ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.05.2018 Справа № 905/501/18

Господарський суд Донецькї області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Керівника Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області (85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Центральна, 148)

до відповідача 1: Селидівської міської ради Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. К. Маркса, 8, )

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Козацька, буд. 39, )

про визнання незаконним рішення №7/11-452 від 17.08.2016р., визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 02.09.2016р. та зобовязання повернути земельну ділянку , -

За участю представників сторін:

прокурор: Алекаєв Ю.В. - за посвідченням № 042342 від 29.03.2016р.;

від відповідача 1: не зявився;

від відповідача 2: не зявився.

Розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 222 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 14.05.2018р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Керівник Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області, м. Покровськ, Донецька область звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Селидівської міської ради Донецької області, м. Селидове, Донецька область та Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія, м.Селидове, Донецька область Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія, м.Селидове, Донецька область.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що рішення Селидівської міської ради Донецької області № №7/11-452 від 17.08.2016р. Про передачу в оренду земельних часток (паїв) (відумерла спадщина) товариству з обмеженою відповідальністю Таврія прийнято з порушенням вимог статті 134 Земельного кодексу України без проведення земельних торгів.

Ухвалою від 20.03.2018р. господарським судом Донецької області прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 17.04.2018р.

Листом керівника апарату господарського суду Донецької області від 16.04.2018р. сторін повідомлено про те, що у звязку з перебуванням судді Мельниченко Ю.С. у відпустці з 10.04.2018р., судове засідання, призначене на 17.04.2018р., не відбудеться; питання щодо призначення дати наступного судового засідання з розгляду вказаної заяви буде вирішено в терміновому порядку після повернення судді Мельниченко Ю.С. з відпустки.

Ухвалою суду від 25.04.2018р. господарським судом Донецької області призначено підготовче судове засідання на 07.05.2018р.

Ухвалою суду від 07.05.2018р. закрито підготовче провадження у справі №905/501/18 та призначено розгляд справи по суті на 14.05.2018р.

Прокурор в судове засідання зявився, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача 1 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, однак відзив на позов не надав та про причини неявки не повідомив.

Представник відповідача 2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, однак відзив на позов не надав та про причини неявки не повідомив.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 01.12.2014р. по справі № 242/3327/14-ц (провадження № 2-о/242/106/14) визнано відумерлою спадщину у вигляді земельної ділянки (паю) в розмірі 6,53 гектар, на яку померлому ОСОБА_1 видано сертифікат на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Україна» ДН №0235471 та визнано за територіальною громадою Селидівської міської ради право власності на земельну частку (пай) в розмірі 6,53, вартістю 61421,01 грн.

Рішенням Селидівської міської ради від 23.03.2016р. № 7/6-199/2 «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) (відумерла спадщина) територіальній громаді м. Селидового в особі Селидівської міської ради» було вирішено затвердити проект землеустрою щодо організації території земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) (відумерла спадщина) територіальній громаді м. Селидового в особі Селидівської міської ради, юридична адреса: м. Селидове, вул. К. Маркса, 8.

Також зазначеним рішенням вирішено територіальній громаді м. Селидового в особі Селидівської міської ради, код ЄДРПОУЦ 04052962, оформити право комунальної власності на земельну ділянку (земельну частку (пай) (відумерла спадщина) з кадастровим номером :01:000:0002, площею 4,9496 га, яка розташована на території Селидівської міської ради Донецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до вимог чинного законодавства.

17.08.2016 р. Селидівською міською радою Донецької області було прийнято рішення №7/11-452 Про передачу в оренду земельних часток (паїв) (відумерла спадщина) товариству з обмеженою відповідальністю Таврія, згідно п. 1 якого передано товариству з обмеженою відповідальністю Таврія в оренду земельні частки (паї) (відумерла спадщина) з кадастровими номерами:

- :01:000:1032, площею 4,9676 га,

- :01:000:0002, площею 4,9496 га,

розташовані на території Селидівської міської ради в колишньому КСП «Україна», для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років з орендною платою у розмірі 470,33 грн. (чотириста сімдесят грн.. 33 коп.) кожна щомісяця, що становить 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Селидівської міської ради (згідно з додатком).

