ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2018 р.Справа № 922/475/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків

до Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків

про стягнення 8901,56 грн.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (дов. № ДР-15-0218 від 27.02.2018 р.)

відповідача ОСОБА_2 (дов. № 01101-14/174-18 від 16.01.2018 р.)

ОСОБА_3 (дов. № 01.01-14/7669-17 від 29.12.2017 р.)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" 01.03.2018 звернулось до господарського суду з позовом до Комунального підприємства "Харківводоканал" про стягнення з відповідача завданий збитків у розмірі 8901,56 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на ст. 623. 1166 ЦК України, ст. 20, 216, 224 ГК України та вказує, що бездіяльність відповідача (не здійснення реєстрації наданих розрахунків коригувань податкового зобов'язання з податку на додану вартість від 24.10.2016 р. № 1920 до податкової накладної № 2167 від 17.12.2015 у ЄРПН) призвели до неможливості ТОВ "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" зменшити свої податкові зобов'язання з податку на додану вартість на розмір незареєстрованих розрахунків коригування податкових зобов'язань, що завдало шкоди майновим інтересам позивача у вигляді надміру сплачених податків та заподіяло ТОВ "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" шкоду у визначеному розмірі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.03.2018 р. прийнято позовну заяву ТОВ "Харківгаз Збут" до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/475/18 та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26.03.2018 відповідачем на адресу суду надано відзив на позов (вх. 8058), в якому останній заперечуючи проти позову, наголошує, що цивільні та/або господарські права чи інтереси позивача відповідачем ніяким чином не були порушені, оск5ільки КП "Харківводоканал" виконав всі господарські зобовязання, які виникли із правовідносин з ТОВ "Харківгаз Збут" на підставі договору на постачання природного газу за регульованим тарифом від 01.07.2015 року № 2015/ТП-ПР-1. Натомість, в обґрунтування позовних вимог щодо завдання позивачу збитків, останній посилається на положення ст.ст. 187, 189, 192 201 Податкового кодексу України, які врегульовують порядок визначення та сплати податку на додану вартість, що є виключно сферою податкових правовідносин, в межах яких положеннями абз. 10 п. 201.10 ст. 201 ПК України чітко встановлено спосіб захисту порушених прав та інтересів у разі нездійснення контрагентом реєстрації податкової документації, а саме у разі допущення покупцем граничних термінів реєстрації розрахунку коригувань, продавець має право подати заявку зі скаргою на такого покупця, долучивши її до податкової декларації. При цьому, зі склавшихся правовідносин вбачається, що право на захист податкового інтересу позивача зберігався до жовтня 2017 року, проте позивачем не було реалізовано право на захист свого податкового права, а відтак на переконання КП "Харківводоканал" власна бездіяльність позивача не може слугувати підставою для відповідальності відповідача. Поряд з цим, відповідач вказує, що в межах спірних правовідносин, обовязок реєстрації розрахунків коригування не відноситься до юрисдикції господарських судів, оскільки зміст договору між ТОВ "Харківгаз Збут" та КП "Харківводоканал" не передбачає такого обовязку, а всі інші правовідносини, які входять до юрисдикції господарських судів не є тотожним спірним правовідносинам. Крім того, відповідач звертає увагу, що питання наявності вини відповідача за не реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригувань за період серпень-грудень 2016 року, вже було предметом розгляду Харківського окружного адміністративного суду, який своєю постановою від 21.03.2018 року по справі № 820/531/18 скасував податкове повідомлення-рішення контролюючого органу та визнав відсутність вини КП "Харківводоканал" за нереєстрацію податкових накладних за вказаний вище період. Таким чином, відсутність реєстраційних дій продиктована не умисним бажанням відповідача не реєструвати розрахунок коригування, а зумовлене обєктивними обставинами у вигляді незаконної бездіяльності та професійної недбалості ДФС України та ДКС України.

Розгляд справи по суті, в порядку приписів ч. 2 ст. 252 ГПК України, розпочато у судовому засіданні 27.03.2018.

У судовому засіданні 27.03.2018 р. судом було постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи по суті, згідно ч. 2 ст. 216 ГПК України, на 25.04.2018 р. о 10:30

13.04.2018 р. позивачем до суду надано відповідь на відзив (вх. 9734), згідно з яким позивач наполягає, що даний спір підвідомчий саме господарським судам, оскільки спір у даній справі безпосередньо повязаний з виконанням сторонами господарського договору, пряма вказівка в чинному законодавстві про непідвідомчість даного спору господарським судам або про його підвідомчість судам іншої юрисдикції відсутня, та при цьому, жодна з сторін у спірних правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, що необхідно для визначення справи як справи адміністративної юрисдикції. Одночасно, позивач наголошує, що в спірних правовідносинах, які розглядаються в рамках провадження по даній справі позивачем доведено наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення з боку КП "Харківводоканал", зокрема наявність вини підтверджується встановленим фактом рішення суду, що на момент, коли у відповідача виникли зобовязання зареєструвати розрахунок коригування суми ПДВ, надісланий ТОВ "Харківгаз Збут" Постанова Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2016 року по справі № 820/1237/16 була виконана у примусовому порядку 4.11.2016 року в результаті чого реєстраційний ліміт КП "Харківводоканал" в СЕА з ПДВ був збільшений на 66592159,48 грн., а інших причин невиконання своїх зобовязань відповідач під час розгляду справи не надав.

