ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2018 р.Справа № 922/433/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамет-Харків", м.Куп'янськ Харківської області,
про стягнення 46435,00 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність б/н від 26.10.2017);

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № 75/18 від 16.04.2018);

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро, 26.02.2018 звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамет-Харків", м.Куп'янськ Харківської області, штрафу в розмірі 46435,00 грн., нарахованого в порядку ст. 118 Статуту залізниць України. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем, як вантажовідправником, було допущено порушення у вигляді неправильного зазначення адреси одержувача вантажу, що є підставою для відповідальності, згідно ст. 24 Правил перевезення вантажів.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 12.04.2018, відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме погодився, що зазначив адресу одержувача неправильно, проте, враховуючи, що помилково зазначена та належна назви вулиці в адресі вантажоодержувача (вул.Якіра та вул.Деревлянська) є назвами однієї і тієї ж вулиці, вважає таку помилку незначною. Оскільки помилка була усунута відповідачем швидко - протягом кількох часів після отримання телеграми позивача від 26.08.2017, а позивач не зазнав збитків внаслідок допущеної відповідачем помилки, відповідач просив зменшити розмір штрафу, нарахованого згідно ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України до одного розміру провізної плати по накладній № 44011039, що складає 9287,00 грн. У зв'язку зі зниженням господарської активності та виникненням фінансових труднощів, про що свідчать зміни в структурі підприємства та скорочення штату працівників, відповідач просив відстрочити виконання рішення суду на три місяці з дати постановлення рішення суду.

У відповіді на відзив, який надійшов до суду 20.04.2018, позивач проти доводів відповідача заперечував, посилаючись на те, що стара назва вулиці Деревлянської - вул.Якіра є недійсною з 19.02.2016. Позивач був повідомлений про зміну назви вулиці листом відповідача від 03.05.2017 № КМ-13/08-14679. 03.05.2017 до Договору № ПР.ДН-1-11317/НЮп від 20.05.2011, укладеного між позивачем та відповідачем, було внесено відповідні зміни в частині адреси ТОВ "Керамет". Позивач також заперечував проти зменшення розміру штрафу, в обґрунтування чого посилався на відповідну судову практику.

27.04.2018 до суду надійшли письмові заперечення відповідача на відповідь позивача на відзив, в яких відповідач зазначив, що з урахуванням всіх фактів господарського правопорушення, стягнення штрафу з відповідача у розмірі п'яти проїзних плат, що становить 46435,00 грн., не відповідає принципу спільномірності господарсько-правової відповідальності. Відповідач також не погодився з доводами позивача про відсутність у суду права зменшувати розмір штрафу, встановленого ст. 118 Статуту залізниць України, оскільки таке право передбачено ч. 3 ст. 219 та ч. 1 ст. 233 ГК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 27.04.2018, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечувала частково на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву, просила зменшити розмір штрафних санкцій та відстрочити виконання рішення суду на три місяці.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Керамет-Харків", у серпні 2017 року здійснив відправлення зі станції Основа Південної залізниці вагону № 55480339, згідно накладної № 44011039, на станцію Правда Придніпровської залізниці, одержувач вантажу - Приватне акціонерне товариство "Керамет".

На вищевказане відправлення вагону, відправник надав станції навантаження Основа Південної залізниці заповнену накладну. У даному документі, представником відправника в графі 4 "Одержувач" було вказано:

"Найменуання одержувача (графа 4): ПрАТ "Керамет"

Адреса одержувача: 04119, м.Київ, вул.Якіра, 8".

26.08.2017 після прибуття вагонної відправки № 44011039 на станцію призначення Правда Придніпровської залізниці було виявлено, що адреса одержувача, зазначена відправником у накладній, не відповідає адресі ПрАТ "Керамет", а саме замість "04119, м. Київ, Деревлянська, 8" зазначено "04119, м. Київ, Якіра, 8".

26.08.2017 станцією призначення Правда на станцію відправлення Основа було відправлено телеграму № НР 110 про невірно зазначену адресу в накладній № 44011039.

26.08.2017 зі станції відправлення Основа на станцію призначення Правда надійшла телеграма № НР 2156, щодо виправлення адреси одержувача у накладній № 44011039.

На підставі телеграми-відповіді № НР 2156 від 26.08.2017 на станції призначення Правда Придніпровської залізниці у накладній № 44011039 зроблено виправлення адреси одержувача на вірну - 04119, м. Київ, Деревлянська, 8.

Факт неправильного зазначення відправником адреси одержувача вантажу був засвідчений актом загальної форми № 764 від 26.08.2017.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт", законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України (Статут) та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування ... є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Відповідно до ст. 6 Статуту, накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

У відповідності до ст. 23 Статуту залізниць України, відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів встановлено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Згідно п. 1.2. Правил оформлення перевізних документів, накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.

Пунктом 1.3. Правил оформлення перевізних документів визначено, що всі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ.

Відповідно до п. 2.1. Правил оформлення перевізних документів, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, у тому числі графи №№ 4, 5, в яких вказується точне та повне найменування одержувача, адреса та його код.

У графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі, (п. 2.3. Правил оформлення перевізних документів).

Як вбачається із вказаної накладної, правильність внесених відомостей було підтверджено підписом представника відправника ОСОБА_3

Згідно ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Статтею 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами оформлення перевізних документів.

Пунктом 6.1. роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 (із змінами та доповненнями) визначено, що підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним указаних відомостей є акт загальної форми, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Таким чином, акт загальної форми є підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним адреси одержувача.

Згідно п. 5.5. Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту, а саме у п'ятикратному розмірі від провізної плати. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за всі наслідки, які виникли.

Відповідно до п. 6.2. роз'яснення Президії Вищого Господарського суду України від 29.05.2002 за № 04-5/601 (зі змінами та доповненнями) та п. 21 Оглядового листа Вищого Господарського суду України від 29.11.07 № 01-8/917, щодо штрафу нарахованого у розмірі відповідно до статті 118 Статуту, штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

При цьому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу з огляду на таке.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора , суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взчто до уваги : ступінь виконання зобов"язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов"язанні ; не лише майнові, але й інші інтереси сторін , що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов"язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин , суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду , якщо він значно перевищує розмір збитків , та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз наведених норм свідчить про те , що зменшення розміру штрафу - це право суду , а не його обов"язок , при якому повинні враховуватись певні обставини , які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, врахувати інтереси сторін, які заслуговують на увагу, причини неналежного виконання або невиконання обов'язку, вжиття відповідачем заходів для усунення порушення та його наслідків та інші обставини, які заслуговують на увагу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС № 925/1025/17 від 20.03.2018р.

Дослідивши докази та обставини якими обгрунтовує відповідач своє клопотання , суд не вбачає їх винятковими та такими , що є підставою для зменшення штрафних санкцій.

Лише той факт, що відповідачем не було завдано збитків позивачу, не є підставою для зменшення судом з власної ініціативи розміру штрафу, встановленого статтями 118 та 122 Статуту залізниць України, оскільки такий штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків. Теж саме стосується і посилання відповідача на його тяжке матеріальне та фінансове становище. Також позивач у судовому засіданні вказує , що це непоодинокий випадок порушення з боку відповідача заповнення в перевізному документі адреси одержувача вантажу , що свідчить про систематичність правопорушення та відсутність винятковісті.

Проте, приймаючи до уваги скрутний фінансовий стан підприємства відповідача, про що свідчить фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва за 2017 рік, суд визнав за можливе частково задовольнити клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду на три місяці з дня винесення рішення у справі, а саме відстрочити виконання рішення суду на три місяці з дня набрання даним рішенням законної сили відповідно до ст. 331 ГПК України.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 3, 4, 20, 74, 86, 129, 237, 238, 241, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамет-Харків" (63701, Харківська область, м.Куп'янськ, вул.Садова, буд. 33; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 108; ) - штраф за неправильно зазначену адресу вантажоодержувача в розмірі 46435,00 грн., витрати з оплати судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду задовольнити частково.

Відстрочити виконання рішення суду на три місяці з дня набрання ним законної сили.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.05.2018 р.

Суддя ОСОБА_4