ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2018 р. Справа № 911/2086/17

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Петренко А. А.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Голінний А. М. (ліквідатор - ухвала господарського суду міста Києва від 16.11.2015 р. у справі № 5011-28/10974-2012);

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідного та технічного центру „Ротор", м. Київ

до:

1) Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, м. Вишневе, Києво-Святошинський район;

2) Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, м. Київ;

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1, - ОСОБА_2, с. Тарасівка, Києво-Святошинський район;

про стягнення 95 478, 00 грн збитків

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ Науково-дослідний та технічний центр „Ротор" звернулось в господарський суд Київської області із позовом до Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення 95 478, 00 грн збитків, завданих незаконними рішеннями та діями посадових осіб Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області у вигляді ринкової вартості визначеної станом на 15.03.2017 року транспортного засобу а саме - легкового автомобіля марки SKODA OCTAVIA SLX, червоного кольору, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 належного банкруту - позивачу.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем безпідставним невиконанням відповідачем-1 свого обов'язку щодо повернення із зберігання транспортного засобу, а саме - легкового автомобіля марки SKODA OCTAVIA SLX, червоного кольору, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, належного позивачу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.07.2017 р. порушено провадження у справі № 911/2086/17 за позовом ТОВ Науково-дослідного та технічного центру „Ротор" до Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення 95 478, 00 грн збитків і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 23.08.2017 р.

18.08.2017 р. до канцелярії суду від позивача надійшов лист № 5011-28/10974-2012/466 від 15.08.2017 р. із доданими до нього документами на виконання вимог суду, що долучені судом до матеріалів справи.

23.08.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 06.09.2017 р.

06.09.2017 р. у судовому засіданні представник відповідача-2 надав відзив № 12-13/1248-4720 від 06.09.2017 р. на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

06.09.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 27.09.2017 р.

27.09.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 18.10.2017 р.

18.10.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 01.11.2017 р.

01.11.2017 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на відповідний запит суду надійшли матеріали (копії) виконавчого провадження № 27341267.

01.11.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 16.11.2017 р.

16.11.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 07.12.2017 р.

06.12.2017 р. до канцелярії суду від позивача надійшли додаткові пояснення № 5011-28/10974-2012/709 від 01.12.2017 р., що долучені судом до матеріалів справи.

07.12.2017 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від позивача надійшли додаткові пояснення № 5011-28/10974-2012/709 від 01.12.2017 р., що долучені судом до матеріалів справи.

07.12.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 11.01.2018 р. Також, даною ухвалою суду залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1, - ОСОБА_2.

11.01.2018 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 01.02.2018 р.

01.02.2018 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 22.02.2018 р.

22.02.2018 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представники інших учасників процесу у судове засідання не з'явились, хоча про судове засідання були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомили, документи, витребувані судом, надали.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Постановою державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_3 від 04.07.2011 року було відкрито виконавче провадження № 27341267 з примусового виконання виконавчого листа № 2-16828, виданого 10.12.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення із ТОВ НДТЦ „Ротор" на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 20 280 грн.

20.09.2011 року державним виконавцем відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ Паращак В. М. складено акт опису й арешту майна, яким описано і арештовано транспортний засіб Skoda Octavia SLX, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2.

Згідно вказаного акту опису і арешту було визначено наступний стан тз: тріщина на лобовому склі; сколи і подряпини на лівому дзеркалі заднього виду; подряпини на правому дзеркалі задньому виду; подряпини на прошивці (корозія) на правому передньому крилі (арка); бампер та капот в сколах; корозія на лівій передній арці; царапина та невелика вм'ятина заднього лівого крила; царапини та скули заднього бамперу та кришки багажника; царапини на задньому правому крилі; корозія на порогах та царапини машини. Стан автомобіля: пошкоджена оббивка передніх сидінь автомобіля; магнітола відсутня; подряпини на пластику в салоні.

Постановою Господарського суду м. Києва від 13.11.2013 року по справі № 5011- 28/10974-2012 Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний та технічний центр „Ротор" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну поцедуру.

Постановою старшого державного виконавця Відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ Іщенко Юлії Володимирівни від 10 липня 2014 року № 27341267 змінено зберігача автомобіля марки Skoda Oktavia SLX, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 з ОСОБА_7 на ОСОБА_2; попереджено останнього про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення та інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт.

Згідно акту приймання-передачі транспортного засобу від 23.06.2014 року ОСОБА_7 передав, а ОСОБА_2 прийняв автотранспортний засіб марки Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_2 на відповідальне зберігання.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.11.2015 року по справі № 5011- 28/10974-2012 призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний та технічний центр „Ротор" арбітражного керуючого Голінного Андрія Михайловича.