В свою чергу, відповідач 25.04.2018 р. надав заперечення на відповідь на відзив (вх. 10650), в якому остаточно заперечуючи проти позовних вимог, вказав, що позивач не навів жодного аргументованого доводу на користь порушення свого цивільного/господарського права чи інтересу, а також не вичерпав всі законодавчо передбачені способи захисту свого права, що свідчить про очевидну необґрунтованість позовних вимог та позбавляє можливості їх задоволення.

Надані учасниками справи заяви по суті спору з доданими до них доказами, досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та з урахуванням пояснень зазначених у відповіді на відзив.

Представник відповідача у повному обсязі заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити у позові.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази надані до суду, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01 липня 2015 р. між Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (постачальник, позивач) та Комунальним підприємством "Харківводоканал" (споживач, відповідач) було укладено Договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2015/ТП-ПР-1432.

З метою виконання взятих на себе зобовязань до договором № 2015/ТП-ПР-1432, а саме оплати надання послуг з постачання природного газу у грудні 2015 року та погашення заборгованості, яка склалася за спожитий природній газ у листопаді 2015 р. у сумі 42 245,13 грн., відповідачем було перераховано на рахунок позивача грошові кошти у сумі 252 148,96 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку № 8 від 06.01.2016 р.

Відповідно до підписаного ОСОБА_1 приймання-передачі природного газу № Х від 31.12.2015 р. до Договору на постачання природного газу № 2015/ТП-ПР-1432 від 01.07.2015 р. фактично Відповідачем у грудні 2015 р. було спожито природного газу в обсязі 17,378 тис.куб.м на суму 156 494,46 грн.

Враховуючи вищевикладене, складовими частинами, отриманої від відповідача 17.12.2015 р. суми у розмірі 252 148,96 грн., стало зарахування залишку заборгованості, який виник за надані послуги постачання природного газу у листопаді 2015 р. у розмірі 42 245,13 грн. та авансовий платіж за послуги з постачання природного газу за грудень 2015 року склав 209 903,83 грн.

17.12.2015 р. ТОВ "Харківгаз Збут" на виконання приписів ст. 201 ПК України в електронній формі було складено податкову накладну за порядковим номером 2167 на суму податку на додану вартість 34 983,97 грн., що становить загальну суму з ПДВ 209 903,83 грн. (на розмір отриманої передоплати за очікувані обсяги споживання природного газу у грудні 2015 року).

Оскільки фактичне споживання природного газу КП "Харківводоканал" у грудні 2015 року склало 17,378 тис.куб.м на суму 156 494,46 грн., то станом на у позивача станом на 31.12.2015 року утворилася переплата у розмірі 53 409,37 грн.

У вересні 2016 р. відповідачем на адресу ТОВ "Харківгаз Збут" направлено лист № 4725, відповідно до якого відповідач просив переплату за природний газ у розмірі 53 409,37 грн. повернути у зв'язку із закінченням строку дії договору.

Позивач відповідно до вищезазначеного листа здійснив повернення залишку надмірно сплачених коштів по договору № 2015/ТП-ПР-1432 від 01.07.2015р. у загальній сумі 53 409,37 грн., та відповідно до ст. 187, 189 ПКУ склав розрахунок коригування зобов'язань по податку на додану вартість № 1920 від 24 жовтня 2016 року, які були направлені КП "Харківводоканал" для реєстрації в ЄРПН.

27.10.2016 р. ТОВ "Харківгаз Збут" направило листа № 2927 в якому повідомило КП "Харківводоканал" про повернення надмірно сплачених коштів у сумі 53 409,37 грн. по Договору № 2015/ТП-ПР-1432 від 01.07.2015 р. та просило зареєструвати складений та направлений розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної за № 1920 від 24.10.2016 р., з метою зменшення зобов'язання по оплаті податку на додану вартість, нарахованого на суму отриманої і повернутої передоплати у розмірі 8 901,56 грн.

Проте відповідач не здійснюючи реєстрацію розрахунку коригування зобов'язань за № 1920 від 24.10.2016 р. в ЄРПН, чим спричинив завдання шкоди позивачу на суму 8 901,56 грн.

При цьому, позивач, посилаючись на п. 201.10 ст. 201 ПК України, зазначає, що на час звернення з позовом до суду термін можливої реєстрації відповідачем розрахунків коригувань закінчився, у звязку з чим позивач, з вини відповідача, втратив право на зменшення податкового зобов'язання з оплати податку на додану вартість, чим позивачу бездіяльністю відповідача завдані збитки.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом стягнення з відповідача заподіяних позивачу збитків у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до п. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини.

