ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/1243/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Баранець О.М., Студенець В.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

у складі судді Петренко Н.Е.

від 03.04.2017 та

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Антонік С.Г., Чимбар Л.О., Дармін М.О.,

від 31.05.2017

за позовом Фермерського господарства "Березенське"

до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"

про стягнення 172 677,92 грн.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Фермерське господарство "Березенське" (далі - Позивач) звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (далі - Відповідач, Банк) 172677,92 грн., у тому числі 109600,49 грн. втрат від інфляції за період з 22.09.2014 по 31.12.2016, 52819,90 грн. процентів за користування чужими коштами за період з 29.12.2015 по 13.01.2017, 10257,53 грн. 3% річних за період з 22.09.2014 по 31.12.2016.

2. Позов мотивований посиланням на положення, зокрема, статей 536, 625 Цивільного кодексу України та обставини безпідставного перебування у користуванні Відповідача грошових коштів Позивача в сумі 150000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2017, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.05.2017, позов задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 27699,51 грн., у решті позовних вимог відмовлено.

4. Судові рішення мотивовані тим, що у разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних коштів нараховуються відсотки відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України й унеможливлюється стягнення 3% річних та інфляційних втрат відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

5. Суд апеляційної інстанції зазначив, що стягнення з Відповідача суми безпідставно отриманих грошових коштів не є наслідком порушення грошового зобов'язання, оскільки вчиняються не на виконання взятих на себе Відповідачем грошових зобов'язань, а з інших підстав - повернення безпідставно набутого майна.

6. Суди першої та апеляційної інстанцій визнали обґрунтованим визначений Позивачем розмір процентів на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до положень частини 1 статті 1061 Цивільного кодексу України із застосуванням аналогії закону.

7. Водночас суди встановили, що здійснений Позивачем розрахунок процентів за користування чужими коштами за відповідний період є арифметично невірним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

8. Відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

9. Касаційна скарга мотивована посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права.

10. Відповідач зазначає про безпідставність застосування судами аналогії закону для визначення розміру процентів за користування чужими грошовими коштами, який не було встановлено у відповідному договорі, адже відносини між поручителем та банком не є подібними до відносин вкладника та банку.

11. Також Відповідач вважає, що Позивач невірно визначив період нарахування штрафних санкцій, зважаючи на набрання законної сили рішення про стягнення з Банку безпідставно утриманих коштів 8 серпня 2016 року.

12. Позивач у встановлений Судом строк відзив на касаційну скаргу не надав.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

13. Між Банком та фізичною особою ОСОБА_7 (далі - Позичальник) укладений кредитний договір №НМРWGA00000809 від 29.01.2008 (далі - Кредитний договір).

14. У забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором між Позичальником та Банком укладений договір іпотеки від 29.01.2008, предметом іпотеки за яким є домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Предмет іпотеки).

15. Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 27.02.2012 у цивільній справі №2-727/11, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 14.05.2012 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.10.2012, залишено без задоволення позовні вимоги Банку до Позичальника та ОСОБА_8 про звернення стягнення на Предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором на загальну суму 200496,64 грн., виселення зазначених осіб із відповідного житлового приміщення.

16. Зазначені судові рішення у справі №2-727/11 мотивовані встановленням судами факту, що Кредитний договір є неукладеним.

17. Крім того для забезпечення виконання Позичальником обов'язків за Кредитним договором між Позивачем (поручитель) та Банком укладений договір поруки №32 від 17.05.2012 (далі - Договір поруки).

18. У пункті 1.1 Договору поруки сторони визначили, що Банк надав Позичальнику кредит у сумі 156836,00 грн., а Позичальник зобов'язаний повернути кредит у строк до 28 січня 2025 року, сплачуючи за його користування 16,08% річних у дату сплати процентів, якою є період з "20" по "04" число кожного місяця, а у випадку порушення строків повернення кредиту сплачувати винагороди, штрафи, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки у відповідності, порядку та строки, зазначені у Кредитному договорі.