Пунктом 2 вказаного рішення зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю Таврія в місячний термін укласти договір оренди землі з міською радою та здійснити державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.

02.09.2016р. між Селидівською міською радою (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Таврія (далі - орендар) було укладено договір оренди землі № 132 (далі договір).

Відповідно до п. 1. договору орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення Селидівської міської ради, яка знаходиться на території Селидівської міської ради (рішення Селидівської міської ради від 17.08.2016р. №7/11-452).

В оренду передається земельна ділянка площею 4,9496 га, у тому числі 4,9496 га рілля (п. 2 договору).

Відповідно до п. 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 188 131 гривня 14 копійок (витяг з документації із землеустрою про вартість сільськогосподарських угідь від 16.03.2016р. №281).

Згідно п. 8 договору договір укладено на десять років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 470 грн. 33 коп. (чотириста сімдесят грн. 33 коп.) щомісяця, що становить 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п. 9 договору).

Відповідно до п. 15 договору земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Цільове призначення земельної ділянки за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (п.16 договору).

Згідно п. 18 договору передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту землеустрою. Підставою розроблення технічної документації із землеустрою є рішення Селидівської міської ради від 16.10.2015р. №6/67-1577/2. Організація розроблення технічної документації із землеустрою і витрати, повязані з цим, покладаються на орендаря.

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 43 договору).

Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений відбитком печаток.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 113932210 від 14.02.2018р. даний договір зареєстрований 12.09.2016р.

Згідно акту приймання-передачі б/н від 02.09.2016р. орендодавець передав, а орендар прийняв в строкову оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 4,9496 га з кадастровим номером :01:000:0002 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Прокурор наполягав на тому, що Селидівською міською радою Донецької області прийнято рішення №№7/11-452 Про передачу в оренду земельних часток (паїв) (відумерла спадщина) товариству з обмеженою відповідальністю Таврія, а в подальшому 02.09.2016р. укладено договір оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,9496 га з кадастровим номером :01:000:0002 без проведення земельних торгів, що є порушенням вимог чинного земельного законодавства.

Аналізуючи матеріали справи та оцінюючи їх у сукупності, судом враховується таке.

Статтею 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 123 Земельного кодексу України встановлений порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

У переліку, встановленому ч. 2, 3 ст. 134 Земельного кодексу України не зазначено випадків надання в оренду земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва юридичним особам без проведення земельних торгів.

Частиною ч. 1 ст. 135 та ч. 5 ст. 137 Земельного кодексу України передбачено, що земельні торги проводяться у формі аукціону у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 4,9496 га, яка передана ТОВ Таврія на підставі договору оренди землі від 02.09.2016р. є ділянкою сільськогосподарського призначення, а тому необхідною умовою для її передачі в оренду мало бути проведення земельних торгів, за результатами яких укладається договір оренди.

Недотримання цієї процедури є порушенням органом місцевого самоврядування господарської компетенції під час укладення договору оренди землі.

Правова позиція з вказаного питання викладена в постанові Верховного Суду України від 03.06.2014 у справі №3-22гс14.

Згідно зі ст. 24 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Згідно зі статтею 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, підставами для визнання правового акту органу державної влади недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Як було встановлено судом, рішення Селидівської міської ради Донецької області №7/11-452 від 17.08.2016р. Про передачу в оренду земельних часток (паїв) (відумерла спадщина) товариству з обмеженою відповідальністю Таврія в частині передачі в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю Таврія земельної ділянки площею 4,9496 га з кадастровим номером :01:000:0002, суперечить вимогам ст.123, 124, ст.135, ст. 137 Земельного кодексу України.

