ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року Справа № 923/200/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. за участю секретаря судових засідань Головльової Є.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Херсонського міського центру зайнятості (місто Херсон),

до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області (місто Херсон),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 (місто Херсон),

про стягнення 24 273 грн. 94 коп.

за участю представників:

позивача - Федорченко А.М., представник, дов. № 06-20/32 від 03.01.18р.;

відповідача - Холодкова Ю.М., представник, дов. № 1131/08 від 01.02.18р.;

третьої особи - не прибув.

Позивач звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача грошові кошти, отримані ОСОБА_2, як допомога по безробіттю, в сумі 24273 грн. 94 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст. 177, 1166, 1173, 1192 Цивільного кодексу України, ст. 1, 22, 43, 44 Закону України «Про зайнятість населення», ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2013 № 198, Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної, політики України від 15.06.2015 року № 613, зареєстрованого в Мін'юсті України 09.07.2015 року за № 821/27266.

Представник позивача під час судового розгляду справи по суті підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

Відповідач, під час судового розгляду справи по суті заперечував проти позовних вимог, відповідно до відзиву на позовну заяву, посилаючись на наступні обставини:

пенсія ОСОБА_2 була призначена на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2016 року, починаючи з 07.05.2015 року;

на момент звернення ОСОБА_2 відносився до категорії осіб, які зазначені в п. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення". Рішення суду за яким було призначено пенсію набрало законної сили лише в січні 2016 року. Управління відмовляючи в призначенні пенсії керувалось виключно Законами України та нормативно - правовими актами, які регулюють процес призначення пенсії в Україні. Даним рішенням суду зобов'язано призначити пенсію ОСОБА_2, але не визнано дії протиправними щодо призначення та виплати Херсонським міським центром зайнятості допомоги по безробіттю;

ОСОБА_2 звертаючись до центру зайнятості і отримуючи допомогу як безробітний знав, що в суді перебуває його позовна заява про зобов'язання призначити пенсію з 07.05.2015 року, а тому повинен був передбачити можливі варіанти вирішення даного спору та повідомити про це працівників центру зайнятості, що не було ним зроблено, крім того рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 30.09.2015 по справі № 667/6536/15-а позовні вимоги було задоволено, а виплата допомоги по безробіттю розпочалася з 04.08.2015 і продовжувалась по 21.02.2016 року;

саме на Позивача покладено обов'язок перевірки та розслідування страхових випадків та обгрунтованість виплат, проте ним не було вжито жодних заходів;

позивачем не надано доказів, котрі б свідчили про наявність будь-яких правових зв'язків між відповідачем та позивачем, порушення його цивільного права, доводи позивача, на думку відповідача, не вказують на причинно- наслідковий зв'язок між діями Управління та виплатами ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 24273,94грн., що є обов'язковою умовою для стягнення позадоговірної шкоди відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України;

Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено відповідальність роботодавців та застрахованої особи за порушення норм законодавства про працю, головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області не є ні роботодавцем ні застрахованою особою.

Справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті оголошувались перерви з 10.04.18 до 03.05.18 та з 03.05.18 до 10.05.18.

У судовому засіданні 10.05.18 оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Заслухавши пояснення учасників справи, що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

До Херсонського міського центру зайнятості (надалі за текстом рішення - Центр зайнятості, Позивач) за сприянням у працевлаштуванні звернувся ОСОБА_2 (надалі за текстом рішення - Третя особа), якому наказом центру зайнятості від 14.04.2015 року № НТ150414, на підставі його заяви від 14.04.2015 року про надання статусу безробітного, надано статус безробітного з 14.04.2015 року та призначено вдплату дштомоги по безробіттю з 21.04.2015 року згідно наказу центру центру зайнятості від 21.04.2015 року № НТ150421. Розпочато виплату допомоги по безробіттю з 04.08.2015 року наказом центру зайнятості від 04.08.2015 року № НТ150804.

З правами та обов'язками ОСОБА_2 ознайомлений під особистий підпис 14.04.2015 року, що відображено в заяві про надання статусу безробітного.

Наказом центру зайнятості від 22.02.2016 року № НТ160222 прийнято рішення припинити виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_2 у зв'язку із поданням безробітним заяви про припинення реєстрації.

За результатами верифікації інформації центром зайнятості було виявлено, що ОСОБА_2, за даними Пенсійного фонду України, в період перебування на обліку в центрі зайнятості отримував пенсію. До управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні (надалі за текстом рішення - УПФУ в м. Херсоні, Відповідач) було надіслано запит щодо уточнення періоду та виду пенсії.

На підставі викладеного та відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, згідно листа-відповіді УПФУ в м. Херсоні від 21.12.2016 року № 29200/02 встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Пенсійному фонді України та отримує пенсію за вислугою років з 07.05.2015 року.

