ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2018м. ДніпроСправа № 904/228/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Воронько В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Батир Б.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області, м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ, в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпро

про визнання недійсним договору № 1436-12К500 від 05.06.2015 з моменту його вчинення

у присутності представників:

від позивача: представник Кіньшаков Г.В., довіреність № 30/5-647 від 30.03.2018;

від відповідача: старший юрисконсульт Ярошенко Ю.В., довіреність № 2818 від 12.12.2017;

від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

19.01.2018 Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (далі - відповідач), у якій заявило вимоги про визнання договору № 1436-12К500 про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку ПАТ "Укртелеком", укладеного між сторонами 05.06.2015, недійсним з моменту його вчинення.

Ухвалою суду від 24.01.2018 було залишено позовну заяву без руху та надано позивачу час для усунення недоліків на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Позивач повністю виконав вимоги вказаної ухвали, надіславши до суду 30.01.2018 заяву з доказами усунення недоліків.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 ГПК України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Ухвалою від 01.02.2018 суд відкрив провадження у справі, прийнявши позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

26.02.2018 відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив, посилаючись на невірно визначену позивачем природу спірних відносин та правочину (договору оренди). Відповідач зазначає, що у договорі відсутні істотні умови даного виду, оскільки в ньому йдеться не про орендну плату, а про плату за послуги, тож, на його думку, спірний договір є договором про надання телекомунікаційних послуг, надання яких регулюється спеціальним законодавством. При цьому, відповідач виконує умови договору належним чином. А також, відповідач спростовує факт відсутності у його володінні спірної кабельної каналізації електрозв'язку (далі - ККЕ).

На підставі ч. 5 ст. 183 ГПК України у підготовчих засіданнях оголошувались перерви: з 27.02.2018 до 13.03.2018 та з 13.03.2018 до 27.03.2018.

13.02.2018 позивач подав пояснення, у яких не погоджується з доводами відповідача, підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд визнати спірний договір недійсним з моменту вчинення.

26.03.2018 позивач подав відповідь на відзив, у якій не погодився з доводами відповідача та просив задовольнити позовні вимоги, підтримавши їх повністю.

В свою чергу відповідач подав 26.03.2018 заперечення на відповідь на відзив, у яких підтримав раніше викладену позицію.

Ухвалою від 27.03.2018 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області у порядку ст. 50 ГПК України та продовжено строк підготовчого провадження до 25.04.2018.

04.04.2018 3-я особа подала до суду письмові пояснення, у яких підтримала позовну заяву повністю та зазначила, що спірне майно, яке не увійшло до статутного капіталу товариства є державним, тому порядок його передачі в оренду регулюється Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

19.04.2018 позивач підтримав свої позовні вимоги повністю, надавши до суду уточнюючі пояснення щодо заперечень відповідача на відповідь на відзив.

Ухвалою від 19.04.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

03.05.2018 на електронну поштову скриньку суду від 3-ї особи надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності її представника через його хворобу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.06.2015 між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" (далі - ПАТ "Укртелеком", відповідач) та Управлінням Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації у Дніпропетровській області (далі - Управління Держспецзв'язку, замовник, позивач) було укладено договір № 1436-12К500 про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку від (далі - договір), за умовами п. 2.2. якого Укртелеком надає замовнику в користування ККЕ, що передбачає виконання комплексу організаційно-технічних заходів та надання таких послуг: а) бронювання місця в ККЕ Укртелекому; б) погодження робочого проекту; в) технічний нагляд за роботою Замовника в ККЕ Укртелекому; г) надання місця в каналі ККЕ Укртелекому; ґ) використання ККЕ Укртелекому. Замовник зобов'язується оплачувати послуги відповідно до умов цього договору, додатків до нього та додаткових угод.

Ціна договору складається із сумарної вартості послуг, передбачених цим договором і визначається відповідними додатками до цього договору. Вартість послуг за цим договором визначається на підставі граничних тарифів на надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку операторів телекомунікацій (далі - граничні тарифи), затверджених рішенням(и) НКР3І, зареєстрованим(и) у Міністерстві юстиції України. Граничні тарифи застосовуються для здійснення розрахунків за цим договором з дня набрання ними чинності або внесення до них змін (п. 4.1 договору).

Пунктом 10.1 договору встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015. Умови цього договору застосовувались до відносин між сторонами, які виникли з 01.01.2015.

Наразі, вказаний договір вже припинив свою дію з 31.12.2015.

Позивач у додаткових поясненнях до позову зазначає, що господарським судом Дніпропетровської області було відкрито провадження у справі № 904/10099/17 за позовом ПАТ "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії ПАТ "Укртелеком" до Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості за договором про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку ПАТ "Укртелеком" № 1436-12К500 від 05.06.2015 у розмірі 61310,75 грн. При цьому правову природу цього договору у своєму позові ПАТ "Укртелеком" визначає, як договір оренди.

Виявивши порушення зі сторони ПАТ "Укртелеком", що допущені останнім під час укладання спірного договору, а саме відсутність у відповідача доказів права власності на кабельну каналізацію електрозв'язку, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права, шляхом визнання договору № 1436-12К500 про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку ПАТ "Укртелеком" від 05.06.2015 недійсним з моменту його укладення.

Відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши при цьому, що позивачем було невірно визначено вид спірного правочину (договору оренди) та правову природу спірних правовідносин, що виникли на його підставі. Тож, на думку відповідача, спірний договір є договором надання послуг, а не оренди.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність повного задоволення позову з таких підстав.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 ГК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як зазначалося вище у цьому рішенні, за своєю правовою природою укладений між сторонами по справі договір позивач відносить до договору оренди, а відповідач - до договору про надання послуг, до яких, незважаючи на те, як би не визначили сторони правову природу спірного договору, слід застосовувати відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України, а також норми спеціального законодавства.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" умовами надання телекомунікаційних послуг є укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації.

Як слідує з п. 1.5 Основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, затверджених рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації 29.11.2012 № 624, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.12.2012 за № 2150/22462, питання, що виникають під час укладення, виконання, зміни, розірвання договору і не врегульовані ним, регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про телекомунікації", Правилами, цими Вимогами та іншими нормативно-правовими актами.

При цьому ЦК України та ГК України не передбачають такого окремого правочину як надання майна в користування. В той же час положеннями ч. 1 ст. 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Частина 1 ст. 760 ЦК України передбачає, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ), а також можуть бути майнові права. А у відповідності до ч. 1 ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Відповідно до п. 1 розділу II Правил надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку, затверджених рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 23.08.2012 № 428 (у редакції від 12.07.2016 № 359), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.09.2012 за № 1571/21883 (далі -Правила), для встановлення можливості надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку (далі - ККЕ) замовник має право звернутися до постачальника із запитом про можливість надання в користування ККЕ (далі - запит); за зверненням замовника постачальник повинен надати документи, які підтверджують право власності на кабельну каналізацію електрозв'язку.

Як свідчать матеріали справи, з метою забезпечення цільового використання бюджетних коштів позивач неодноразово звертався до відповідача з запитами: від 24.12.2015 № 30/5-2044, від 10.05.2016 № 30/5-816, від 30.08.2017 № 30/5-1342, від 15.11.2017 № 30/5-1763, від 30.11.2017 № 30/5-1848 - для отримання доказів щодо перевірки права власності відповідача на ККЕ. Однак, позивач так і не отримав документів, які б підтверджували право власності відповідача на ККЕ.

За твердженнями відповідача ККЕ, що збудована до 1999 року, відносилась до основних засобів корпоратизованого Українського державного підприємства електрозв'язку "Укртелеком" (далі - УДПЕЗ "Укртелеком") та була отримана Відкритим акціонерним товариством "Укртелеком" (далі - ВАТ "Укртелеком"), внаслідок корпоратизації УДПЕЗ "Укртелеком", як складова частина активів корпоратизованого підприємства. За наказами Державного комітету зв'язку та інформатизації України від 23.12.1999 № 150 та від 27.12.1999 № 155 ККЕ не виділялась, як окремий об'єкт майна під час корпоратизації, а входила до цілісного майнового комплексу УДПЕЗ "Укртелеком", а тому й передавалась ВАТ "Укртелеком", яке в подальшому перейменоване на ПАТ "Укртелеком", тобто відповідачу у складі цілісного майнового комплексу. Додатковим доказом володіння ККЕ, на думку відповідача, є інвентарні картки основних засобів, що знаходяться на балансі Товариства.

Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що ККЕ увійшло до статутного капіталу ВАТ "Укртелеком", як до цілісного майнового комплексу з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 191 ЦК України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності; до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом; підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю; права на земельну ділянку та інші об'єкти нерухомого майна, які входять до складу єдиного майнового комплексу підприємства, підлягають державній реєстрації в органах, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно; підприємство або його частина можуть бути об'єктом купівлі-продажу, застави, оренди та інших правочинів.

Слід зауважити, якщо ККЕ входить до єдиного майнового комплексу, як стверджує відповідач, то вона з огляду на викладену правову норму є нерухомістю, а відтак підлягає державній реєстрації прав на нерухоме майно.

Однак, доказів державної реєстрації прав відповідача на ККЕ, як на нерухоме майно, матеріали справи не містять, а також наявність ККЕ у статутному капіталі спростовується поясненнями Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області.

Так, ВАТ "Укртелеком" (правонаступником якого є ПАТ "Укртелеком") створено згідно з наказом Державного комітету зв'язку та інформатизації від 27.12.1999 № 155 шляхом перетворення УДПЕЗ "Укртелеком" у відкрите акціонерне товариство в процесі корпоратизації відповідно до Указу Президента України від 15.06.1993 № 210/93 "Про корпоратизацію підприємств" та Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.1993 № 508 (далі -Положення).

Засновником товариства виступив Державний комітет зв'язку та інформатизації України (правонаступник - Міністерство інфраструктури України).

Відповідно до п. 11 Положення засновник розглядає та затверджує акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу підприємства, що підлягає корпоратизації, приймає рішення про створення відкритого акціонерного товариства та затверджує його статут. Відповідно до пунктів 15 та 16 Положення з моменту державної реєстрації відкритого акціонерного товариства активи і пасиви підприємства переходять до відкритого акціонерного товариства. Акціонерне товариство стає правонаступником прав і обов'язків корпоратизованого підприємства. Розмір статутного капіталу відкритих акціонерних товариств, створених відповідно до цього Положення, визначається за чинною Методикою оцінки вартості об'єктів приватизації та оренди.

Протягом 2005 - 2007 років 3-я особа відповідно до Положення про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 25.11.2003 № 2097 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2003 за № 1201/8522, чинного на той час, враховуючи звернення ВАТ "Укртелеком", проводила роботи стосовно підтвердження права власності на об'єкти нерухомого майна, переданого до статутного капіталу товариства.

Переліки нерухомого майна, переданого до статутного капіталу ВАТ "Укртелеком", були надані по підрозділах, стосовно яких були відповідні звернення ВАТ "Укртелеком", це, зокрема, по апарату управління, Головному навчальному центру, Київській міській філії, Київській обласній філії, ЦММТС (центральна міжнародна та міська телефонно-телеграфна станція), Херсонській філії, Миколаївській філії, Донецькій філії, ЦТЕПМ (центр технічної експлуатації первинної мережі) з 1 по 12 філії "Дирекція первинної мережі".

Тож, 3-я особа підтверджує той факт, що ані матеріали з корпоратизації ВАТ "Укртелеком", які були передані Державним комітетом зв'язку та інформатизації України та зберігаються в архіві Фонду державного майна України, ані матеріали, які надавалися ВАТ "Укртелеком" для підтвердження права власності, не містять інформації стосовно кабельних каналізацій електрозв'язку.

У 2011 році відповідно до ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" Фондом державного майна України було забезпечено рецензування Звіту про незалежну оцінку пакета акцій ВАТ "Укртелеком" розміром 92,791% статутного капіталу товариства, яке знаходиться за адресою: Україна, м. Київ, Шевченківський район, бульвар Т. Шевченка, 18, станом на 31.12.2010, виконаного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "Консалтингова фірма "Острів", та наказом Фонду державного майна України від 11.02.2011 № 180 було затверджено висновок про вартість зазначеного пакета акцій.

В матеріалах Звіту про оцінку інформація стосовно кабельної каналізації електрозв'язку відсутня.

Водночас, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.09.2011 № 902-р "Питання управління державним майном, що не увійшло до статутного капіталу публічного акціонерного товариства "Укртелеком", але перебуває на його балансі" було встановлено, зокрема, завдання Фонду державного майна України та Держспецзв'язку забезпечити проведення публічним акціонерним товариством "Укртелеком" інвентаризації державного майна, що не увійшло до статутного капіталу цього товариства, але перебуває на його балансі станом на 30 вересня 2011 року, та за її результатами віднести до сфери управління Держспецзв'язку нерухоме та рухоме державне майно, що забезпечує виконання покладених на неї завдань, а до сфери управління Фонду державного майна - інше майно за переліками, затвердженими спільним рішенням Фонду та Держспецзв'язку.

За результатами роботи, проведеної Фондом державного майна та Держспецзв'язку на виконання вищезазначеного рішення Уряду, ПАТ "Укртелеком" надав перелік державного майна, що не увійшло до статутного капіталу ПАТ "Укртелеком", але перебуває на його балансі, який був складений за результатами інвентаризації станом на 30.09.2011. При цьому в зазначеному переліку відсутня інформація стосовно ККЕ.

З метою забезпечення виконання вимог зазначеного рішення Уряду Фондом державного майна України та Держспецзв'язку видано спільний наказ від 18.10.2011 № 1497/283 "Про державне майно, що не увійшло до статутного капіталу ПАТ "Укртелеком", але перебуває на його балансі" (із змінами), згідно з яким були створені територіальні комісії (у складі представників територіальних органів) та спільна комісія (у складі представників центральних апаратів) Фонду державного майна України та Держспецзв'язку з питань державного майна, що не увійшло до статутного капіталу ПАТ "Укртелеком", але перебуває на його балансі. А відтак, 3-я особа зазначила, що наразі тривають заходи Фонду державного майна України спільно з Держспецзв'язку щодо завершення роботи з розмежування функцій управління державним майном, що не увійшло до статутного капіталу ПАТ "Укртелеком", але перебуває на його балансі, з урахуванням переліків такого майна, наданих ПАТ "Укртелеком" за результатами інвентаризації цього майна станом на 30.09.2011.

Власником (володільцем) кабельної каналізації електрозв'язку, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про телекомунікації", є суб'єкт господарювання, у власності (володінні) якого перебувають уся інфраструктура кабельної каналізації електрозв'язку або окремі її елементи, набуті на належній правовій підставі, призначені для забезпечення доступу до телекомунікаційної мережі загального користування.

Відповідно до ст. 317 ЦК Україні власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом (ст. 398 ЦК України).

Тож, слід розуміти, що на відміну від власника володілець позбавлений права розпоряджатися майном і тільки на законній підставі має право володіти і користуватись майном, власником якого він не є.

Підсумовуючи вищевикладене та аналізуючи чинне законодавство України, суд зазначає, що під час проведення приватизації "Укртелеком", було затверджено переліки майна, яке входить до статутного фонду після завершення приватизації "Укртелеком", та яке перебуватиме на його балансі. ККЕ не увійшла до вказаних вище переліків. Жодних договорів, предметом яких є передача в користування чи володіння ВАТ (ПАТ) "Укртелеком" ККЕ, останнім не надано до матеріалів справи. Окрім того, згідно з вказаними вище переліками, жодних актів органів державної влади щодо передачі в користування (володіння) ВАТ/ПАТ "Укретелеком" ККЕ також немає. З цього слідує, що за ККЕ залишається статус державного майна, яке належало "Укретелеком", як державному підприємству, а у такому разі ВАТ/ПАТ "Укретелеком" незаконно та безпідставно володіє кабельною каналізацією електрозв'язку. Тож, у відповідача відсутні підстави здійснювати будь-які дії відносно ККЕ - ані надавати її в оренду, ані використовувати її у якості надання послуг, оскільки відповідач не є власником цього майна.

З огляду на що суд дійшов висновку про визнання договору № 1436-12К500 про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку ПАТ "Укртелеком", укладеного між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" та Управлінням Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області 05.06.2015, недійсним з моменту його вчинення.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з підстав, про які йдеться вище у цьому рішенні.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати у сумі 1762,00 грн покладаються на відповідача, як на сторону з вини якої виник спір.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати договір № 1436-12К500 про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку ПАТ "Укртелеком", укладений між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" та Управлінням Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області 05.06.2015, недійсним з моменту його вчинення.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (м. Київ, вул. Т. Шевченка, 18; ідентифікаційний код 21560766) в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (м. Дніпро, вул. Херсонська, 26; ідентифікаційний код 25543196) на користь Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області (м. Дніпро, вул. Св. Хороброго, 23; ідентифікаційний код 34775616), видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 14.05.2018.

Суддя В.Д. Воронько