У відповідності до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно абзацу 1 п. 192.1 ст. 192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до листа Державної фіскальної служби України від 28.12.2015 р. № 27867/6/99-95-42-01-16-01 "Щодо відображення в податковій декларації з ПДВ коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту на підставі розрахунку коригування до податкової накладної" розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка видана їх отримувачу - платнику податку, підлягає реєстрації в ЄРПН отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг.

Постачальник має право зменшити податкові зобов'язання в декларації з ПДВ на підставі розрахунку коригування, зареєстрованого в ЄРПН отримувачем протягом 15-денного строку, у податковій декларації з ПДВ того звітного (податкового) періоду, у якому його складено:

покупець повинен зменшити податковий кредит у декларації з ПДВ у податковому періоді, на який припадає дата складання розрахунку коригування, і зареєструвати його в ЄРПН у встановлені строки.

Якщо розрахунок коригування не зареєстрований в ЄРПН протягом 180 календарних днів або взагалі не складений на таку операцію, то у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг податкові зобов'язання постачальника не можуть бути зменшені, але покупець зобов'язаний зменшити податковий кредит за відповідний (податковий) період, в якому здійснюється зміна суми компенсації вартості товарів/послуг на підставі бухгалтерської довідки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем належним чином вчинені передбачені законом дії щодо складання розрахунку коригування до податкової накладної та реєстрації останнього в Єдиному реєстрі податкових накладних, натомість відповідач розрахунок коригування зобов'язань в ЄРПН не зареєстрував, що свідчить про наявність збитків у позивача у визначеному у позові розмірі.

Разом з тим, позивачем не доведено належними доказами наявності причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, які виникли у позивача.

До такого висновку суд приходить враховуючи наступне.

Умовами укладеного між сторонами Договору не встановлено обов'язку відповідача здійснювати реєстрацію податкових накладних, виданих за наслідками господарських операції з позивачем, в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Отже, нездійснення відповідачем вказаних дій не є порушенням його договірних зобов'язань.

Натомість порядок реєстрації податкових накладних та розрахунків коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних унормовано Податковим кодексом України та Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року № 1246.

Згідно зі ст. 201 Податкового кодексу України у разі виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. У податковій накладній зазначається в окремому рядку обов'язкові реквізити, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД.

У пункті 9 вищезазначеного Порядку № 1246, встановлено, що розрахунок коригування, складений постачальником (продавцем) до податкової накладної, складеної на отримувача (покупця) - платника податку, підлягає реєстрації:

- постачальником (продавцем), якщо передбачається збільшення суми компенсації вартості товарів/послуг на користь такого постачальника (продавця) або коригування кількісних і вартісних показників у підсумку не змінює суми такої компенсації;

- отримувачем (покупцем), якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг на користь їх постачальника (продавця), для чого постачальник (продавець) надсилає складений розрахунок коригування отримувачу (покупцю).

Відповідно до абз. 10п. 201.10 ст. 201 ПК України, у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг

Отже, Податковим кодексом України встановлено алгоритм дій суб'єкта господарювання у разі, якщо допущено помилки при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зокрема, згідно підпункту 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо щодо платника податку подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обовязкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування у разі ненадання таким платником податків пояснень та документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначається інформація зі скарги.

Згідно пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Дане рішення може бути оскаржене в установленому порядку.

Проте, як вбачається з матеріалів справи позивачем не було вчинено дій, передбачених п. 201.10 Податкового кодексу України, по відношенню до відсутності реєстрації розрахунку коригування зобов'язань за № 1920 від 24.10.2016 р. в ЄРПН, тобто позивач не виявив бажання скористатися порядком встановленим податковим законодавством безпосереднього захисту податкового інтересу протягом встановленого законом строку, що виключає можливість визнання наявності саме безпосереднього звязку між відсутністю можливості зменшити показників власних податкових зобовязань в податковому обліку та діями відповідача.

Також суд звертає увагу на те, що позивачем не доведено належними доказами (проведеною перевіркою контролюючого органу) встановлена вина саме відповідача у наявності збитків позивача у зв'язку із порушенням податкового законодавства.

З урахуванням викладеного суд вважає, що посилання позивача на порушення відповідачем господарського зобов'язання, як на підставу відшкодування збитків за господарським зобов'язанням, є необґрунтованими.

Отже, здійснивши оцінку наявних у справі доказів, суд враховує пояснення учасників справи, а також відсутність порушення господарського зобов'язання з боку відповідача та не доведення наявності повного складу цивільного правопорушення, приходить до висновку, що підстав для стягнення з позивача збитків за ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України, немає.

За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Судовий збір відповідно до положень ст. 129 ГПК України залишається за позивачем.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 02.05.2018 р.

Суддя ОСОБА_4