ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 911/2672/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Київського апеляційного господарського суду України від 05.02.2018

(колегія суддів: Верховець А.А. - головуючий, Остапенко О.М., Доманська М.Л.)

у справі за заявою Банку "Чеська експортні банка, а.с."

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кузьминецький цегляний завод"

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою господарського суду Київської області від 04.10.2017 порушено провадження у справі № 911/2672/17 за заявою Банку "Чеська експортні банка, а.с." про банкрутство ТОВ "Кузьминецький цегляний завод"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном ТОВ "Кузьминецький цегляний завод", розпорядником майна якого призначено арбітражного керуючого Левицького Анатолія Олексійовича; вирішено інші процедурні питання у справі.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції

2. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 відмовлено ОСОБА_4 (далі в тексті - Скаржник) у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження; відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу господарського суду Київської області від 04.10.2017 року у справі № 911/2672/17.

3. Зазначена ухвала суду апеляційної інстанції мотивована наступним:

3.1. 04.10.2017 господарським судом Київської області здійснено публікацію на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України № 46365 про порушення справи про банкрутство ТОВ "Кузьминецький цегляний завод".

3.2. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2017 апеляційну скаргу арбітражного керуючого Товариства з обмеженою відповідальністю "Кузьминецький цегляний завод" Юринця А.В. на ухвалу господарського суду Київської області від 04.10.2017 у справі № 911/2672/17 залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Київської області від 04.10.2017 у справі № 911/2672/17 залишено без змін.

3.3. На адресу Київського апеляційного господарського суду від засновника (учасника) ТОВ "Кузьминецький цегляний завод" ОСОБА_4 надійшла апеляційна скарга №б/н від 16.01.2018, у якій ОСОБА_4 просить прийняти апеляційну скаргу до провадження та задовольнити її в повному обсязі; прийняти постанову, якою скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 04.10.2017 у справі № 911/2672/17 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі Банку "Чеська експортні банка, а.с." у задоволенні заяви про порушення справи про банкрутство ТОВ "Кузьминецький цегляний завод", а провадження у справі припинити.

3.4. Суд апеляційної інстанції встановив, що одночасно Скаржник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 засновнику (учаснику) не було відомо ні про справу про банкрутство, ні про ухвалу господарського суду Київської області від 04.10.2017 року у справі № 911/2672/17, а сама ухвала за поштовою адресою засновнику (учаснику) не надходила. Апелянт зазначає що про ухвалу від 04.10.2017 року йому стало відомо лише 16.01.2018 року.

3.5. Також в оскаржуваній ухвалі суду апеляційної інстанції встановлено, що Скаржник звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу місцевого господарського суду від 04.10.2017 лише 17.01.2018 року, про що свідчить вхідний штамп Київського апеляційного господарського суду, тобто з пропуском п'ятиденного процесуального строку на апеляційне оскарження на три місяці.

3.6. Суд апеляційної інстанції встановив, що згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала господарського суду Київської області від 04.10.2017 у справі № 911/2672/17 надіслана судом 05.10.2017, зареєстрована 06.10.2017, а оприлюднена 10.10.2017.

3.7. За наведених обставин колегія суддів суду апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі дійшла до висновку, що Скаржником не обґрунтовано поважності причин пропуску строку на подання апеляційної скарги та не подано відповідних підтверджуючих доказів, що про ухвалу від 04.10.2017 року апелянту стало відомо лише 16.01.2018 року, тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання та відмовляє в поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Київської області від 04.10.2017 року.

3.8. При цьому, на переконання суду апеляційної інстанції, апелянтом не наведено, а судом в свою чергу не встановлено обставин непереборної сили, а також факту ухвалення судом першої інстанції рішення про права, інтереси та (або) обов'язки Скаржника, що унеможливило б апелянта звернутись з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Київської області від 04.10.2017 року у строки встановлені ст.93 ГПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017, тобто відповідна можливість залежала виключно від волевиявлення Скаржника (мала суб'єктивний характер).

