ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.05.2018                      Справа № 905/522/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., розглянув у спрощеному позовному провадженні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення 32845 грн.99 коп.

Без повідомлення (виклику) учасників справи -,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» звернулося до господарського суду Донецької області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення 32845 грн.99 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.04.2017р. на адресу позивача по залізничній накладній №49684533 надійшов кокс доменний у вагонах №59195297, в кількості 56800кг, № 59179796 в кількості 55700 кг. та № 59193433 в кількості 57700 кг., вантажовідправник – ПрАТ «АКХЗ». Після прибуття на станцію Сартана органом транспорту проведено комісійне переважування маси вантажу та встановлена нестача вугілля у вагоні №59195297 масою 1350 кг., у в вагоні № 59179796, масою 1400 кг. та у вагоні № 59193433 масою 4000 кг., що відображено в комерційних актах №484809/362 та №484809/363 та №484809/364 від 29.04.2017р.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме – це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.03.2018р. позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв’язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень, а позивачу – для подання відповіді на відзив.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

26.04.2017р. за залізничною накладною №49684533 ПрАТ «АКХЗ» (відправник) зі станції відправлення Авдіївка Донецької залізниці відвантажило на адресу ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» (одержувач) у вагонах №59195297, № 59179796 та № 59193433 кокс доменний, у вологому стані. Виходячи зі змісту накладної №49684533, маса вантажу у вагоні №59195297 становить 56800кг, у вагоні № 59179796 становить 55700 кг. та у вагоні № 59193433 - 57700 кг. Згідно пункту 7 залізничної накладної: вантаж маркований вапном однією полосою вздовж вагону.

Під час прибуття вагонів на станцію Сартана Донецької залізниці на підставі ст.24, 52 Статуту залізниць України 28.04.2017р. згідно акту загальної форми №11314 від 27.04.2017р була проведена перевірка та виявлена невідповідність фактичної маси вантажу вагонах №59195297, № 59179796 та № 59193433 тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Під час перевірки на 150-тонних електронних вагах вантажоотримувача, повірених 30.08.2016р., виявилось, що у вагоні №59195297 фактична маса брутто вагону склала 84000кг., вага тари 28550 кг., маса вантажу нетто 55450 кг., що менше проти даних залізничної накладної на 1350 кг.

Під час комерційного огляду вагону було встановлено, що вантаж прибув у справному вагоні, люки зачинені, вагон без дверний, витікання вантажу немає. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 30-50 см. Вантаж маркований вапном однією полосою вздовж вагону. По ходу потяга, справа, з півночі виїмка довжиною 300 см, шириною 150 см, глибиною 60-80 см; В місці виїмки маркування відсутня. З моменту прибуття до комерційного перезважування вагон знаходився під охороною ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» та комерційних агентів ст..Сартана.

Факт нестачі вантажу у вагоні № 59195297 підтверджується комерційним актом №484809/362 від 29.04.2017р., який підписаний належними особами, зокрема: начальником станції, комерційним агентом та приймальником ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь».

Також, під час перевірки на 150-тонних електронних вагах вантажоотримувача, повірених 30.08.2016р., виявилось, що у вагоні №59179796 фактична маса брутто вагону склала 82650 кг., вага тари 28350 кг., маса вантажу нетто 54300 кг., що менше проти даних залізничної накладної на 1400 кг.

Під час комерційного огляду вагону було встановлено, що вантаж прибув у справному вагоні, люки зачинені, вагон без дверний, витікання вантажу немає. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 30-50 см. Вантаж маркований вапном однією полосою вздовж вагону. По ходу потяга, справа, з півдня, виїмка довжиною 400 см, на усю ширину вагону, глибиною 80-100 см; В місці виїмки маркування порушене. З моменту прибуття до комерційного перезважування вагон знаходився під охороною ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» та комерційних агентів ст..Сартана.

Факт нестачі вантажу у вагоні № 59179796 підтверджується комерційним актом №484809/363 від 29.04.2017р., який підписаний належними особами, зокрема: начальником станції, комерційним агентом та приймальником ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь».

Крім того, під час перевірки на 150-тонних електронних вагах вантажоотримувача, повірених 30.08.2016р., виявилось, що у вагоні №59193433 фактична маса брутто вагону склала 81800 кг., вага тари 28100 кг., маса вантажу нетто 53700 кг., що менше проти даних залізничної накладної на 4000 кг.

