донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.04.2018 справа №913/746/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача від відповідача не зявився; ОСОБА_4, за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", м. Сєвєродонецьк, Луганська область
на рішення господарського суду Луганської області
від 30.01.2018 (підписано 05.02.2018)
у справі № 913/746/17 (головуючий Зюбанова Н.М., судді Лісовицький Є.А., Палей О.С.)
за позовомДержавного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", м. Сєвєродонецьк, Луганська область
до Відділу освіти Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк, Луганська область
про стягнення 414 061 грн. 35 грн.
В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року до господарського суду звернулось Державне підприємство "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", м. Сєвєродонецьк, Луганська область (Позивач) із позовом до Відділу освіти Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк, Луганська область (Відповідач) про стягнення з Відповідача 252 925 грн. 16 коп. боргу, який утворився при розрахунках за комунальні послуги з централізованого опалення за опалювальні періоди 2015-2016 років та 2016-2017 років, 121 582 грн. 90 коп. пені, 7 364 грн. 27 коп. 3% річних та 32 189 грн. 02 коп. інфляційних нарахувань.

Рішенням господарського суду Луганської області від 30.01.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції було прийнято з невідповідністю висновків фактичним обставинам справи та доказам, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права,

Зокрема, скаржник вважає, що господарський суд дійшов хибного висновку щодо неможливості встановити загальну площу спірного приміщення, не взявши до уваги інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої загальна площа обєкту нерухомого майна за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Федоренка, 41 становить 803,0 м2.

Також, Позивач зазначає, що зобовязання з оплати опалення не мають покладатись на Сєвєродонецьку міську раду, оскільки на його думку саме Відповідач є балансоутримувачем спірного приміщення.

Крім того, Позивач вважає, що господарський суд прийняв рішення про права, інтереси та обовязки Сєвєродонецької міської ради та не залучивши її до участі у справі, тим самим порушивши норми процесуального права.

В процесі підготовки справи до розгляду від Відповідача 30.03.2018 на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив, яким останній проти задоволення апеляційної скарги заперечує, посилаючись на те, що у 1997 році ним було прийнято на свій баланс приміщення будівлі за адресою: вул. Паризької Комуни, 41 (вул. Федоренка, 41 на цей час) у м. Сєвєродонецьк лише загальною площею 509 м2 , виходячи з фактів передачі частин приміщення Сєвєродонецькому міському товариству сліпих та Центру соціальних служб для молоді. Інші площі за вказаною адресою, зокрема, 294 м2 на баланс відділу освіти, а отже і в користування, власником майна не передавались. Також зауважує, що Позивачем документально не доведений факт обліку на балансі Відповідача площі спірної будівлі іншої ніж та, яка зазначена Відповідачем в інвентарних картках обліку основних засобів в бюджетних установах.

В судовому засіданні представник Відповідача вважав рішення суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач в судове засідання не зявився, про час, місце та дату проведення судового засідання був повідомлений належним чином, у звязку з чим судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності Позивача, який не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів.

Заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вищезазначеним судовим рішенням в межах даної справи були встановлені наступні обставини:

- Позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та має ліцензію НКРЕ на виробництво теплової енергії на теплоелектроцентралях та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії серії АГ № 500430 зі строком по 22.08.2021 (арк. справи 53, т. 1);

- відсутність договірних відносин між сторонами на постачання теплової енергії;

- факт виставлення Позивачем рахунків №№ 6713 від 31.12.2015 на суму 50414 грн. 64 коп., від 31.01.2016 на суму 24016 грн. 61 коп., від 29.02.2016 на суму 28531 грн. 02 коп., від 31.03.2016 на суму 23166 грн. 95 коп., від 30.04.2016 на суму 5144 грн. 89 коп., від 30.11.2016 на суму 20422 грн. 38 коп., від 06.11.2015 на суму 15304 грн. 08 коп., за січень 2017 року на суму 39208 грн. 59 коп., від 28.02.2017 на суму 27720 грн. 87 коп., від 31.03.2017 на суму 16723 грн. 47 коп., від 30.04.2017 на суму 2271 грн. 66 коп. на оплату теплової енергії.

Як свідчить зміст вказаних первинних документів, замовником в них зазначений відповідач Відділ освіти Сєвєродонецької міської ради

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач посилався на те, що в опалювальні сезони 2015-2016 та 2016-2017 років ним було поставлено Відповідачу, за відсутності укладеного між сторонами договору, для опалення нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Федоренка, буд. 41, теплову енергію у вигляді гарячої води на загальну суму 252 925 грн. 16 коп., яка останнім не сплачена. На підтвердження факту постачання теплової енергії посилається на акти про включення/відключення теплоустановок від 03.11.2015/12.04.2016 та 07.11.2016/11.04.2017 відповідно.

Через відмову Відповідача сплатити зазначену суму Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення її з Відповідача у якості заборгованості, що обґрунтовує вищенаведеними рахунками та спираючись на зазначені акти.

Відповідач, заперечуючи проти позовних зазначає, що такі послуги з постачання теплової енергії від Позивача для спірного нежитлового приміщення не замовляв і тендерні закупівлі на постачання пари та гарячої води (постачання теплової енергії) на такий обєкт ніколи не здійснював. Стверджує, що Позивач самостійно та безпідставно визначив площу спірного нежитлового приміщення, яке не знаходиться на балансі або в користуванні Відділу освіти.

Крім того, Відповідач вказує на те, що у 1997 році ним було прийнято на свій баланс приміщення будівлі за адресою: вул. Паризької Комуни, 41 (вул. Федоренка, 41 на цей час) у м. Сєвєродонецьк лише загальною площею 509 м2 , виходячи з фактів передачі частин приміщення Сєвєродонецькому міському товариству сліпих та Центру соціальних служб для молоді. Інші площі за вказаною адресою, зокрема, 294 м2 на баланс Відділу освіти, а отже і в користування, власником майна не передавались.

Відповідач також вказує на те, що будь-яких розпоряджень від власника майна щодо зміни балансової загальної площі спірної будівлі з 509 м2 на 803 м2 до Відділу освіти не надходило, у звязку з чим інвентарні картки обліку основних засобів в бюджетних установах, які передбачені чинним законодавством з зазначенням загальної площі приміщень у розмірі 509 м2 є чинними.

Крім того, Відповідач зазначає, що Позивачем документально не доведений факт обліку на балансі Відповідача площі спірної будівлі іншої ніж та, яка зазначена Відповідачем в інвентарних картках обліку основних засобів в бюджетних установах.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з мотивів недоведеності факту того, що Відповідач є балансоутримувачем нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Федоренка, буд. 41.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції, з чим погоджується судова колегія, вірно встановлено, що правовідносини сторін регулюються нормами ст. 327 Цивільного кодексу України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону України "Про теплопостачання".

Встановлено, що учасники справи не знаходяться у договірних правовідносинах з постачання теплової енергії.

Відповідно ст. 327 Цивільного кодексу України, управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Таким чином, визначальним для вирішення даного спору є встановлення обставин, за яких на Відповідача може бути покладено відповідальність за несплату боргу за теплову енергію, поставлену для опалення спірного нежитлового приміщення, а саме факт споживання теплової енергії Відповідачем та (або) правові підстави володіння (управління) цим комунальним майном, оскільки Відповідач є бюджетною неприбутковою установою комунальної форми власності. При цьому, у відповідності до статті 74 ГПК України, обов'язок довести такі обставини покладається на Позивача.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про теплопостачання", балансоутримувачем (будинку, групи будинків, житлового комплексу) є власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами.

Згідно до вимог ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Як встановлено матеріалами справи, 01.04.1997 Виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради було прийняте рішення № 485, яким приміщення прийняте в комунальну власність та передбачено, зокрема, Відповідачу після підписання Акту прийому-передачі спірного приміщення в комунальну власність міста прийняти на свій баланс споруду колишнього ДВЗ № 9 для подальшої експлуатації та передати його в оренду міському товариству сліпих без стягнення орендної плати (а.с. 58-59, т. 2).

На вимогу суду першої інстанції Фонд комунального майна Сєвєродонецької міської ради листом від 01.12.2017 № 05-09/769 надав витребуваний акт передачі спірного приміщення колишнього ДВЗ № 9 в комунальну власність (а.с. 107, т. 2). Однак, з нього не вбачається за можливе встановити загальну площу спірного приміщення.

Згідно листа Фонду комунального майна Сєвєродонецької міської ради від 26.12.2017 № 05-09/825 інших документів щодо передачі спірного приміщення не існує, зокрема, акту передачі приміщення на баланс Відповідача.

Рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 405 06.03.2001 було вирішено Відповідачу передати безкоштовно зі свого балансу на баланс комунальної державної організації Центр соціальних служб для молоді частину нежитлового приміщення площею 380 м2 по вул. Паризької комуни, 41 для здійснення соціальної роботи з дітьми, молоддю та іншими категоріями населення.

