УХВАЛА

м. Київ

16.05.2018Справа № 910/5970/18

За заявою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.

про забезпечення позову

у справі № 910/5970/18

за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.

до товариства з обмеженою відповідальністю «ТФ «Експрес-Авіа»

про стягнення 2 962,72 грн.

Суддя Удалова О.Г.

без повідомлення учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ТФ «Експрес-Авіа» (далі - відповідач) про стягнення 2 962,72 грн.

У вищевказаному позові позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором банківської гарантії № ГВ-2007467 від 24.02.2012, а саме заборгованість за простроченою комісією у розмірі 2 962,72 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач одночасно подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача в межах ціни позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що відповідач протягом тривалого часу не сплачує заборгованість. У зв'язку з цим, позивач стверджує, що є всі підстави вважати, що подання зазначеного позову може спонукати відповідача до створення умов, які будуть заважати чи унеможливлять виконання рішення суду, оскільки відповідач може вільно розпоряджатися своїм майном або грошовими коштами і у будь-який момент може відчужити належне йому рухоме/нерухоме майно іншим особам, або витратити грошові кошти, в тому числі зняти їх з рахунків в банківських установах, якщо такі у нього наявні.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд зазначає, що заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Важливою обставиною під час вжиття заходів забезпечення позову є пов'язаність відповідних дій відповідача та шкідливих результатів від їх вчинення з відповідним предметом позову та правами, з метою захисту яких такий позов подано.

Поряд з цим, за приписами ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

У порушення наведених вимог закону, захід забезпечення позову, обраний позивачем, не є співмірним та адекватним, тобто не відповідає заявленим позовним вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Зокрема, у заяві про вжиття заходів забезпечення позову позивач просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача в межах ціни позову, що тягне за собою заборону відчужувати таке майно, у той же час, предметом позову є вимога про стягнення грошових коштів - заборгованості в розмірі 2 962,72 грн. Поряд з цим, позивачем не доведена відсутність у відповідача рахунків в інших банківських установах, а також відсутність у відповідача грошових коштів в розмірі, достатньому для задоволення вимог позивача в разі визнання судом його вимог обґрунтованими та задоволення позову.

Таким чином, в обґрунтування поданої заяви позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову шляхом арешту усього рухомого та нерухомого майна відповідача в межах ціни позову, а обставини, наведені позивачем в обґрунтування заяви про забезпечення позову, не є такими, що в розумінні ст. 136 Господарського процесуального кодексу України свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення позивача можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову, про які просить позивач.

За таких обставин, зважаючи на те, що предметом даного спору є вимоги про стягнення грошових коштів, і такі вимоги не пов'язані безпосередньо з рухомим майном (окрім грошових коштів) та нерухомим майном відповідача, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої позивачем заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно товариства з обмеженою відповідальністю «ТФ «Експрес-Авіа» в межах ціни позову.

Ухвала набирає законної сили 16.05.2018 та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 256 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст ухвали складено 16.05.2018.

Суддя О.Г. Удалова