ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 911/3086/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.,

За участю секретаря судового засідання Суворкіної Ю.І.

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція спортивних розваг" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 (головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тищенко О.В., Тарасенко К.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гвоздів-Агро"

до 1. Гвоздівської сільської ради Васильківського району Київської області,

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція спортивних розваг"

про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на майновий пай,

За участю представників:

позивача - Зубчевський В.Д. -адвокат, довіреність, посвідчення,

відповідача 1- Зарубіна Т.М. - адвокат, ордер, свідоцтво, довіреність,

відповідача 2- Смулянський О.В. - керівник, паспорт, витяг, Чабан Д.Ф. - адвокат, ордер, посвідчення, Капуловський А.В. - адвокат, ордер, посвідчення.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гвоздів-Агро" звернулося з позовом до Гвоздівської сільської ради Васильківського району Київської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція спортивних розваг" про визнання незаконним та скасування Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_1, виданого Гвоздівською сільською радою Васильківського району Київської області 18.12.2007.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області № 2-2128/11 від 08.11.2011 визнано за ТОВ "Гвоздів-Агро" право власності на майновий комплекс, що знаходиться в АДРЕСА_1 і складається з приміщення контори "А", загальною площею 129,2 кв.м., зерноскладу "Модуль" "Г", загальною площею 761,8 кв.м.; визнано за ТОВ "Гвоздів-Агро" право власності на майновий комплекс, що знаходиться в АДРЕСА_2 і складається з корівника "Д1", загальною площею 1529,6 кв.м., корівника "К2", загальною площею 711 кв.м., корівника " 33", загальною площею 1611,9 кв.м., телятника "Ж1", загальною площею 2043,3 кв.м., телятника "Л2", загальною площею 1583,2 кв.м., зерноскладу "Ангар "М", загальною площею 495,6 кв.м. Позивачу стало відомо, що державний реєстратор - приватний нотаріус Буряк О.А. Київського міського нотаріального округу, зареєструвала за другим відповідачем право власності за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, на господарські будівлі та споруди зі складовими частинами та площею, які вказані в переліку майнових комплексів, що належать на праві власності ТОВ "Гвоздів-Агро". Підставою виникнення права власності за другим відповідачем на спірні об'єкти нерухомого майна зазначено Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_1, видане Гвоздівської сільською радою Васильківського району Київської області 18.12.2007.

Позивач вважає, що спірне свідоцтво є підробленим та таким, що порушує його право власності на майнові комплекси, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, право власності на які визнано за позивачем на підставі рішень судів, які набрали законної сили.

Рішенням господарського суду Київської області від 24.11.2017 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що оскаржуване свідоцтво є ненормативним правовим актом одноразового застосування, яке вичерпало свою дію фактом його виконання, а тому воно не може бути визнано незаконним та скасовано після його виконання.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2017 рішення місцевого суду скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_1, видане Гвоздівською сільською радою Васильківського району Київської області від 18.12.2007. Крім того розподілено судовий збір.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства є актом індивідуальної дії органу державної влади - правовстановлюючим документом, яким підтверджується право власності на майновий пай члена КСП і це свідоцтво не може вичерпати свою дію фактом його виконання - з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно. При цьому, суд апеляційної інстанції вказав, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси, тому обраний позивачем спосіб захисту є вірним. Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок, що Гвоздівською сільською радою свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_1 від 18.12.2007 не видавалось, що вказує на те, що свідоцтво видано з порушенням пункту 14 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, що є підставою для визнання оскаржуваного свідоцтва незаконним та його скасування. Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція спортивних розваг" про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки позовна давність не застосовується до спорів про визнання незаконними (недійсними) правовстановлюючих документів.

23.02.2018 (згідно з реєстраційним штампом) Товариство з обмеженою відповідальністю "Агенція спортивних розваг" звернулося до Касаційного господарського суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 у справі № 911/3086/17.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2018 року у справі № 911/3086/17 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Краснов Є.В.

05.03.2018 Верховний Суд постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою та призначення до розгляду на 04.05.2018, повідомив учасників справи про дату, час і місце розгляду скарги, визначив строк для подання відзиву на касаційну скаргу з доказами надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, до Касаційного господарського суду до 20.03.2018.

У касаційній скарзі відповідач 2 просить скасувати Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції при винесенні постанови неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, не дослідив дійсні обставини даної справи, при вирішенні справи керувався не тією нормою , яка регулює спірні правовідносини.

Скаржник вказує, що апеляційний суд незаконно відхилив клопотання відповідача 2 про застосування строку позовної давності, безпідставно пославшись на те, що позовна давність не застосовується до спорів про визнання незаконними (недійсними) правовстановлюючих документів. Вважає, що апеляційний суд, встановивши порушення прав позивача, повинен був обов'язково застосувати наслідки позовної давності, про яку відповідачем 2 подано заяву, що в даному випадку є відмовою у позові.

Відповідач вважає, що апеляційний суд безпідставно не прийняв до уваги рішення судів в іншій справах, які набрали законної сили, та в яких вже встановлені обставини, які не потребують доказування.

Гвоздівська сільська рада Васильківського району Київської області надала відзив на касаційну скаргу, в якому просить суд відмовити у її задоволенні, постанову апеляційного суду залишити без змін.

Позивач також надав відзив на касаційну скаргу, в якому просив постанову апеляційного суду залишити без змін, касаційну скаргу без задоволення.

У судове засідання з'явилися представники позивача та відповідачів. Представники відповідача 2 просили суд задовольнити касаційну скаргу, скасувати Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018, а рішення суду першої інстанції залишити в силі. Представник позивача просив суд відхилити касаційну скаргу, постанову апеляційного суду залишити без змін. Представник відповідача 1 просив суд відмовити у задоволенні скарги, постанову апеляційного суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників вказаних учасників справи, які з'явилися в судове засідання, перевіривши наведені обставини, Верховний Суд в межах перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначеного судового рішення, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст.300 Господарського процесуального кодексу України:

"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."

З урахуванням викладеного, судом не приймаються та не розглядаються доводи скаржника, пов'язані з переоцінкою доказів, визнанням доведеними/ недоведеними або встановленням по новому обставин справи.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія НОМЕР_1 від 18.12.2007, виданого Гвоздівською сільською радою, ТОВ "Агенція спортивних розваг" має право на пайовий фонд майна КСП "Агрофірма "Данко" у розмірі 139120 грн. або 62,009 відсотків, згідно структури пайового фонду підприємства.

Як вбачається з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №66421816 та №66421842 від 23.08.2017 (а.с. 65-69) за ТОВ "Агенція спортивних розваг" 12.05.2016 зареєстровано право власності на господарські будівлі та споруди, об'єкт житлової нерухомості (реєстраційні номери об'єктів нерухомого майна 14 та 14), а саме: 1. Приміщення контори "А" - 135,1 кв.м.; 2. Зерносклад "Модуль" "Б" - 759,9 кв.м.; 3. Столярний цех та кузня "В" - 103,8 кв.м.; 4. Майстерня і гараж "Г" - 208,1 кв.м.; 5. Кладова № 1 "Д" - 14,6 кв.м.; 6. Кладова № 2 "Є" - 10,6 кв.м.; 7. Льох (погріб) "Ж" - 30,6 кв.м.; 8. Залізобетонна огорожа "З"; 9. Артскважина "І"; що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, а також господарські будівлі та споруди, об'єкт житлової нерухомості: 1. Корівник "К" - 1597,7 кв.м.; 2. Корівник "Л" - 908,3 кв.м.; 3. Корівник "М" - 1613,5 кв.м.; 4. Телятник "Н" - 1643,0 кв.м.; 5. Телятник "О" - 1583,3 кв.м.; 6. Зерносклад "Ангар "П" - 595,8 кв.м.; 7. Водонапорна башта "Р"; 8. Водонапорна башта "С"; 9. Артскважина "Т"; 10. Артскважина "У", що розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Вказане майно зареєстровано за ТОВ "Агенція спортивних розваг" на підставі оспорюваного Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), серії НОМЕР_1, виданого 18.12.2007 Гвоздівською сільською радою Васильківського району Київської області.

Апеляційним судом встановлено, що на підставі заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2011 у справі №2-2128/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гвоздів-Агро" до ОСОБА_10 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, яким за позивачем визнано право власності на майновий комплекс, що знаходиться в АДРЕСА_1 і складається з приміщення контори "А", загальною площею 129,2 кв.м., зерноскладу "Модуль" "Г", загальною площею 761,8 кв.м.; визнано за ТОВ "Гвоздів-Агро" право власності на майновий комплекс, що знаходиться в АДРЕСА_2 і складається з корівника "Д1", загальною площею 1529,6 кв.м., корівника "К2", загальною площею 711 кв.м., корівника " 33", загальною площею 1611,9 кв.м., телятника "Ж1", загальною площею 2043,3 кв.м., телятника "Л2", загальною площею 1583,2 кв.м., зерноскладу "Ангар "М", загальною площею 495,6 кв.м.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16.03.2016, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.06.2016 заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2011 залишено без змін.

Ухвалами Верховного Суду України від 16.09.2016 та 21.12.2016 відмовлено у допуску справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гвоздів-Агро" до ОСОБА_10 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними до провадження Верховного Суду України.

Рішенням позачергової шістнадцятої сесії VII скликання Гвоздівської сільської ради Васильківського району Київської області "Про внесення змін до рішення №7-11-VII Гвоздівської сільської ради від 10.03.2017" від 25.08.2017 вирішено, що свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_1 від 18.12.2007 визнано таким, що не приймалося та не видавалося Гвоздівською сільською радою.

Згідно довідки Гвоздівської сільської ради Васильківського району Київської області від 19.06.2017 №361 книга обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства за 2007 рік відсутня.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач стверджував , що спірне свідоцтво є підробленим та таким, що порушує право власності позивача на спірні майнові комплекси, право власності на які визнано за позивачем на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові виходив із того, що зазначене свідоцтво є ненормативним правовим актом одноразового застосування, яке вичерпало свою дію фактом його виконання, а тому воно не може бути визнано незаконним та скасовано після його виконання.

З вказаним висновком не погодився суд апеляційної інстанції зазначивши, що свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства є актом індивідуальної дії органу державної влади - правовстановлюючим документом, яким підтверджується право власності на майновий пай члена КСП і це свідоцтво не може вичерпати свою дію фактом його виконання - з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Посилаючись на ст. 16 ЦК України апеляційний суд зробив вірний висновок про те, що позивачем вірно обрано спосіб захисту, а також, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ст.21 Цивільного кодексу України).

Скасовуючи рішення місцевого суду та визнаючи незаконним та скасовуючи свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_1, видане Гвоздівською сільською радою Васильківського району Київської області від 18.12.2007, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказане свідоцтво Гвоздівською сільською радою не видавалось, тому воно було видано з порушенням пункту 14 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, та є підставою для визнання оскаржуваного свідоцтва незаконним та його скасування.

При цьому апеляційним судом взято до уваги наступне:

1)Під час перевірки Гвоздівською сільською радою було встановлено, що книга обліку свідоцтв про право власності на майнові паї членів колективного сільськогосподарського підприємства в Гвоздівській сільській раді відсутня, про що зазначено в наявній в матеріалах справи довідці Гвоздівської сільської ради від 19.06.2017 №361.

2) Рішенням позачергової шістнадцятої сесії VII скликання Гвоздівської сільської ради Васильківського району Київської області "Про внесення змін до рішення №7-11-VII Гвоздівської сільської ради від 10.03.2017" від 25.08.2017 вирішено викласти в новій редакції заголовок рішення: "Про визнання свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП НОМЕР_1 від 18.12.2007 таким, що не приймалося та не видавалося"; пункт 1 рішення: "Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_1 від 18.12.2007 визнано таким, що не приймалося та не видавалося Гвоздівською сільською радою".

3) копія звернення гр.ОСОБА_11, який з 22.04.2006 по 23.04.2008 займав посаду сільського голови с. Гвоздів, в якому він повідомив, що свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_1 від 18.12.2007 ним, як головою сільської ради, не підписувалось, не реєструвалось та не видавалось.

4) Спеціалістом ОСОБА_12 Української експертної компанії "UkrExpCompany" надано висновок, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_11 в графі "Гвоздійвський сільський голова" копії "Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства", серії НОМЕР_1, виданого Гвоздівською сільською радою від 18.12.2007 ТОВ "Агенція спортивних розваг", який послужив оригіналом для копіювання в копії вищевказаного документу, виконано ймовірно не ОСОБА_11 , а іншою особою.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що Гвоздівською сільською радою свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_1 від 18.12.2007 не видавалось, що вказує на те, що свідоцтво видано з порушенням пункту 14 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, та є підставою для визнання оскаржуваного свідоцтва незаконним та його скасування.

Разом з тим, ТОВ "Агенція спортивних розваг" подавало заяву про застосування строків позовної давності.

Судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні вказаної заяви, вказуючи на те, що позовна давність не застосовується до спорів про визнання незаконними (недійсними) правовстановлюючих документів.

Розглядаючи доводи касаційної скарги та заперечення на неї колегія суддів касаційного суду відмічає наступне.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), перебіг якої, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Вимоги, на які позовна давність не поширюється, визначаються відповідними актами цивільного чи господарського законодавства.

Наприклад, у статті 268 Цивільного кодексу України наведено невичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється. У частині другій цієї статті прямо передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність.

Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо й не зазначено у законі.

Так, позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Отже, власник може пред'явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Обов'язковою умовою негаторного позову є існування порушення прав власника на час пред'явлення такого позову.

