КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"16" травня 2018 р. Справа№ 910/15150/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників учасників процесу відповідно до протоколу судового засідання від 16.05.2018 року

розглянувши апеляційну скаргу Національного антикорупційного бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2017р. у справі № 910/15150/17 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Національного антикорупційного бюро України

до 1. Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлас"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Приватне акціонерне товариство "Українська міжбанківська валютна біржа"

про визнання правочинів недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2017 року в задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Крім того, заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке обґрунтоване тим, що на даний час позивач не володіє достатніми бюджетними призначеннями у 2017 році для оплати судового збору.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2017 апеляційну скаргу Національного антикорупційного бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2017р. у справі № 910/15150/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Гончаров С.А., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суд від 20.12.2017 апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/15150/17 за апеляційною скаргою Національного антикорупційного бюро України, розгляд справи призначено на 31.01.2018р.

У судовому засіданні 31.01.2018 р. було оголошено перерву до 28.03.2018р.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.03.2018 року у зв'язку з перебування судді Тищенко А.І. у відпустці, сформовано для розгляду зазначеної апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Скрипка І.М., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2018р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження, в судовому засіданні оголошено перерву до 18.04.2018р.

В судовому засіданні 18.04.2018 року від представника Національного антикорупційного бюро України, надійшов відвід судді Гончарову С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2018 у справі №910/15150/17 передано справу для визначення автоматизованою системою відповідно до ст. 32 ГПК України судді, який має вирішити питання про відвід, заявлений представником позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2018 заяву Національного антикорупційного бюро України про відвід судді Гончарова С.А. передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Агрикової О.В., суддів: Дикунської С.Я., Чорногуза М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 колегію суддів у визначеному складі відмовлено у задоволенні заяви Національного антикорупційного бюро України про відвід головуючому судді Гончарову С.А., суддям

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 року призначено справу №910/15150/17 до розгляду на 16.05.2018 року.

В судовому засіданні 16.05.2018 року від представника Національного антикорупційного бюро України, надійшов відвід судді Гончарову С.А., суддям Скрипки І.М., Михальської Ю.Б.

Заява мотивована тим, що існують обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді у зв'язку з тим, що судом під головуванням судді Гончарова С.А. та суддів Скрипки І.М., Михальської Ю.Б.

Судом вчинено ряд процесуальних дій, які свідчать про обмеження прав позивача, зокрема права на витребування доказів та виклик свідків шляхом наведення мотивів та підстав їх заявлення.

Представник позивача вважає, що головуючим суддею Гончаровим С.А. усунуто позивача від обов'язку доведення тих обставин, які мають значення для обґрунтованості поданих клопотань, та порушено принцип змагальності сторін.

Також, позивач у у своїй заяві про відвід зазначає, що вимога судді Скрипки І.М. щодо подання заяви про відвід лише в письмовій формі та наведення представником Національного бюро лише тих доводів, що зазначені у такій заяві, є необгрунтованою, адже така вимога може бути висунута тільки судом (у даному випадку - колегією суддів), а не одноособово членом колегії суддів.

Статтею 39 ГПК України встановлено, що:

- питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі;

- питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість;

- якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Колегія суддів, розглянувши заяву про відвід у справі №910/15150/17, дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на наступне.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У рішенні по справі "Олександр Волков проти України" зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно зі ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи наведені заявником підстави та положення ч. 4 ст. 35 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого їй відводу, а справа підлягає передачі для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 32, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Передати справу № 910/15150/17 для визначення автоматизованою системою відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України судді, який має вірішити питання про відвід, заявлений Позивачем.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка