зв'язку з цим відповідач вважає, що у позивача відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар.

Крім цього, відповідачем надано:

- копії додаткових угод (специфікацій) № 1 від 10.03.2017., № 2 від 10.03.2017., № 3 від 10.03.2017., № 4 від 13.03.2017., № 5 від 14.03.2017. до Контракту № 34/17-ЕR від 07.03.2017., відповідно до яких покупцем зазначено ІП Бистрова В.В., а відповідач вказаний як комісіонер (а.с. 55-59);

- копію контракту № 34/17-ЕR від 10.03.2017. на поставку продуктів харчування виробництва України, сторонами якого є ТОВ "ІР-Агроторг" та ІП Бистров В.В. (а.с. 53);

- копію договору надання послуг від 10.11.2016., згідно якого ІП Ашмянський О.М. (комісіонер) зобов'язався за дорученням ІП Бистрова В.В. (комітента) за винагороду укласти від свого імені відповідні угоди та здійснити за рахунок та в інтересах комітента зовнішньоекономічні угоди купівлі-продажу товарів (а.с. 60-62).

Також відповідач зазначає, що ІП Бистров В.В., як платник за контрактом, повністю розрахувався з позивачем за отриманий відповідачем товар. На підтвердження вказаного відповідачем надано копії квитанцій до прибуткового касового ордеру б/н від 10.03.2017. на суму 32000 дол. США, від 10.03.2017. на суму 32000 дол. США, від 10.03.2017 на суму 32000 дол. США, від 13.03.2017. на суму 32000 дол. США та від 14.03.2017. на суму 32000 дол. США (а.с. 63-64).

Позивач на вказане заперечення зазначає, що ТОВ "ІР-Агроторг" не підписувало ні додаткову угоду № 1 до контракту № 34/17-ER від 07.03.2017., яка укладена між позивачем, відповідачем та Індивідуальним підприємцем Бистровим В.В., ні специфікацій з ІП Бистровим В.В., ні контракту № 34/17-ЕR від 10.03.2017. з ІП Бистровим В.В. Про платника Індивідуального підприємця Бистрова В.В. позивачу нічого не відомо. Підпис нібито директора ТОВ «ІР-Агроторг» Горбенко І.А. на вказаних документах їй не належить, відбиток печатки ТОВ «ІР-Агроторг» (яка була виключно у розпорядженні директора) директор ТОВ «ІР-Агроторг» Горбенко І.А. на вказані документи не проставляла, вказані документи є підробкою.

На підтвердження вказаного позивачем надано нотаріально засвідчені пояснення Горбенко Ірини Анатоліївни, 12.04.1978 р.н., яка в період з 07.12.2015. по 07.08.2017. займала посаду директора ТОВ "ІР-Агроторг" (а.с. 90-91). Згідно вказаних пояснень, Горбенко І.А. стверджує, що вона не підписувала додаткову угоду № 1 до контракту № 34/17-ER від 07.03.2017., яка укладена між позивачем, відповідачем та Індивідуальним підприємцем Бистровим В.В., специфікацій до Контракту з ІП Бистровим В.В., контракт № 34/17-ЕR від 10.03.17. з ІП Бистровим В.В., а також не проставляла відбиток печатки ТОВ "ІР-Агроторг" на вказаних документах. Також Горбенко І.А. стверджує, що вона не підписувала квитанції до прибуткового касового ордеру про прийняття від ІП Бистрова В.В. коштів та не проставляла на них печатки ТОВ "ІР-Агроторг".

Також позивачем надано копію витягу з Єдиного державного реєстру індивідуальних підприємців з сайту ФНС Росії, згідно якого Бистров В.В. (ИНН 84) припинив діяльність в якості ідивідуального підприємця 20.01.2016., тобто на момент укладення контракту, Бистров В.В. вже не був індивідуальним підприємцем.

На вказані заперечення відповідача суд зазначає наступне.

Як вказано вище, п. 4.2. Контракту між позивачем та відповідачем, сторони погодили, що платником за цим Контрактом, за умовчанням, є покупець, якщо інше не зазначено в самому Контракті та/ або в специфікаціях. Якщо платником за Контрактом буде виступати інша особа, а не покупець, то вважається, що така особа номінована покупцем і відповідальність за належне проведення розрахунків за контрактом несе покупець.

Платежі по Контракту проводяться платником шляхом банківського переводу вартості кожної партії товару на підставі узгоджених і підписаних сторонами специфікацій.

Надані відповідачем копії квитанцій до прибуткового касового ордеру не можуть вважатися належним доказом оплати товару отриманого відповідачем від позивача за Контрактом, оскільки договором прямо передбачено спосіб оплати товару - шляхом банківського переводу. Тобто, квитанції до прибуткового касового ордеру, навіть за умови дійсного підписання їх директором відповідача та за умови погодження сторонами особи платника Бистрова В.В., не є належним доказом отримання позивачем грошових коштів в рахунок оплати товару по контракту.

Оскільки докази оплати товару в матеріалах справи відсутні, за умовами п. 4.2. Контракту відповідальність за належне проведення розрахунків за контрактом в будь-якому випадку несе покупець, тобто відповідач. В зв'язку з цим, додаткова угода № 1 до контракту № 34/17-ER від 07.03.2017. між позивачем, відповідачем та Індивідуальним підприємцем Бистровим В.В., специфікації з ІП Бистровим В.В., контракт № 34/17-ЕR від 10.03.2017. між позивачем та ІП Бистровим В.В., договір надання послуг від 10.11.2016. між відповідачем та ІП Бистровим В.В. і так само факти щодо укладення чи неукладення вказаних угод судом не досліджувалися, як обставини, які не мають значення при вирішенні даної справи.

При вирішенні позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. І, 2 ст. 5 Закону України «Про міжнародне приватне право» у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом.

Згідно п. 9.2. Контракту цей Контракт регулюється матеріальним правом України.

Згідно ч. 2 ст. 11 ГПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України (ч. 8 ст. 11 ГПК України).

Україна (з 01.02.1991.) та Республіка Білорусь (01.11.1990.) є учасниками Конвенції Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (11.04.1980., м. Відень) (далі - Конвенція ООН).

Згідно п. 1 ст. 1 Конвенції ООН ця Конвенція застосовується до договорів купівлі-продажу товарів між сторонами, комерційні підприємства яких перебувають у різних державах:

а) коли ці держави є Договірними державами; або

b) коли згідно з нормами міжнародного приватного права застосовано право Договірної держави.

Таким чином, при розгляді цього позову слід керуватись Конвенцію ООН, з урахуванням обмежень визначних заявою України та п. 10.15. Контракту, а також законодавством (правом) України, в частині, що не суперечить зазначений Конвенції.

Відповідно до ст. 53 Конвенції ООН, покупець зобов'язаний сплатити вартість товару і прийняти поставку товару згідно з вимогами договору та цієї Конвенції.

Згідно ст. 59 Конвенції ООН покупець зобов'язаний сплатити вартість у день, який встановлено чи може бути визначено згідно з договором та цією Конвенцією, без необхідності якогось запиту або виконання яких-небудь формальностей з боку продавця.

За змістом ст.ст. 61, 62 Конвенції ООН, якщо покупець не виконує яке-небудь із своїх зобов'язань за договором або за цією Конвенцією, продавець може вимагати від покупця сплати ціни товару.

В свою чергу ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. При цьому, як передбачено ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України заборонена одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 160000 дол. США, строк оплати якого настав. Відповідно до наданих доказів, саме відповідач є покупцем за контрактом та несе відповідальність за оплату товару; він був вантажоодержувачем цього товару.

В матеріалах справи відсутні належні докази оплати відповідачем отриманого товару.

Таким чином, вимога позивача про стягнення 160000 дол. США заборгованості за Контрактом є обґрунтованою та підтвердженою належними доказами, а отже підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Індивідуального підприємця Ашмянського Олександра Миколайовича (индивидуальный предприниматель Ашмянский Александр Николаевич) (АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1), реєстраційний номер 491198257, свідоцтво про державну реєстрацію № 0597960 від 31.10.2016) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІР-АГРОТОРГ" (вул. Пушкіна, буд. 42, оф. 106, м. Полтава, 36011; ) 160000 доларів США основного боргу, що еквівалентно 4119741 грн. 44 коп. та 61796 грн. 12 коп. судового збору, що еквівалентно 2400 доларів США.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 02.05.2018.

Суддя О.С. Семчук