Згідно Журналу внутрішніх обмірів та розрахункових площ приміщень громадського чи виробничого будинку № 41 по вулиці Федоренка у м. Сєвєродонецьку, на який також посилається Позивач, загальна площа приміщень спірного будинку становить 803,0 м2. Таким чином, на думку Позивача, оскільки загальна площа спірного будинку складає 803,0 м2, а рішенням виконкому Сєвєродонецької міської ради від 06.03.2001 № 405 Відділ освіти зобовязано передати вказаному Центру соціальних служб частину цього приміщення площею 380 м2, то площа, яка залишається на балансі Відповідача складає 423 м2 (803,0 м2 - 380 м2).

Відповідач, в свою чергу, посилається, зокрема, на інвентарні картки обліку основних засобів в бюджетних установах № 1 форми ОС-7 та інвентарну картку обліку обєктів основних засобів № 1, за якими площа спірного приміщення складає 509 м2.

Крім цього, Відповідач посилається на договори оренди з Сєвєродонецьким міським товариством сліпих щодо приміщення площею 129 м2, а також рішення Сєвєродонецької міської ради від 27.08.2015 № 4712 про передачу вказаному товариству в безоплатне користування приміщення за адресою: вул. Федоренка, буд. 41.

Згідно довідки від 06.10.2017 № 1453 за підписом начальника Відділу освіти, на балансі Відповідача утримується частина спірного нежитлового приміщення площею 129 м2.

Судова колегія не приймає до уваги посилання Позивача на інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки навіть якщо загальна площа обєкту нерухомого майна за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Федоренка, 41 становить 803,0 м2, доказів передання Відповідачу на баланс від самого початку нерухомого майна саме такою площею матеріали справи не містять, а з акту передачі спірного приміщення колишнього ДВЗ № 9 в комунальну власність не вбачається за можливе встановити загальну площу спірного приміщення.

За тих же підстав не приймаються до уваги посилання Позивача на дані Журналу внутрішніх обмірів та розрахункових площ приміщень громадського чи виробничого будинку № 41 по вулиці Федоренка у м. Сєвєродонецьку.

Будь-яких належних доказів на підтвердження факту обліку на балансі Відповідача від самого початку обєкту нерухомого майна саме площею 803,0 м2 як і доказів перебування на даний час на балансі Відповідача нерухомого майна площею 423 м2 матеріали справи не містять, Позивачем таких доказів в розумінні ст. 76 ГПК України не надано.

Отже, оскільки в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які документальні докази на підтвердження передання спірного приміщення для користування самому Відповідачу, акт передачі приміщення від Фонду комунального майна Сєвєродонецької міської ради на баланс Відділу освіти Сєвєродонецької міської ради також відсутній, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність факту того, що Відповідач є балансоутримувачем нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Федоренка, буд. 41.

За таких підстав Позивачем не доведено і протягом розгляду справи не встановлено факту порушення його прав Відповідачем, за захистом яких він звернувся до суду.

Будь-яких інших належних доказів на підтвердження своїх вимог Позивачем не надано.

За таких підстав судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав до задоволення позовних вимог.

Судова колегія також вважає безпідставними твердження Позивача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права через начебто прийняття рішення про права, інтереси та обовязки Сєвєродонецької міської ради та незалучення її до участі у справі, оскільки позовними вимогами не охоплюються будь-які претензії щодо цієї особи, спірне рішення щодо відмови в задоволенні позову не зачіпляє її прав або законних інтересів.

Разом з тим, судова колегія вважає безпідставно викладеним зауваження суду щодо необхідності покладення зобовязання по опаленню приміщення на Сєвєродонецьку міську раду, як власника приміщення, оскільки цей висновок виходить за межі розгляду даної справи та підлягає виключенню з мотивувальної частини судового рішення, оскільки зазначена особа учасником справи не є, а предметом спору є наявність або відсутність спірного грошового зобовязання Відповідача перед Позивачем.

Проте таке порушення процесуального права не є підставою до зміни або скасування судового рішення, оскільки справу вирішено вірно.

Будь-яких інших порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 30.01.2018 у справі № 913/746/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Позивача.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", м. Сєвєродонецьк, Луганська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 30.01.2018 у справі № 913/746/17 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Державне підприємство "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", м. Сєвєродонецьк, Луганська область.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 02.05.2018.

Головуючий (суддя-доповідач) О.В. Стойка

Судді І.В. Зубченко

ОСОБА_3