ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

14.05.2018

Справа № 910/5819/18

Суддя Господарського суду міста Києва Гулевець О.В., розглянувши

заяву                    Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА"

про                    забезпечення позову

у справі за позовом                    Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" до                    Приватного підприємства "ГЛЕБУС"

про                     стягнення 42000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "ГЛЕБУС" про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 42000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно утримуються грошові кошти у сумі 42000,00 грн., перераховані позивачем на рахунок відповідача згідно із платіжним дорученням №1767 від 26.04.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/5819/18, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 14.05.2018.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в позивач якій просить суд забезпечити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" до Приватного підприємства "ГЛЕБУС" про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 42000,00 грн. шляхом накладення арешту на все рухоме, нерухоме майно, а також на банківські рахунки ПП "ГЛЕБУС" в межах ціни позову.

В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання зобов’язання, а тому у позивача є всі підстави вважати, що у випадку прийняття рішення на користь позивача, виконання такого рішення буде неможливим.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Положеннями частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів, є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду та реалізації кожним права на судовий захист.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред’явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову, в тому числі, з ініціативи суду, господарський суд, має здійснити оцінку необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заява про забезпечення позову, є обґрунтованою із зазначенням адекватного засобу забезпечення позову, необхідного для забезпечення ефективного захисту.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, обов’язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.ст. 73, 74, 76-79. ГПК України, яка передбачає обов’язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов’язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з обраними заявником заходами забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має враховувати наявність зв’язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а саме – чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв’язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Однак, заявником не надано суду жодних доказів в підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не надано жодних доказів, які свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову.

Подана Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" заява мотивована виключно припущенням про імовірну неможливість виконання рішення суду у даній справі , що не створює підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на наведене вище, суд відмовляє у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" про забезпечення позову.

Згідно із приписами ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набрала законної сили 14.05.2018 та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                                              О.В. Гулевець