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

4. До Верховного Суду від ОСОБА_4 надійшла касаційна скарга у якій Скаржник просить суд ухвалити нове рішення у формі постанови, якою скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 у справі № 911/2672/17 повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання Скаржника і визнати причину пропуску на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Київської області від 04.10.2017 у справі № 911/2672/17 поважною та поновити його, відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Скаржника на ухвалу господарського суду Київської області від 04.10.2017 у справі № 911/2672/17.

5. В обгрунтування підстав для скасування ухвали суду апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про поновлення строку та відкриття апеляційного провадження Скаржник у своїй касаційній скарзі наводить наступні доводи:

5.1. Скаржнику не було відомо про справу про банкрутство ні про ухвалу господарського суду Київської області від 04.10.2017 у справі № 911/2672/17, а сама ухвала за поштовою адресою засновника не надходила. Про зазначені обставини Скаржнику стало відомо лише 16.01.2018. Суд апеляційної інстанції не врахував зазначені обставини та дійшов необґрунтованого та поспішного висновку про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

6. До суду від ініціюючого кредитора - Банку "Чеська експортні банка, а.с." надійшла заява щодо процесуальних питань у якій ініціюючий кредитор з підстав того, що на переконання Банку, відсутні підстави вважати, що касаційна скарга ОСОБА_4 є обґрунтованою, ініціюючий кредитор просить суд відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 у справі № 911/2672/17.

Позиція Верховного Суду

7. Ухвалою Верховного Суду від 16.04.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 у справі № 911/2672/17 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

8. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, виходячи з такого.

9. Відповідно ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

10. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

11. Щодо доводу касаційної скарги про те, що Скаржнику не було відомо про справу про банкрутство ні про ухвалу господарського суду Київської області від 04.10.2017 у справі № 911/2672/17, а сама ухвала за поштовою адресою засновника не надходила. Про зазначені обставини Скаржнику стало відомо лише 16.01.2018. Суд апеляційної інстанції не врахував зазначені обставини та дійшов необґрунтованого та поспішного висновку про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів зазначає наступне.

12. Згідно приписів п. 13 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України (редакція відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу;

13. Згідно приписів ч. 1 ст. 53 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017), за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

14. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

15. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

16. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

17. Суд апеляційної інстанції встановив, що Скаржник звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу місцевого господарського суду від 04.10.2017 лише 17.01.2018 року, про що свідчить вхідний штамп Київського апеляційного господарського суду, тобто з пропуском п'ятиденного процесуального строку на апеляційне оскарження на три місяці.

18. Вказуючи в касаційній скарзі про те, що Скаржнику не було відомо про справу про банкрутство ні про ухвалу господарського суду Київської області від 04.10.2017 у справі № 911/2672/17, а сама ухвала за поштовою адресою засновника не надходила про зазначені обставини Скаржнику стало відомо лише 16.01.2018, Скаржник не спростовує встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи, котрі дозволяють зробити висновок про можливість Скаржника з декількох публічних і загальновідомих джерел інформації дізнатися про порушення ухвалою від 04.10.2017 господарського суду Київської області справи про банкрутство ТОВ "Кузьминецький цегляний завод".

19. Доводів про те, що Скаржник не зміг подати, у встановлені законом терміни, апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції від 04.10.2017 через обставини, які об'єктивно не дали змоги Скаржнику реалізувати своє право апеляційного оскарження (обставин непереборної сили) в касаційній скарзі не зазначено.

19. За таких обставин, беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, а також, беручи до уваги те, що заявлені в касаційній скарзі доводи про відновлення строку на апеляційне провадження не виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) судового рішення суду першої інстанції, яке вже переглядалося судом апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла до висновку про необґрунтованість доводу касаційної скарги про те, що Скаржнику не було відомо про справу про банкрутство ні про ухвалу господарського суду Київської області від 04.10.2017 у справі № 911/2672/17, а сама ухвала за поштовою адресою засновника не надходила про зазначені обставини Скаржнику стало відомо лише 16.01.2018.

20. Відповідно до частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

21. За таких обставин, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла до висновків про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Скаржника та про залишення ухвали Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 без змін.

22. Оскільки касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції - без змін, судові витрати у вигляді судового збору покладаються на ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 у справі № 911/2672/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко