ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" травня 2018 р.           м. Київ            Справа № 911/510/18

Суддя Д.Г.Заєць, розглянувши заяву Селянського фермерського господарства «Тризуб» б/н, б/д про забезпечення позову (що міститься у прохальній частині позовної заяви) шляхом накладення арешту на земельні ділянки.

відповідно до позовної заяви Селянського фермерського господарства «Тризуб», с. Веприк, Київська область

до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, м. Київ

третя особа Фастівська районна державна адміністрація Київської області, м. Фастів, Київська область

про визнання договору оренди землі поновленим, визнання додаткової угоди укладеною

без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява б/н, б/д (вх.№974/18 від 08.05.2018 року) Селянського фермерського господарства «Тризуб» до Головного управління Держгеокадастру у Київській області за участю третьої особи Фастівської районної державної адміністрації Київської області про визнання договору оренди землі поновленим, визнання додаткової угоди укладеною.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки: :02:006:0067, :02:006:0068, :02:006:0062, :02:006:0064, :02:006:0054, :02:006:0069, :02:006:0065, :02:006:0066, :02:006:0053, :02:006:0052, :02:006:0051, :02:006:0061, :02:006:0060, :02:006:0059, :02:006:0058, :02:006:0050, :02:006:0057, :02:006:0056, :02:006:0049, :02:006:0048, :02:006:0047, :02:006:0046, :02:006:0055, :02:006:0063, які утворені внаслідок поділу орендованої земельної ділянки з кадастровим номером :02:006:0044.

Згідно ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (постанова Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26 грудня 2011 року).

Розглянувши заяву Селянського фермерського господарства «Тризуб» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, судом встановлено наступне.

В обґрунтування поданої заяви, заявник послався на лист ПП «Землевпорядний центр АО» б/н, б/д, в якому повідомляється, що на момент складення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області з кадастровим номером :02:006:0044 площею 48,5851 га встановлено, що на місці розміщення зазначеної земельної ділянки вже зареєстровані інші земельні ділянки (з кадастровими номерами згідно зазначеного у листі переліку). Також, заявник зазначає, що з публічної кадастрової карти вбачається, що відповідачем змінено цільове призначення орендованої земельної ділянки.

Заявник вважає, що невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до того, що позивачу необхідно буде в подальшому докласти значних зусиль та витрат для відновлення його прав, свобод та інтересів.

Однак, у заяві про забезпечення позову заявником не наведено доводів в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, а лише є припущення щодо ймовірності виникнення обставин, які можуть призвести до невиконання у подальшому судового рішення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заявник не надав суду будь-яких документальних доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В порушення зазначених вимог процесуального законодавства, заява про вжиття заходів до забезпечення позову не містить мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд може дійти висновку щодо обґрунтованості вимог заявника стосовно забезпечення позову та імовірність утруднення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів. В заяві про забезпечення позову містяться лише загальні міркування заявника про очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, без надання будь-яких доказів та без зазначення фактичних обставин, на підтвердження викладеного в заяві.

Заявником не доведено, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, заявляючи про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, заявник не навів обставин, з якими законодавство пов’язує необхідність для їх вжиття та не підтвердив їх письмовими та належними доказами, а отже, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Тому, заява Селянського фермерського господарства «Тризуб» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 136, 137, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Селянського фермерського господарства «Тризуб» б/н, б/д (яка міститься в прохальній частині позовної заяви) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:006:0067, :02:006:0068, :02:006:0062, :02:006:0064, :02:006:0054, :02:006:0069, :02:006:0065, :02:006:0066, :02:006:0053, :02:006:0052, :02:006:0051, :02:006:0061, :02:006:0060, :02:006:0059, :02:006:0058, :02:006:0050, :02:006:0057, :02:006:0056, :02:006:0049, :02:006:0048, :02:006:0047, :02:006:0046, :02:006:0055, :02:006:0063, які утворені внаслідок поділу орендованої земельної ділянки з кадастровим номером :02:006:0044.

2. Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання у відповідності до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області у порядку, встановленому ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 17.05.2018 року.

Суддя                                 Д.Г. Заєць