Проте, таке непоширення позовної давності на інші категорії вимог, про які прямо не зазначено у законі, мають бути належно та ґрунтовано мотивовані з врахуванням суті правопорушення, обраної позовної вимоги на захист порушеного права або охоронюваного законом інтересу від такого правопорушення та з врахуванням положень ч.1 ст.261 ЦК України, якою визначається порядок визначення початку перебігу строку позовної давності.

Разом з тим, апеляційний суд в оскаржуваній постанові без жодних посилань на конкретні норми права (частина, стаття, Кодекс чи Закон) та без жодних належних та ґрунтовних мотивувань щодо суті правопорушення та обраної позовної вимоги, вказав, що позовна давність не застосовується до спорів про визнання недійсними правовстановлюючих документів.

Крім того, відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України:

"1. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

2. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

3. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

4. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

5. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції."

Таким чином, у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються саме позовні вимоги та підстави позову, які визначаються саме позивачем, а не відповідачем, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, проте, суд апеляційної інстанції в обов'язковому порядку досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, в т.ч. у відзиві на апеляційну скаргу.

При цьому, саме докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідач 2 і у відзиві на позов, і у відзиві на апеляційну скаргу посилався на цілий ряд судових рішень, постановлених в інших судових справах, які, на його думку, встановили преюдиціальні факти для даної справи.

Проте, з постанови апеляційного суду, якою скасовано судове рішення суду першої інстанції про відмову в позові та задоволено позов, не вбачається, що вказані вище доводи відповідача 2 взагалі розглядалися та їм була надана відповідна оцінка.

Разом з тим, перевірка і переоцінка доказів та встановлення по новому фактичних обставин справи в силу положень наведеної ч.2 ст.300 Господарського процесуального кодексу України не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

При цьому, колегія суддів касаційної інстанції повністю погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства є актом індивідуальної дії органу державної влади - правовстановлюючим документом, яким підтверджується право власності на майновий пай члена КСП, і це свідоцтво не може вичерпати свою дію фактом його виконання - з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно, виходячи з наступного.

Як вбачається з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №66421816 та №66421842 від 23.08.2017 (а.с. 65-69) за ТОВ "Агенція спортивних розваг" 12.05.2016 зареєстровано право власності на спірне майно.

Згідно з п.п.1,8,9 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній на 12.05.2016, дата реєстрації спільних земельних ділянок за третіми особами (далі Закон):

"У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

1) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

8) реєстраційна справа - сукупність документів у паперовій та електронній формі, поданих для проведення державної реєстрації прав та сформованих у процесі державної реєстрації прав.

9) реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав."

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.12 Закону:

"1. Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, речові права на об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

2. Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, мають відповідати даним реєстраційної справи у паперовій формі, що містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи у паперовій формі."

Згідно з ч.ч.1,2 ст.18 Закону:

"1. Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації;

6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником;

8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

2. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень."

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону:

"Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

Подання та отримання документів за заявою про внесення змін до записів Державного реєстру прав здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав."

Згідно з п.14 ч.1 ст.27 Закону:

"Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі:

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно."

Як вірно вказано судом апеляційної інстанції, відповідно до п.51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127:

"51. Для державної реєстрації права власності у зв'язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються:

1) свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою;

2) акт приймання-передачі нерухомого майна."

Таким чином, в силу положень наведеного Закону суть державної реєстрації прав - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами.

Всі реєстраційні дії, рішення та записи, які здійснюються чи приймаються державними реєстраторами, по суті носять технічний характер, направлений на виконання встановленого Законом та іншими нормативно-правовими актами порядку здійснення такої державної реєстрації, проте, не носять самостійного правовстановлюючого характеру та здійснюються на підставі саме наданих державному реєстратору відповідних правовстановлюючих документів.

При цьому ч.ч.1,2 ст.12 Закону прямо встановлюють пріоритет таких документів перед відомостями, що містяться у Державному реєстрі прав.

Згідно з наведеними п.14 ч.1 ст.27 Закону та п.51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень таким правовстановлюючим документом для державної реєстрації права власності у зв'язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств є, в т.ч., свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону:

"У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав."

Зазначена норма прямо спростовує доводи скаржника про неефективність обраного позивачем способу захисту, оскільки, відповідно до наведеної норми, у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, державний реєстратор зобов'язаний внести до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до п.48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 3 липня 2014 року, остаточне 17.11.2014:

"Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року, та "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, п. 280, від 21 квітня 2011 року)."

Згідно з п.2 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України:

"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду."

Відповідно до п.1 ч.3 , ч.4 ст.310 Господарського процесуального кодексу України:

"Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази.

4. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції."

Таким чином, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 у справі №911/3086/17 підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У зв'язку зі скасуванням попередніх судових рішень і передачею справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція спортивних розваг" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 у справі №911/3086/17 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський