РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2018 Справа № 910/19873/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Приватного підприємства "Газпостач"

до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної Марини Анатоліївни

про визнання протиправним та скасування рішення

за участю представників:

від позивача: від відповідача:Зеленковський О.О., довіреність № б/н від 19.10.17 р. Тищенко К.О., довіреність № 131 від 19.03.18 р.
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Приватне підприємство "Газпостач" (далі - ПП "Газпостач") з позовом до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної Марини Анатоліївни (далі - ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", ПАТ "ВіЕйБі Банк") про визнання протиправним та скасування рішення у формі повідомлення № 11/2-27438 від 29.08.2015 р. про нікчемність договорів про внесення змін до кредитного договору № 11-2014 від 08.01.2014 р., а саме: договору про внесення змін від 17.02.2014 р., договору про внесення змін від 17.03.2014 р., договорів про внесення змін від 15.04.2014 р., договору про внесення змін від 30.04.2014 р., договору про внесення змін від 15.05.2014 р., договору про внесення змін від 16.06.2014 р., договору про внесення змін від 15.07.2014 р., договору про внесення змін від 14.08.2014 р., договорів про внесення змін від 15.08.2014 р., договору про внесення змін від 15.09.2014 р., договору про внесення змін від 15.10.2014 р..

У обґрунтування заявлених позовних вимог ПП "Газпостач" зазначає, що відповідач необґрунтовано та безпідставно прийняв рішення про нікчемність вищенаведених правочинів, оскільки висновок відповідача про надання позивачу певних переваг (пільг) при укладенні вказаних угод не відповідає дійсності. Крім цього, позивач стверджує, що посилання відповідача на ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як на підставу визнання договорів нікчемними, суперечить вимогам чинного законодавства України з огляду на те, що повідомлення про нікчемність правочину прийнято під час процедури ліквідації банку, а не під час дії тимчасової адміністрації.

У позові ПП "Газпостач" просить визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. (далі - уповноважена особа Фонду), викладене у формі повідомлення № 11/2-27438 від 29.08.2015 р.

Провадження у справі за вказаним позовом було порушено ухвалою господарського суду міста Києва від 15.11.2017 р.

Згідно з ухвалою господарського суду міста Києва від 22.01.2018 р. та відповідно до Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в новій редакції, що набрала чинності 15.12.2017 р., розгляд справи вирішено здійснювати у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання, сторонам надано строк для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов'язків.

У судовому засіданні представник позивача вимоги заявлені підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача надав відзив на позов, проти задоволення вимог позивача заперечував, вказав, що рішення про нікчемність правочину відповідає приписам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Щодо форми визнання нікчемним договору зазначив, що вказаним Законом не передбачено жодних дій, які необхідно вчинити уповноваженій особі для визнання правочинів нікчемними, правочин є нікчемним у силу прямої вказівки закону та не потребує додаткового визнання цього факту в будь-якій формі, нікчемність правочину достатньо лише виявити або забезпечити таке виявлення нікчемного правочину та зафіксувати даний факт, тому управлінське рішення у формі наказу про визнання нікчемними правочинів відповідачем не видавалося. З указаних підстав просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 08.01.2014 р. між ПП "Газпостач" (позичальник) та ПАТ "ВіЕйБі Банк" (кредитор) був укладений кредитний договір № 11-2014 від 08.01.2014 р. (далі - кредитний договір), відповідно до якого кредитор зобов'язувався надати позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 110 000 000,00 грн, а позичальник зобов'язувався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісію, можливі штрафні санкції та інші платежі, передбачені цим договором, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором (п. 1.1). Процентна ставка за користування кредитом становить 25 % річних (п. 1.2), кінцевий термін погашення кредиту позичальником встановлений 06.01.2015 р. включно (п. 1.3), проценти за користування кредитом позичальник сплачує щомісяця, не пізніше 15 календарного числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані, та остаточно при погашенні кредиту (п. 2.4).

Відповідно до п. 2.5 кредитного договору процентна ставка за кредитом може бути змінена кредитором у випадках та в порядку, що передбачені ст. 3 цього договору.

Згідно з п. 3.1 кредитного договору у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України законів або підзаконних нормативних актів, що прямо або опосоредковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішенням Правління або Комітету управління активами та пасивами кредитодавця, останній має право ініціювати зміну розміру процентної ставки за користування кредитом.

Судом встановлено, що протягом 2014 року сторони внесли зміни до вказаного кредитного договору шляхом укладення договорів про внесення змін від 17.02.2014 р., від 17.03.2014 р., від 15.04.2014 р., від 30.04.2014 р., від 15.05.2014 р., від 16.06.2014 р., від 15.07.2014 р., від 14.08.2014 р., від 15.08.2014 р., від 15.09.2014 р., від 15.10.2014 р. За умовами вказаних договорів сторонами було скориговано розмір процентної ставки за користування кредитом, збільшено строк користування кредитом та кінцевий термін погашення кредиту позичальником, а також відстрочено сплату процентів за користування кредитом.

Також судом встановлено, що постановою Національного банку України від 20.11.2014 р. № 733 ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" було віднесено до категорії неплатоспроможних банків. Так, 20.11.2014 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 123 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у позивача. Тимчасову адміністрацію в банку запроваджено строком на 3 місяці з 21.11.2014 р. по 20.02.2015 р., потім продовжено до 20.03.2015 р. (рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 35 від 17.02.2015 р.).

У подальшому, постановою правління Національного банку України № 188 від 19.03.2015 р. банківську ліцензію ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" було відкликано, а виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 20.03.2015 р. № 63 про початок здійснення процедури ліквідації відповідача та призначено уповноважену особу фонду на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" Славкіну М.А. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 року № 213 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та повноваження уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до 19.03.2018 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі вказаного Закону уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіною М.А., 15.12.2014 р. був виданий наказ № 90 щодо перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними.

У подальшому уповноваженою особою Фонду був виданий наказ № 23/1 від 20.01.2015 р. щодо здійснення альтернативної перевірки договорів, вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними.

За результатами вказаних перевірок, проведених за період з 21.11.2013 р. по 20.11.2014 р., комісією ПАТ "ВіЕйБі Банк" був складений акт від 09.02.2015 р., яким встановлено нікчемність правочинів, зокрема, щодо внесення змін до кредитного договору № 11-2014 від 08.01.2014 р., а саме: договору про внесення змін від 17.02.2014 р., договору про внесення змін від 17.03.2014 р., договорів про внесення змін від 15.04.2014 р., договору про внесення змін від 30.04.2014 р., договору про внесення змін від 15.05.2014 р., договору про внесення змін від 16.06.2014 р., договору про внесення змін від 15.07.2014 р., договору про внесення змін від 14.08.2014 р., договорів про внесення змін від 15.08.2014 р., договору про внесення змін від 15.09.2014 р., договору про внесення змін від 15.10.2014 р. в частині зміни розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, строку сплати процентів та кінцевого терміну погашення кредиту.

За наслідками перевірки 29.08.2015 р. уповноваженою особою Фонду на адресу позивача (ПП "Газпостач") було направлено повідомлення № 11/2-27438 про нікчемність вказаних правочинів (щодо внесення змін до кредитного договору № 11-2014 від 08.01.2014 р.) на підставі п. п. 6, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а саме - відповідач вважав, що умови даних правочинів передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, крім того, ці правочини містять умови, які передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПП "Газпостач" звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправним та скасування рішення у формі повідомлення № 11/2-27438 від 29.08.2015 р. про нікчемність зазначених вище правочинів.

Суд, вирішуючи даний спір по суті, врахував наступне.

Процедура з виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Частиною 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній на час прийняття спірного рішення) передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Як вже зазначалось, у спірних правовідносинах банк (відповідач) визнав договори про внесення змін щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, строку сплати процентів та кінцевого терміну погашення кредиту, нікчемними з тієї підстави, що вказані зміни передбачали надання позивачу переваг (пільг), прямо невстановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, та містили умови про платіж чи передачу іншого майна з метою надання позивачу переваг (пільг), прямо невстановлених для нього законодавством чи внутрішніми документами банку.

Перевіряючи такі доводи банку про наявність підстав для визнання договорів нікчемними, суд виходив з такого.

Відповідно до ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави - "Позика", якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Отже, сторони при укладенні додаткових угод мали право змінити розмір процентної ставки та строки погашення відсотків на взаємно погоджених умовах, тобто сторони діяли у відповідності до норм цивільного законодавства та в межах своїх повноважень, визначених, зокрема, законом та кредитним договором.

При цьому під час розгляду справи відповідач конкретно не зазначив та не довів, які саме переваги (пільги) надано позичальнику в результаті укладення договорів про внесення змін. Будь-яких доказів у порядку ст.ст. 74, 76-79 ГПК України на підтвердження вказаних обставин банком не надано.

Загальні посилання відповідача про нікчемність зазначених правочинів суд вважає безпідставними, оскільки у даному випадку кредитор - ПАТ "ВіЕйБі Банк" здійснював нарахування відсотків у відповідності до змінених розмірів процентних ставок, а ПП "Газпостач" сплачував їх із урахуванням встановлених сторонами термінів. Такі дії сторін не вказують на надання позичальнику будь-яких переваг банком, навпаки, зазначені дії останнього передбачені законом та мають своїм наслідком виконання грошового зобов'язання, а саме повернення ПП "Газпостач" у подальшому кредитних коштів ПАТ "ВіЕйБі Банк".

З урахуванням викладеного, прийняття уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" повідомлення № 11/2-27438 від 29.08.2015 р. на підставі п.п. 6, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" про нікчемність правочинів, укладених до кредитного договору № 11-2014 від 08.01.2014 р., є безпідставним та таким, що порушує інтереси позивача, як позичальника, за вказаним кредитним договором.

Також суд приймає до уваги той факт, що перевірка була проведена відповідачем неналежним чином та не на підставі первинних документів, що вбачається з акту перевірки від 09.02.2017 р., наявного у справі. Так, з указаного акту слідує, що інформація про кредитні договори та операції погашення заборгованості за рахунок депозитів та інших коштів була виявлена відповідачем з бухгалтерських проводок, які містяться в обліковій системі АБС Б2. А представник ПАТ "ВіЕйБі Банк" у судовому засіданні пояснив, що оригінали кредитних договорів, договорів застави, інших документів кредитних та юридичних справ в ПАТ "ВіЕйБі Банк" 17.11.2014 р. були вилучені співробітниками Служби безпеки України. Отже, враховуючи відсутність вказаних документів у банку, суд вважає, що провести належним чином перевірку правочинів (у тому числі спірного) щодо наявності ознак нікчемності не вбачається можливим.

З приводу тверджень ПП "Газпостач" про те, що перевірка правочинів банку на предмет відповідності їх законодавству має бути здійснена уповноваженою особою саме у період дії тимчасової адміністрації суд зазначає, що, дійсно, згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що відповідну перевірку правочинів ПАТ "ВіЕйБі Банк" було завершено у визначений законом строк (09.02.2015 р.), про що складено акт від 09.02.2015 р., тоді як повідомлення про нікчемність було прийняте та направлене позивачу 29.08.2015 р., тобто з порушенням строку, визначеного законом.

Посилання відповідача на те, що повідомлення про нікчемність правочину не є управлінським рішенням Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк", тому воно не може бути визнане незаконним та скасованим, суд відхиляє, оскільки повідомлення за своєю правовою природою є рішенням, яке встановлює, змінює права та обов'язки сторін, а також має характер індивідуального нормативно-правового акту, який підлягає оскарженню.

З урахуванням викладеного, зважаючи на відсутність підстав для визнання нікчемними правочинів, укладених сторонами до кредитного договору № 11-2014 від 08.01.2014 р., а саме - договору про внесення змін від 17.02.2014 р., договору про внесення змін від 17.03.2014 р., договорів про внесення змін від 15.04.2014 р., договору про внесення змін від 30.04.2014 р., договору про внесення змін від 15.05.2014 р., договору про внесення змін від 16.06.2014 р., договору про внесення змін від 15.07.2014 р., договору про внесення змін від 14.08.2014 р., договорів про внесення змін від 15.08.2014 р., договору про внесення змін від 15.09.2014 р., договору про внесення змін від 15.10.2014 р., позовні вимоги ПП "Газпостач" про визнання протиправним та скасування рішення уповноваженої особи Фонду у формі повідомлення № 11/2-27438 від 29.08.2015 р. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства "Газпостач" до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної Марини Анатоліївни про визнання протиправним та скасування рішення недійсним задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення у формі повідомлення № 11/2-27438 від 29.08.2015 р. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 27 Т; ідентифікаційний код 19017842) Славкіної Марини Анатоліївни про нікчемність правочинів, а саме - договору про внесення змін від 17.02.2014 р., договору про внесення змін від 17.03.2014 р., договорів про внесення змін від 15.04.2014 р., договору про внесення змін від 30.04.2014 р., договору про внесення змін від 15.05.2014 р., договору про внесення змін від 16.06.2014 р., договору про внесення змін від 15.07.2014 р., договору про внесення змін від 14.08.2014 р., договорів про внесення змін від 15.08.2014 р., договору про внесення змін від 15.09.2014 р., договору про внесення змін від 15.10.2014 р., укладених до кредитного договору № 11-2014 від 08.01.2014 р.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 27 Т; ідентифікаційний код 19017842) на користь Приватного підприємства "Газпостач" (03150, м. Київ, вул. Щорса, 7/9; ідентифікаційний код 36527581) витрати по сплаті судового збору у сумі 3 200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 23 квітня 2018 року.

Повний текст рішення складений 3 травня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.