За результатами перевірки складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 07.02.2017 року № 59/П.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона по справі № 667/6536/15-а від 30.09.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до УПФУ в м. Херсоні - задоволено, визнано протиправним та скасувано рішення (протокол від 07.08.2015 року за № 102) УПФУ в м. Херсоні, зобов'язано УПФУ в м. Херсоні зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», період служби в Національній академії внутрішніх справ України з 01.08.1992 року по 19.07.1995 року (ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона по справі № 667/6536/15-а від 15.03.2016 року виправлено описку в тексті вищезазначеної постанови від 30.09.2015 року), зобов'язано УПФУ в м. Херсоні призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугою років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 07.05.2015 року.

У період перебування на обліку в центрі зайнятості ОСОБА_2 отримав матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю в розмірі 24273 грн. 94 коп. (Двадцять чотири тисячі двісті сімдесят три гривні дев'яносто чотири копійки) за період з 04.08.2015 року по 21.02.2016 року.

Станом на момент звернення до центру зайнятості з метою пошуку роботи та в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітного ОСОБА_2 пенсія не призначалася та відповідно не було обставин, що унеможливлювали визнання особи безробітною.

Внаслідок дій УПФУ в м. Херсоні щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні пенсії за вислугою років (як зазначено в постанові Комсомольського районного суду м. Херсона по справі № 667/6536/15-а від 30.09.2015 року) та у зв'язку з поданням УПФУ в м. Херсоні апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, яку було відкликано УПФУ в м. Херсоні, що призвело до реалізації права на отримання пенсії після припинення реєстрації у зв'язку з поданням ОСОБА_2 заяви від 22.02.2016 року. Центру зайнятості завдано майнової шкоди, оскільки він перебував на обліку та отримував допомогу по безробіттю у період з 04.08.2015 року по 21.02.2016 року.

Центром зайнятості направлено претензію до УПФУ в м. Херсоні від 15.02.2017 року № 06-23/496 про відшкодування матеріальної шкоди та запропоновано добровільно повернути кошти центру зайнятості отримані ОСОБА_2, як допомога по безробіттю.

УПФУ в м. Херсоні вищевказаний борг перед центром зайнятості не визнано. Станом на момент звернення до суду з позовною заявою кошти Херсонському міському центру зайнятості не повернуті.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо вимог позивача на підставі того, що останнім не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та шкодою, завданою позивачу, що є обов'язковою умовою для стягнення позадоговірної шкоди відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України.

Частинами 1 і 2 статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Положеннями статті 1173 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

При цьому відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів, тобто і при випадковому завданні.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Суб'єктами відповідальності, відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України є органи державної влади або місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 7 зазначеного Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Отже, Головне управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області є органом виконавчої влади, тобто суб'єктом відповідальності в розумінні статті 1173 Цивільного кодексу України.

Таким чином, позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди, має довести наявність лише трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

відповідно до частини 1 статті 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

У відповідності до частини 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії.

Положенням пункту 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються під час розгляду інших справ, у яких приймають участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона по справі № 667/6536/15-а від 30.09.2015 року визнано неправомірними дії УПФУ в м. Херсоні щодо відмови Третій особі у призначенні пенсії за віком на пільговим умовах. Саме ця неправомірна відмова призвела до безпідставного нарахування та виплати Третій особі допомоги по безробіттю, оскільки на момент звернення останнього до позивача з заявами про надання статусу безробітного, підстав для відмови у наданні такого статусу не було.

Таким чином, своїми неправомірним діями відповідач завдав матеріальну шкоду у розмірі отриманої Третьою особою допомоги по безробіттю в загальній сумі 24 273, 94 грн.

Положеннями пункту 2 частини 1 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону. Отже, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем не добровільно, а на виконання вимог Закону України «Про зайнятість населення», і така виплата відповідно до частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення», пункту 7 частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» не здійснювалася би у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії Третій особі, що свідчить про завдання шкоди позивачу та наявність причинного зв'язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою.

Враховуючи вищенаведене, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірний дій цього державного органу, наявність шкоди та причинного зв'язку між неправомірними діями та заподіяною шкодою. При цьому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиціальне значення для справи про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 13 лютого 2018 року у справі № 915/282/17.

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 74, 76 - 79 ГПК України:

«Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.»

На підставі викладених обставин, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що права та інтереси, за захистом яких мало місце звернення позивача до суду, були порушені, тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, проти позовних вимог не приймаються судом до уваги.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. 232 - 241 Господарського процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області (адреса місцезнаходження: 73027, місто Херсон, вулиця Комкова, будинок 76-А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 21295057) на користь Херсонського міського центру зайнятості (адреса місцезнаходження: 73027, місто Херсон, вулиця Р. Люксембург, будинок 7-А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 35219574) 24273грн.94коп. отриманих ОСОБА_2, як допомога по безробіттю, 1762грн.00коп. витрат по сплаті судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

(Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду).

Дата складання повного рішення 14 травня 2018 р.

Суддя Ю.В. Гридасов