Відповідно до листа від 16.01.2016 року № 27/26-64/1 Регіонального сервісного центру в м. Києві станом на 14.01.2016 року за ТОВ НДТЦ „Ротор" був зареєстрований легковий автомобіля марки SKODA OCTAVIA SLX, червоного кольору, 1998 року випуску, тип кузова - седан-В, бензин, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3.

Відомостей щодо місцезнаходження вказаного транспортного засобу, у ліквідатора не було.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.03.2016 р. у справі № 5011-28/10974-2012 клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю НДТЦ „Ротор" арбітражного керуючого Голінного А. М. задоволено частково. Оголошено в розшук та провести в установленому законом випадку затримання належного товариству з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний та технічний центр „Ротор" транспортного засобу легковий автомобіль марки SKODA OCTAVIA SLX, червоного кольору, 1998 року випуску, тип кузова - седан-В, бензин, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3.

Також до Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області 05.04.2016 року за № 5011-28/10974-2012/132 був направлений лист щодо стану виконавчого провадження № 27341267 та обсягу й характеру всіх виконавчих дій, які були вчинені в ході виконання виконавчого документа в межах виконавчого провадження № 27341267 відносно банкрута - ТОВ НДТЦ „РОТОР".

Оскільки відповіді на вказаний лист не надійшло, 27.05.2016 року на адресу Головного територіального управління юстиції у Київській області було направлено скаргу на бездіяльність. 11.07.2016 року та в подальшому 16.08.2016 року на адресу ГТУЮ у Київській області були направлені листи щодо результатів розгляду скарги.

Листом від 07.09.2016 року № 17885-2-24 Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області повідомило з приводу того, що листом від 11.07.2016 року № 12085-2-24 була надана відповідь за результатами розгляду скарги.

Зі змісту листа Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 11.07.2016 року № 12085-2-24 вбачається, що на виконанні Відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ перебувало виконавче провадження № 27341267 з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2009 року № 2-16828, в ході якого було арештоване та описане майно боржника - Skoda Octavia SLX, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2. Лише в 2016 році до відділу надійшла копія постанови Господарського суду м. Києва від 13.11.2013 року про визнання ТОВ Науково-дослідний та технічний центр „Ротор" банкрутом. В подальшому 30.06.2016 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 7".

20.09.2016 року та повторно 08.11.2016 року ТОВ НДТЦ „Ротор" до Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського РУЮ надіслані листи щодо вжиття заходів направлених на передачу транспортних засобів; повідомлення конкретної дати, часу та місця проведення прийому-передачі легкового автомобіля належного банкруту; повідомлення теперішнього місцезнаходження легкового автомобіля; забезпечення своєчасної передачі легкового автомобіля власнику - ТОВ НДТЦ „Ротор".

Листом від 15.11.2016 року № 21881-2-24 Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області повідомило, що на адресу зберігача та ліквідатора направлено вимогу, відповідно до якої виконавчі дії щодо передачі вищевказаного транспортного засобу ліквідатору у присутності державного виконавця призначено на 24.11.2016 року.

Відповідно до вимоги головного державного виконавця Міщенко Л. М. від 14.11.2016 року № 615-12 ОСОБА_2 необхідно було надати 24.11.2016 року на 15 годину 00 хвилин за адресою: м. Вишневе, вул. Л. Українки, 86 переданий йому на відповідальне зберігання постановою від 10.07.2014 року автомобіль марки SKODA OCTAVIA SLX, червоного кольору, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.12.2016 р. у справі № 5011-28/10974-2012 зобов?язано Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, 86):

- передати Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний та технічний центр „РОТОР" легковий автомобіль марки SKODA OCTAVIA SLX, червоного кольору, 1998 року випуску, тип кузова - седан-В, бензин, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3;

- передати Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний та технічний центр „РОТОР" оригінал свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 та ключі від автомобіля марки SKODA OCTAVIA SLX, червоного кольору, 1998 року випуску, тип кузова - седан-В, бензин, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.03.2017 р. у справі № 755/17515/16-ц вирішено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний та технічний центр „Ротор" на дії державних виконавців Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Іщенко Юлії Володимирівни, Міщенко Лариси Миколаївни та зобов?язання вчинити певні дії, заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити; визнати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Іщенко Юлії Володимирівни № 27341267 від 10.07.2014 року - неправомірною; визнати дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Іщенко Юлії Володимирівни щодо заміни зберігача зі зберігання автомобіля марки SКODА ОСТАVІА SLХ, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 із ОСОБА_7 на ОСОБА_2 - неправомірними; визнати бездіяльність посадових осіб відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в особі начальника, заступника начальника відділу та державного виконавця, якому доручено проведення виконавчих дій, у вигляді не вжиття в повному обсязі необхідних заходів та не передання Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний та технічний центр „Ротор" (в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Голінного Андрія Михайловича) легкового автомобіля марки SKODA OCTAVIA SLX, червоного кольору, 1998 року випуску, тип кузова - седан-В, бензин, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 - неправомірною; зобов'язати відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції:

- вжити заходів направлених на встановлення фактичного місцезнаходження легкового автомобіля марки SKODA OCTAVIA SLX, червоного кольору, 1998 року випуску, тип кузова - седан-В, бензин, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3;

- вжити заходів направлених на повернення легкового автомобіля марки SKODA OCTAVIA SLX, червоного кольору, 1998 року випуску, тип кузова - седан-В, бензин, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 від третіх осіб; передати товариству з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний та технічний центр „РОТОР" (м. Київ, вул. Суворова, 1, ) (в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Голінного Андрія Михайловича: АДРЕСА_1) легковий автомобіль марки SKODA OCTAVIA SLX, червоного кольору, 1998 року випуску, тип кузова - седан-В, бензин, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 4, 5, 7 ст. 75 цього ж кодексу обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

5. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

7. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для господарського суду.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказані обставини були встановлені ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.12.2016 р. у справі № 5011-28/10974-2012 та ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.03.2017 р. у справі № 755/17515/16-ц.

Крім того, Дніпровський районний суд м. Києва у своїй ухвалі від 28.03.2017 р. у справі № 755/17515/16-ц встановив та зазначив, що легковий автомобіль марки SKODA OCTAVIA SLX, червоного кольору, 1998 року випуску, тип кузова - седан-В, бензин, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3, починаючи з 13.11.2013 року мав бути включений до ліквідаційної маси та переданий у відання ліквідатора ТОВ НДТЦ „Ротор"; щодо нього скасовувались всі арешти (в тому числі й згідно акту опису й арешту майна від 20.09.2011 року) та інші обмеження щодо розпорядження майном банкрута; розпоряджатись майном (в тому числі визначати особу-зберігача, відчужувати, передавати в користування, тощо) належним ТОВ НДТЦ „Ротор" мав право виключно ліквідатор банкрута; на майно ТОВ НДТЦ „Ротор" поширюється правовий режим ліквідаційної маси банкрута, яке має знаходитись у віданні виключно ліквідатора. Транспортний засіб SKODA OCTAVIA SLX, станом на 28.03.2017 року, залишається не переданим ТОВ НДТЦ „Ротор", а посадовими особами відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ не вжиті в повному обсязі заходи направлені на повернення даного транспортного засобу, не здійснено виїзд за місцем проживання зберігача; не встановлено місцезнаходження транспортного засобу (як фактичне, так і адреса зберігання визначена виконавцем на момент зміни зберігача); не встановлено теперішній технічний стан транспортного засобу та його відповідність тому опису, який був наведений в акті від 20.09.2011 року; не встановлено на якій підставі акт приймання-передачі транспортного засобу між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 укладався у м. Києві; не перевірено отримання вимоги ОСОБА_2 та не встановлено причин не виконання вказаної вимоги у строк визначений державним виконавцем; не вжито заходів направлених на притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за невиконання законних вимог державного виконавця та перешкоджання ним у проведенні виконавчих дій.

Отже, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини є доведеними і не підлягають доказуванню на підставі ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідачів на свою користь 95 478, 00 грн збитків, завданих незаконними рішеннями та діями посадових осіб Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції (Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області) у вигляді ринкової вартості визначеної станом на 15.03.2017 року транспортного засобу, а саме - легкового автомобіля марки SKODA OCTAVIA SLX, червоного кольору, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 належного банкруту - позивачу, у зв?язку із безпідставним невиконанням відповідачем-1 свого обов'язку щодо повернення транспортного засобу а саме - легкового автомобіля марки SKODA OCTAVIA SLX, червоного кольору, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, належного позивачу. Вартість транспортного засобу, а саме - легкового автомобіля марки SKODA OCTAVIA SLX, червоного кольору, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, у розмірі 95 478, 00 грн визначена станом на 15.03.2017 р. відповідно до звіту про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості без врахування ПДВ транспортного засобу, а саме SKODA OCTAVIA SLX, реєстраційний державний номер НОМЕР_2, що належить ТОВ НДТЦ „Ротор", станом на 15.03.2017 р., виконаного ПП „Ажіо".

З приводу вказаної позовної вимоги позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ст. 57 Закону України „Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

2. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

3. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

4. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

5. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

6. Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

7. Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений державним виконавцем, але не раніше ніж через п'ять днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту.

8. Виявлені під час опису цінні папери, ювелірні та інші побутові вироби із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, а також лом і окремі частини таких виробів, на які накладено арешт, підлягають обов'язковому вилученню і не пізніше наступного робочого дня передаються на зберігання установам Національного банку України, які зобов'язані прийняти їх на безоплатній основі. Арешт на цінні папери накладається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 59 цього ж закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.

2. Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення або зменшення цінності внаслідок користування.

3. У разі якщо зберігачем призначено іншу особу, крім боржника або члена його сім'ї, він одержує за зберігання майна винагороду, розмір якої визначається угодою між зберігачем та державним виконавцем.

4. Порядок і умови зберігання зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону майна, на яке накладено арешт, встановлюються Національним банком України за погодженням з Міністерством фінансів України, іншого майна - Міністерством юстиції України.

5. Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1173 цього ж кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 цього ж кодексу передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно з ст. 950 цього ж кодексу за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

2. Професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця.

3. Зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності.

Відповідно до ст. 951 цього ж кодексу збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем:

1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості;

2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

2. Якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

Статтею 954 цього ж закону передбачено, що положення цієї глави застосовуються до зберігання, яке здійснюється на підставі закону, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 ст. 225 цього ж кодексу передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини боржника у заподіянні збитків.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У процесі розгляду справи, позивачем у відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду усіх достатніх, належних та допустимих доказів, що б підтверджували наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме факт заподіяння відповідачем-1 вказаних збитків позивачу, тобто усіх достатніх, належних та допустимих доказів, що б підтверджували втрату чи знищення відповідачем-1 чи третьою особою спірного транспортного засобу, що належить позивачу.

Як вбачається із матеріалів справи та із матеріалів виконавчого провадження № 27341267, у вказаних матеріалах відсутні будь-які належні та допустимі докази, а саме документи складені після винесення, в процесі та за результатами виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 14.12.2016 р. у справі № 5011-28/10974-2012 та ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 28.03.2017 р. у справі № 755/17515/16-ц, що підтверджували б втрату чи знищення відповідачем-1 чи третьою особою спірного транспортного засобу, що належить позивачу, і відповідно підтверджували б неможливість виконання вищевказаних судових рішень.

Докази, додані позивачем до позовної заяви при зверненні в суд та надані ним у процесі розгляду справи і наявні у матеріалах справи, а саме матеріали виконавчого провадження № 27341267 та інші документи, на підтвердження факту втрати спірного транспортного засобу, що належить позивачу, не є належними та допустимими доказами, що однозначно підтверджують факт втрати відповідачем-1 чи третьою особою спірного транспортного засобу, а відповідно такі докази лише підтверджують факти передачі Відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції на зберігання фізичній особі ОСОБА_2 спірного транспортного засобу та невиконання останніми свого обов'язку щодо повернення із зберігання спірного транспортного засобу позивачу і невжиття Відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції (Києво-Святошинського районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області) всіх необхідних заходів щодо повернення і вилучення у фізичної особи ОСОБА_2 спірного транспортного засобу для наступної передачі позивачу, тощо.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, позивач не звертався в суд із відповідним позовом до Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції (Києво-Святошинського районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області) та фізичної особи ОСОБА_2 для захисту своїх цивільних речових прав як власника спірного транспортного засобу щодо його примусового витребування чи іншими способами захисту.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що самі лише обставини щодо невиконання Відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції (Києво-Святошинського районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області) та фізичною особою ОСОБА_2 свого обов'язку щодо повернення із зберігання спірного транспортного засобу позивачу чи невжиття Відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції (Києво-Святошинського районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області) всіх необхідних заходів щодо повернення і вилучення у фізичної особи ОСОБА_2 спірного транспортного засобу для наступної передачі позивачу, та відсутність будь-яких належних та допустимих доказів, а саме документів складених після винесення, в процесі та за результатами виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 14.12.2016 р. у справі № 5011-28/10974-2012 та ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 28.03.2017 р. у справі № 755/17515/16-ц, не є достатньою підставою для висновку суду про втрату спірного транспортного засобу, що належить позивачу, і відповідно не є підставою для виникнення у позивача у відповідності до вищевказаних положень Цивільного кодексу України права на стягнення збитків за таку втрату його спірного транспортного засобу, а тому даний позов позивача до відповідачів про стягнення 95 478, 00 грн збитків, завданих втратою спірного транспортного засобу належного позивачу, без встановлення достатніми, належними та допустимими доказами факту втрати такого транспортного засобу є передчасним.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що, як було встановлено судом у процесі розгляду справи, недоведеними є факти заподіяння відповідачем-1 вказаних збитків позивачу, тобто факти втрати або знищення відповідачем-1 чи третьою особою спірного транспортного засобу, що належить позивачу, то у суду відсутні правові підстави для застосування такої міри відповідальності до відповідачів, як стягнення збитків, через відсутність всього складу цивільного правопорушення, а тому позовна вимога позивача про стягнення із відповідачів 95 478, 00 грн збитків, завданих (понесених) позивачем у зв'язку безпідставним невиконанням відповідачем-1 свого обов'язку щодо повернення із зберігання спірного транспортного засобу належного позивачу, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини, викладені у позовній заяві позивача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, його позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

27 квітня 2018 р.