ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову відмову у видачі судового наказу

"11" травня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/858/18

Господарський суд Одеської області у складі судді - Петрова В.С., розглянувши матеріали Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми „Лакс" про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи - підприємця Авдієнко Людмили Михайлівни заборгованості в сумі 159140,24 грн. у порядку ст.147-156 ГПК України, -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2018р. до Господарського суду Одеської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми „Лакс" (заявник) про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи - підприємця Авдієнко Людмили Михайлівни (боржник) заборгованості в сумі 159140,24 грн., що виникла за укладеним між заявником та боржником договором поставки № 3/145 від 28.01.2014 р. внаслідок нездійснення оплати поставленого товар.

Згідно ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

В ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Відповідно до п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Як встановлено судом, в підтвердження існування заборгованості заявником до поданої заяви долучено копію договору поставки № 3/145 та копії товарно-транспортних накладних.

Разом з тим, перевіривши матеріали поданої заяви, суд встановив, що заявлена до стягнення сума у розмірі 159140,24 грн. є непідтвердженою наданими документами.

Так, з вказаного договору не вбачається наявність у боржника заборгованості в заявленому розмірі, будь-який розрахунок заявленої до стягнення суми відсутній та в заяві не наведений. При цьому надані заявником товарно-транспортні накладні не підтверджують інформацію про наявність заборгованості, а свідчать лише про факт здійснення поставки товару. Більш того слід зазначити, що більшість з доданих до заяви копій вказаних накладних є нечитаємими, та суд позбавлений можливості зробити висновки, зокрема, щодо вартості поставленого товару.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Крім того, додане заявником до поданої заяви платіжне доручення № 3091 від 04.05.2018 р. на суму 176,20 грн. не може бути належним доказом сплати судового збору за подачу заяви. Так, зі змісту вказаного платіжного документа вбачається, що судовий збір сплачено за позовом ТОВ фірма „Лакс" до Господарського суду м. Києва, за відповідними реквізитами вказаного суду на рахунок № 3001 в ГУ ДКСУ у м. Києві, тоді як судовий збір за подачу заяв до Господарського суду Одеської області сплачується на рахунок № 3008 в УК у м. Одесі/Приморський район, банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011.

В свою чергу вказане свідчить про відсутність доказів сплати судового збору за подану заяву у встановленому законом порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у видачі ТОВ Фірми „Лакс" судового наказу, оскільки таку заяву подано Товариством з порушенням вимог ст. 150 ГПК України, та з неї не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків, а також не позбавляє заявника права звернутися до суду із відповідною позовною заявою.

Керуючись п.п. 1, 8 ч.1 ст. 152, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Фірмі „Лакс" у видачі судового наказу за поданою заявою про стягнення з фізичної особи - підприємця Авдієнко Людмили Михайлівни заборгованості в сумі 159140,24 грн.

2. Повідомити заявника, що відповідно до ч.1 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя В.С. Петров