19. Згідно з пунктом 2.1.4 Договору поруки у разі порушення Позивачем зобов'язання, передбаченого в пункті 2.4.1 Договору поруки (виконати обов'язок боржника, зазначений в письмовій вимозі кредитора, упродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги), Банк має право в рахунок погашення боргу за кредитним договором здійснювати договірне списання грошових коштів з усіх рахунків, що належать Позивачу, що оформлюється меморіальним ордером з реквізитом "призначення платежу" - інформація про платіж, номер, дата та пункт цього договору, що передбачає можливість договірного списання.

20. 24 травня 2012 року між Позивачем (клієнт) та Банком укладено договір банківського рахунку (далі - Договір рахунку). Пунктом 2.1.5 Договору рахунку передбачено списання Банком грошових коштів з рахунку Позивача на підставі його розпорядження та здійснювати договірне списання.

21. 28 травня 2012 року Банк списав з рахунку Позивача як поручителя 150000,00 грн. у рахунок погашення заборгованості Позичальника за Кредитним договором.

22. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.09.2014 у справі №904/233/14, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 12.11.2014, скасовано рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2014 та прийнято нове рішення - визнано недійсним Договір поруки з моменту його вчинення.

23. Постанова суду апеляційної інстанції у справі №904/233/14 мотивована тим, що Договір поруки є недійсним відповідно до частини 1 статті 230 Цивільного кодексу України, оскільки він був укладений між сторонами після того, як в судовому порядку у спорі між Банком та Позичальником було встановлено та визнано, що Кредитний договір, який містив основне зобов'язання, є неукладеним. Проте Банк навмисно приховав існування цього факту від Позивача, маючи на меті спонукати його до виконання за Позичальника неіснуючого основного зобов'язання.

24. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2016 у справі №904/749/16, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.08.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 25.10.2016, задоволено позовні вимоги Позивача про стягнення з Банку 150000,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів, які були списані банком 28 травня 2015 року, а також 70253,56 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами за період з 28.05.2012 по 28.12.2015.

25. Постановою Жовтневого ВДВС міста Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області від 12.09.2016 відкрито виконавче провадження №52137540 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області №904/749/16 від 17.08.2016 про стягнення з Банку 223557,36 грн. Зазначене виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження №11355726. Проте на момент розгляду даної справи судом першої інстанції Банк обов'язок зі сплати (повернення) коштів не виконав.

26. 19 грудня 2016 року та 31 січня 2017 року Позивач направив на адресу Банку вимоги за вих. №23/3 та №18Б щодо добровільного виконання зобов'язання про сплату позивачу процентів за користування грошовими коштами, інфляційних втрат та 3% річних у зв'язку з неналежним виконанням рішення суду щодо сплати (повернення) безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 150000,00 грн. Вказані вимоги були залишені Банком без відповіді та задоволення.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

27. Цивільний кодекс України

Стаття 8. Аналогія

1. Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

2. У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Стаття 11. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків

1. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

2. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини; …

4) інші юридичні факти. …

5. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. …

Стаття 216. Правові наслідки недійсності правочину

1. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. …

Стаття 536. Проценти

1. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

2. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Стаття 1058. Договір банківського вкладу

1. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Стаття 1061. Проценти на банківський вклад

1. Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

2. Банк має право змінити розмір процентів, які виплачуються на вклади на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

У разі зменшення банком розміру процентів на вклади на вимогу новий розмір процентів застосовується до вкладів, внесених до повідомлення вкладників про зменшення процентів, зі спливом одного місяця з моменту відповідного повідомлення, якщо інше не встановлено договором. …

Стаття 1066. Договір банківського рахунка

1. За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

2. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. …

Стаття 1070. Проценти за користування коштами, що знаходяться на рахунку

1. За користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом.

Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу.

2. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Стаття 1071. Підстави списання грошових коштів з рахунка

1. Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

2. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Стаття 1073. Правові наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта

1. У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 1212. Загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави

1. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

2. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

3. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином; …

Стаття 1214. Відшкодування доходів від безпідставно набутого майна і витрат на його утримання

… 2. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

28. Суд виходить з того, що положеннями статті 8 Цивільного кодексу України передбачено застосування аналогії закону лише у тому випадку, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором.

29. З огляду на положення наведеної правової норми Суд вважає слушними доводи Відповідача про безпідставність застосування судами при вирішенні даного спору аналогії закону для визначення розміру процентів за користування Відповідачем чужими грошовими коштами, зважаючи на відсутність прогалини у законодавстві щодо регулювання спірних у справі правовідносин.

30. Так, згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставинами спірні правовідносини виникли у зв'язку з тим, що Банк списав грошові кошти у сумі 150000,00 грн. з банківського рахунку Позивача як поручителя у рахунок погашення заборгованості Позичальника за Кредитним договором, який на момент такого списання був визнаний судами неукладеним. При цьому Договір поруки також визнаний в судовому порядку недійсним як такий, що вчинений під впливом обману з боку Банку. Тобто списання зазначеної суми грошових коштів та їх збереження Банком є безпідставним.

31. Положеннями статей 536, 1073 Цивільного кодексу України встановлений обов'язок боржника сплатити проценти за користування чужими грошовими коштами, зокрема, в разі безпідставного списання банком грошових коштів з рахунка клієнта. При цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

32. Частиною 2 статті 1070 Цивільного кодексу України також передбачена сплата банком процентів за користування грошовими коштами клієнта у розмірі, встановленому договором. Водночас за відсутності встановлення договором відповідних умов проценти сплачуються банком у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Розмір процентів на банківський вклад встановлений частиною 1 статті 1061 Цивільного кодексу України на рівні облікової ставки Національного банку України.

33. Відтак встановивши відсутність встановлення у Договорі рахунку розміру процентів, на думку Суду, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про обов'язок Банку сплатити Позивачу проценти за користування безпідставно списаними з його рахунку грошовими коштами в розмірі облікової ставки Національного банку України, передбаченому частиною 1 статті 1061 Цивільного кодексу України.

34. У зв'язку з викладеним Суд відхиляє аргументи Відповідача щодо безпідставного застосування судами попередніх інстанцій положень наведеної норми закону.

35. Також Суд не приймає до уваги доводи Відповідача щодо неправильного визначення Позивачем періоду нарахування штрафних санкцій, зважаючи на набрання законної сили рішення про стягнення з Банку безпідставно утриманих коштів 8 серпня 2016 року.

36. На думку Суду, відповідно до положень статей 536, 1073 Цивільного кодексу України проценти підлягають сплаті за весь час користування Банком чужими грошовими коштами, тобто з моменту їх безпідставного списання до моменту зарахування на рахунок клієнта.

37. З встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин вбачається, що Банк безпідставно списав відповідні грошові кошти з рахунку Позивача 28 травня 2012 року та не здійснив їх зарахування на рахунок Позивача на момент вирішення спору судом першої інстанції. Водночас проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 28.05.2012 по 28.12.2015 стягнуті з Банку рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2016 у справі №904/749/16.

38. Зважаючи на наведені обставини, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано задовольнили позовні вимоги про стягнення з Банку процентів за користування чужими грошовими коштами за період з 29.12.2015 по 13.01.2017.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

39. Звертаючись з касаційною скаргою, Відповідач не спростував наведені висновки судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

40. Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги.

41. Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають залишенню без змін.

Судові витрати

42. Понесені Відповідачем у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на Відповідача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Висновки про правильне застосування норм права

43. Статтею 8 Цивільного кодексу України передбачено застосування аналогії закону лише у тому випадку, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором. Зважаючи на відсутність прогалини у законодавстві щодо визначення розміру процентів за користування чужими грошовими коштами, безпідставно списаними банком з рахунку клієнта, підстави для застосування аналогії закону щодо таких правовідносин відсутні.

44. Відповідно до положень частини 1 статті 1061, частини 2 статті 1070 Цивільного кодексу України у разі відсутності встановлення у відповідному договорі банківського рахунку розміру процентів банк зобов'язаний сплатити клієнту проценти за користування безпідставно списаними з його рахунку грошовими коштами в розмірі облікової ставки Національного банку України.

45. Відповідно до положень статей 536, 1073 Цивільного кодексу України проценти підлягають сплаті за весь час користування Банком чужими грошовими коштами, тобто з моменту їх безпідставного списання до моменту зарахування на рахунок клієнта.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні касаційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" відмовити.

2. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 у справі №904/1243/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді О. Баранець

В. Студенець