П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/13755/17

Провадження № 12-60гс18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого судді Князєва В. С.,

судді-доповідача УркевичаВ. Ю.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А.,

Данішевської В. І., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Яновської О. Г.,

за участю секретаря судового засідання Королюка І. В.,

учасники справи:

позивач - Новопетрівська сільська рада Вишгородського району Київської області (представники - Варченко Н. В., КучерявийІ. А.),

відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Київській області (представник - не з'явився),

розглянула у відкритому судовому засіданні справу № 910/13755/17 Господарського суду міста Києва за позовом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання недійсним та скасування наказу за касаційною скаргою Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 грудня 2017 року (головуючий суддя Іоннікова І. А., судді Тарасенко К. В., Тищенко О. В.).

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. У серпні 2017 року Новопетрівська сільська рада Вишгородського району Київської області (далі - Сільрада) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - ГУ Держгеокадастру) про визнання недійсним та скасування наказу від 14 серпня 2013 року № КИ/:03:165/00004419 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності та надано її у власність ОСОБА_13.

2. У подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 26 листопада 2013 року № 3290 та договорів дарування від 09 грудня 2013 року № 3472 і від 27 червня 2014 року № 2195 право власності на спірну земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) відчужувалося відповідно на користь ОСОБА_14, ОСОБА_15, а також ОСОБА_16, яка, у свою чергу, здійснила поділ цієї земельної ділянки на дві ділянки площею 0,06 га кожна (кадастрові номери НОМЕР_2 і НОМЕР_3).

3. Позов мотивовано тим, що, видаючи оскаржуваний наказ, відповідач не дотримався вимог містобудівної документації та передав земельну ділянку, яку віднесено генеральним планом с. Нові Петрівці до земель водного фонду, оскільки вона була розташована у прибережній захисній смузі водойми (озеро Канево), чим порушив право територіальної громади с. Нові Петрівці на вільний доступ до цієї водойми, передбачене Конституцією України та Водним кодексом України.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

4. Господарський суд міста Києва рішенням від 11 жовтня 2017 року в задоволенні позовних вимог Сільради відмовив повністю.

5. Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що оспорюваний наказ видано відповідно до вимог чинного законодавства та в межах компетенції відповідача.

6. Київський апеляційний господарський суд постановою від 20 грудня 2017 року рішення Господарського суду міста Києва від 11 жовтня 2017 року скасував і провадження у справі закрив.

7. Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції керувався тим, що цей спір непідвідомчий господарським судам (з урахуванням змісту позовних вимог та складу сторін) і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позовні вимоги в цій справі безпосередньо стосуються прав та обов'язків фізичної особи ОСОБА_13 щодо спірної земельної ділянки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. У лютому 2018 року Сільрада звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 грудня 2017 року, а справу повернути до цього ж суду для продовження розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

9. Касаційну скаргу мотивовано порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оскільки спір у справі, що розглядається, є спором про право, яке виникло в результаті діяльності двох суб'єктів господарювання (компетенція Сільради як власника щодо розпорядження належною йому земельною ділянкою), а тому ця справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Узагальнений виклад позицій учасників справи, наведених у запереченнях на касаційну скаргу

10. Відзиви інших учасників справи на касаційну скаргу Сільради до Верховного Суду не надходили.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

11. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 12 березня 2018 року поновив Сільраді строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 20 грудня 2017 року, відкрив касаційне провадження у цій справі та передав її разом з касаційною скаргою Сільради на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

12. Мотивуючи ухвалу, суд зазначив, що підставою для передачі цієї справи на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду є оскарження позивачем постанови Київського апеляційного господарського суду від 20 грудня 2017 року з підстав порушення правил предметної та суб'єктної юрисдикції.

13. ВеликаПалата Верховного Суду ухвалою від 04 квітня 2018 року справу прийняла та призначила до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанцій

14. Визначаючи юрисдикцію суду під час розгляду цієї справи, Велика Палата Верховного Суду керується таким.

15. Відповідно до частини першої статті 1 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

16. Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів (абзац другий частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (у згаданій редакції)).

17. Підвідомчість господарських справ встановлена статтею 12 Господарського процесуального кодексу (у вказаній редакції), за змістом пунктів 1, 6 частини першої якої господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, і справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

18. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

19. Господарський процесуальний кодекс України в редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, також установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб'єктами господарювання (пункти 6, 10, 15 частини першої статті 20 цього Кодексу).

20. Натомість відповідно до частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом), положення якої кореспондуються із частиною першою статті 19 цього Кодексу в редакції,чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

21. Разом з тим, згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Аналогічну норму закріплено в частині першій статті 19 цього Кодексу в редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду.

22. Аналіз наведених норм права свідчить про те, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб'єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

23. Натомість, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

24. Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

25. Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

26. Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

27. Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

28. Згідно із частинами другою та третьою статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно із частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною статтею та статтями 118, 122 Земельного кодексу України.

29. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред'являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

30. Ураховуючи, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним і скасування наказу ГУ Держгеокадастру, яким затверджено проект землеустрою та надано земельну ділянку із земель державноївласності у власність фізичній особі, такий спір є приватноправовим і за суб'єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов'язки цієї фізичної особи. При цьому сама лише обставина, що власник спірної земельної ділянки (фізична особа) не був зазначений позивачем під час подання позову як відповідач, не могла бути підставою для розгляду спору господарськими судами, адже предмет спору безпосередньо стосується прав і обов'язків такої особи.

31. Отже, зважаючи на характер правовідносин у цій справі, Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи касаційної скарги Сільради про підвідомчість цього спору господарському суду як необґрунтовані та вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильних висновків про необхідність розгляду цієї справи в порядку цивільного судочинства.

32. За змістом пункту 1 частини першої статті 175 і пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

33. Таким чином, перевіривши застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених ним фактичних обставин справи та в межах доводів касаційної скарги, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність підстав для закриття провадження в цій справі.

34. За таких обставин Велика Палата Верховного Суду вважає, що рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

35. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

36. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення слід залишити без змін, а касаційну скаргу Сільради - без задоволення.

Щодо судових витрат

37. За змістом частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

38. Оскільки Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги Сільради без задоволення, то судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи, покладаються на скаржника.

Висновок про правильне застосування норм права

39. За змістом статей 1, 2, 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності.

40. Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

41. Справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, проте предмет спору в яких безпосередньо стосується прав і обов'язків фізичних осіб, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Керуючись статтями 300-302, 306, 308, 309, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 травня 2018 року.

Головуючий суддя В. С. Князєв
Суддя-доповідач В. Ю. Уркевич
Судді: Н. О. Антонюк Н. П. Лященко
С. В.Бакуліна О. Б. Прокопенко
В. В. Британчук Л. І. Рогач
Д. А. Гудима І. В. Саприкіна
В. І. Данішевська О. М. Ситнік
Л. М. Лобойко О. Г. Яновська