Відповідно до пункту 10 статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог прокурора в частині визнання недійсним рішення Селидівської міської ради Донецької області №7/11-452 від 17.08.2016р. Про передачу в оренду земельних часток (паїв) (відумерла спадщина) товариству з обмеженою відповідальністю Таврія в частині передачі в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю Таврія земельної ділянки площею 4,9496 га з кадастровим номером :01:000:0002.

Також прокурором заявлено вимоги про визнання недійсним договору оренди землі від 02.09.2016р., укладеного між Селидівською міською радою Донецької області та Товариством з обмеженою відповідальністю Таврія та зобовязання повернути до Селидівської міської ради Донецької області земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:002, площею 4,9496 га вартістю 188131,14 грн.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів.

Згідно п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними № 11 від 29.05.2013р. вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. А саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, суд погоджується з доводами прокурора і вважає їх обґрунтованими в частині того, що оскільки оскаржуване рішення Селидівської міської ради Донецької області №7/11-452 від 17.08.2016р. Про передачу в оренду земельних часток (паїв) (відумерла спадщина) товариству з обмеженою відповідальністю Таврія в частині передачі в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю Таврія земельної ділянки площею 4,9496 га з кадастровим номером :01:000:0002, на виконання якого укладено договір оренди землі від 02.09.2016р., підлягають визнанню недійсними, то і вказаний договір оренди землі також підлягає визнанню недійсним.

Також судом встановлено, що вимога прокурора про зобовязання ТОВ Таврія повернути до Селидівської міської ради Донецької області земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0002, площею 4,9496 га вартістю 188131,14 грн. повязана з правом користування ТОВ Таврія, цією земельною ділянкою.

Статтею 216 Цивільного кодексу України закріплено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0002, площею 4,9496 га вартістю 188131,14 грн. підлягає поверненню Селидівській міській раді Донецької області.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідачів, відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на їх неправильні дії, що призвели до виникнення спору та змусили прокурора звернутися до суду.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 24, п.10 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, ст.ст. 3, 116, 123, ч. 2 ст. 124, ст. ст.. 134, 135, 137 Земельного кодексу України, ст. ст. 21, 203, 215, 216, 393 Цивільного кодексу України, ст. ст. 207, 208 Господарського кодексу України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, ч. 4 ст.75, ст.ст. 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-238, 240, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Керівника Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області, м.Покровськ, Донецька область до Селидівської міської ради Донецької області, м. Селидове, Донецька область та Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія, м.Селидове, Донецька область про визнання незаконним рішення №7/11-452 від 17.08.2016р., визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 02.09.2016р. та зобовязання повернути земельну ділянку задовольнити.

Визнати незаконним рішення Селидівської міської ради Донецької області №7/11-452 від 17.08.2016р Про передачу в оренду земельних часток (паїв) (відумерла спадщина) товариству з обмеженою відповідальністю Таврія в частині передачі в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю Таврія земельної ділянки площею 4,9496 га з кадастровим номером :01:000:0002.

Визнати недійсним договір від 02.09.2016р. оренди земельної ділянки площею 4,9496 га вартістю 188131,14 грн. з кадастровим номером :01:000:0002, укладений між Селидівською міською радою Донецької області та Товариством з обмеженою відповідальністю Таврія та зареєстрований у відділі державної реєстрації Новогродівської міської ради за № 16338045.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю Таврія (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Козацька, буд. 39, ) повернути до Селидівської міської ради Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. К. Маркса, буд. 8, ) земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0002, площею 4,9496 га вартістю 188131,14 грн.

Стягнути з Селидівської міської ради Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. К. Маркса, буд. 8, ) на користь прокуратури Донецької області (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Університетська, 6; р/р 6251, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ) судовий збір в сумі 3172 грн. 99 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Таврія (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Козацька, буд. 39, ) на користь прокуратури Донецької області (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Університетська, 6; р/р 6251, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ) судовий збір в сумі 3172 грн. 98 коп.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 14.05.2018р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15.05.2018р.

Суддя Ю.С. Мельниченко