Під час комерційного огляду вагону було встановлено, що вантаж прибув у справному вагоні, люки зачинені, вагон без дверний, витікання вантажу немає. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 30-50 см. Вантаж маркований вапном однією полосою вздовж вагону. По ходу потяга, справа, з півдня та півночі, виїмка довжиною 900 см, на усю ширину вагону, глибиною 60-80 см; В місці виїмки маркування порушене. З моменту прибуття до комерційного перезважування вагон знаходився під охороною ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» та комерційних агентів ст..Сартана.

Факт нестачі вантажу у вагоні № 59193433 підтверджується комерційним актом №484809/364 від 29.04.2017р., який підписаний належними особами, зокрема: начальником станції, комерційним агентом та приймальником ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь».

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Стаття 110 Статуту залізниць України також передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічні за змістом приписи містяться у ст.113 Статуту залізниць України, ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідачами в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду, що недостача вантажу відбулась не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

У відповідності до ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу, засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

За змістом статті 130 Статуту залізниць України, пред'явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред'явлення до неї претензії. Право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу мають одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Згідно з ч.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В силу норм ч.ч.1, 2 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За змістом п.2.7 роз'яснення №04-5/601 від 29.05.2002р. президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Згідно даних залізничної накладної №49684533 у вагонах №59195297, № 59179796 та № 59193433 було завантажено кокс доменний у вологому стані.

За даними комерційних актів №484809/362, №484809/363, №484809/364 від 29.04.2017р. відповідно, недостача у вагоні №59195297 складає 1350 кг., у вагоні 59179796 складає 1400 кг., у вагоні 59193433 – 4000 кг.

Згідно акту прийому-передачі №91478752 від 26.04.2017р. між ПрАТ «АКХЗ» та ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» та рахунку-фактури № 91478752 від 26.04.2017 року вартість однієї тони коксу доменного складає 9816,50 грн. з ПДВ (8180,42 грн.+20%ПДВ).

Суд вважає, що акт прийому-передачі №91478752, та рахунок-фактура № 91478752 які підписано уповноваженими особами та засвідчені печатками вказаних підприємств є належними та допустимими доказами, що підтверджує вартість спірної партії коксу, яка перевозилась за залізничною накладною №49684533 у вагонах №59195297, № 59179796 та № 59193433.

Крім того, позивачем до матеріалів справи додано довідку від 15.02.18 № 02-228 за підписом в.о. головного бухгалтера, якою підтверджено оплату кредиторської заборгованості за кокс домений по рахунку-фактурі № 91478752 від 26.04.2017р.(а.с.18).

Дослідивши розрахунок позовних вимог в частині стягнення збитків за спірною відправкою суд встановив, що вартість недостачі вантажу у вагоні №59195297 складає 2100,73 грн., виходячи з наступного розрахунку:

1350 – 1136 кг (56800 кг х 2%) = 214 кг.

214 кг х 9816,50 грн. = 2100,73 грн.

Вартість недостачі вантажу у вагоні №59193433 складає 2807,51 грн., виходячи з наступного розрахунку:

1400 – 1114 кг (55700 кг х 2%) = 286 кг.

214 кг х 9816,50 грн. = 2807,51 грн.

Вартість недостачі вантажу у вагоні №59179796 складає 27937,75 грн., виходячи з наступного розрахунку:

4000 – 1154 кг (57700 кг х 2%) = 2846 кг.

2860 кг х 9816,50 грн. = 27937,75 грн.

Таким чином, загальна вартість нестачі вантажу за спірним перевезенням склала 32845,99 грн.

З огляду на наведене та з урахуванням змісту комерційних актів, суд дійшов висновку, що саме відповідач своїх зобов'язань за договором перевезення належним чином не виконав - збереження ввіреного йому вантажу не забезпечив. Факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи.

За змістом статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов’язків щодо доказів.

Усупереч вказаним нормам, відповідач не надав господарському суду доказів, які спростовують доводи позивача, отже позовні вимоги про стягнення з відповідача вартості нестачі вугілля у розмірі 32845 грн.99 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача повністю.

Керуючись статтями 129, 236-238, 247-252, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення 32845 грн.99 коп. - задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, буд.22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.. Лепорського, 1, ) вартість нестачі вугілля у розмірі 32845 (тридцять дві тисячі вісімсот сорок п’ять) грн. 99 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, буд.22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.. Лепорського, 1, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

Повний текст рішення складено та підписано 17 травня 2018 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов