КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2018 р. Справа№ 910/159/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.,

представників

від позивача не з'явився

від відповідача не з'явився

прокуратури не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі строй"

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2018 (повний текст складено 05.02.2018) по справі №910/159/18 (суддя Паламар П.І.)

за позовом заступника прокурора Донецької області

в інтересах Департаменту житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі строй"

про стягнення боргу, неустойки, ціна позову 469 623,50 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Донецької області, в інтересах Департаменту житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації, звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі строй" про стягнення 469 623,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання, передбачені умовами договору підряду №443 від 29 червня 2017 р., в саме не використав аванс, перерахований позивачем та не повернув його платнику.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2018 по справі №910/159/18 позов заступника прокурора Донецької області задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі строй" на користь Департаменту житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації 423 884,97 грн боргу, 45 738,89 грн пені.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі строй" на користь прокуратури Донецької області 7 044,35 грн витрат по оплаті судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач не використав аванс у строк, встановлений п. 19 постанови Кабінету Міністрів України № 1764 від 27.12.2001 (із змінами), а також прострочив повернення авансу та виконання робіт за договором підряду №443 від 29 червня 2017 р., в зв'язку з чим на користь позивача, відповідно до вимог ст.ст. 622, 624 ЦК України, підлягає стягненню 423884,97 грн - авансу, 2421,36 грн - пені за несвоєчасне повернення авансу та 43317,53 грн - пені за несвоєчасне виконання робіт.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Профі строй" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2018 скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що не мав можливості виконати роботи, передбачені договором підряду №443 від 29 червня 2017 р., в зв'язку з не наданням йому позивачем проектної документації.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.03.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі строй" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2018 по справі №910/159/18.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2018 розгляд справи №910/159/18 призначено на 07.05.2018.

10 квітня 2018 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, від прокуратури Донецької області надійшов відзив на апеляційну скаргу.

13 квітня 2018 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 07.05.2018 представники сторін не з'явились. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Статтями 269, 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

29 червня 2017 року між позивачем (замовником) та відповідачем (підрядником) укладено договір підряду № 443 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору відповідач за завданням позивача зобов'язався на свій ризик виконати роботи по проекту "Будівництво водопровідних башт та станції питної води по вул. Садова, 1 у с. Сергіївка Слов'янського району Донецької області" та здати роботи в обумовлені договором строки, а позивач - прийняти та оплатити ці роботи на умовах договору.

Згідно з умовами п. 3.1 Договору договірна ціна становить 1412949,90 грн., з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 3.5 Договору вартість та обсяг виконання робіт сплачується за рахунок залишків коштів місцевих бюджетів населених пунктів Донецької області та за рахунок коштів співфінансування - 128449,86 грн., на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, за виключенням об'єктів і заходів на території окремих районів, міст, селищ і сіл, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та у населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення - 1284500,04 грн.

Згідно з п. 4.3 Договору замовник перераховує підряднику аванс у розмірі 30% вартості річного обсягу робіт, з урахуванням ПДВ, на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів, що складає 423884,97 грн.

Також, між сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 29 вересня 2017 року до Договору.

Строк дії Договору, відповідно до умов п. 10.1 Договору, в редакції додаткової угоди, встановлено з дати його підписання до 31 грудня 2017 року, але до отримання документів про відповідність збудованого об'єкту проектній документації, згідно з вимогами чинного законодавства, а в частині розрахунків - до повного їх проведення.

Згідно з календарним планом виконання робіт (додаток 2 до договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 29 вересня 2017 р.) строк виконання робіт встановлено до 30 листопада 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, 05.09.2017 позивач перерахував на користь відповідача 423884,97 грн авансу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно з п. 4.3.1 договору підрядник зобов'язується використати одержаний аванс, відповідно до вимог п. 19 постанови Кабінету Міністрів України № 1764 від 27.12.2001 (зі змінами), протягом трьох місяців з дня отримання. По закінченні терміну невикористані кошти авансу повертаються замовнику.

Відповідно до п. 19 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку державного фінансування капітального будівництва" №1764 від 27.12.2001 (зі змінами) підрядник зобов'язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу.

Таким чином відповідач зобов'язаний був використати аванс протягом трьох місяців з дня його отримання, тобто до 05.12.2017.

При цьому, згідно з умовами договору, підтвердженням використання коштів отриманого авансу є акти виконаних підрядних робіт, складені за формою КБ 2в і довідки про вартість виконаних підрядних робіт, складених за формою КБ 3 (п. 4.3.2 Договору).

Належних доказів використання авансу в розмірі 423884,97 грн, в строк, встановлений п. 19 постанови Кабінету Міністрів України № 1764 від 27.12.2001 (зі змінами), матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги, в частині стягнення 423884,97 грн авансу, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Посилання апелянта на неможливість виконання робіт, передбачених Договором, в зв'язку з ненаданням позивачем проектної документації, не впливають на обов'язок відповідача використати отриманий аванс протягом трьох місяців або повернути його у разі невикористання.

Таким чином, зазначені доводи апелянта не можуть бути підставою для звільнення його від відповідальності у вигляді повернення позивачу невикористаної суми авансу, відповідно до умов договору та постанови Кабінету Міністрів України.

Як вбачається з листа №99-ТЦ Науково-виробничого підприємства "Технічний центр діагностики і експертизи", яке за завданням позивача на підставі договору № 222 від 11 квітня 2017 р. здійснювало функції технічного нагляду на об'єкті будівництва, станом на 20 грудня 2017 р. відповідач не розпочав будівельні роботи «Будівництво водопровідних башт та станції питної води по вул. Садова, 1 у с. Сергіївка Слов'янського району Донецької області».

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 7.3 договору, у випадку невиконання підрядником зобов'язань, передбачених пунктами4.2, 4.3 договору, за кожен день порушення замовником застосовується штрафні санкції у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Як зазначено вище, відповідачем доказів використання авансу у строк, до 05.12.2017 не надано, що є підставою для застосування до нього відповідної санкції.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок пені за невчасне повернення невикористаного авансу, з врахуванням періоду в межах дії Договору, з 06.12.2017 по 20.12.2018, прийшла до висновку про його обґрунтованість.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання робіт.

Згідно з п. 7.4. Договору за порушення строків виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від ціни невиконаних робіт за кожен день прострочення.

Відповідно до статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України)

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Частиною 1 статті 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до частини 1, 4 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з частинами 1, 2 статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Відповідно до ст. 877 ЦК України підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію. Підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи і необхідність у зв'язку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, зобов'язаний повідомити про це замовника. У разі неодержання від замовника в розумний строк відповіді на своє повідомлення підрядник зобов'язаний зупинити відповідні роботи з віднесенням збитків, завданих цим зупиненням, на замовника. Замовник звільняється від відшкодування цих збитків, якщо доведе, що у проведенні додаткових робіт немає необхідності.

Статтею 538 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що надання будівельного майданчику, передача дозвільної та іншої документації, документів про дозвіл на виконання будівельних робіт, забезпечення проектно - кошторисної документації є зустрічним виконанням зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Профі строй» по проекту: "Будівництво водопровідних башт та станції питної води по вул. Садова, 1 у с. Сергіївка Слов'янського району Донецької області", колегія суддів приходить до висновку, що прострочка відповідача сталась з вини позивача (несвоєчасне надання дозвільної документації).

Таким чином, вимоги Заступника прокурора Донецької області, в інтересах держави в особі Департаменту житлово - комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації, в частині стягнення з відповідача 43317,53 грн. пені за порушення строків виконання робіт, задоволенню не підлягають.

Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції неповно встановлено обставини щодо виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором, в частині надання відповідачу проектної документації, що в свою чергу унеможливило своєчасне виконання робіт відповідачем.

Враховуючи викладене вище, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом не повно та не об'єктивно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, в зв'язку з чим, рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2018 по справі №910/159/18 підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі строй" частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 1 ч. 1 ст. 277, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі строй" задовольнити частково.

2.Частково скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2018 по справі №910/159/18.

3.Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позов заступника прокурора Донецької області задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі строй" (03062, м. Київ, вул. Кулібіна, 4/2, офіс 7, код 39363325) на користь Департаменту житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Академічна, 71, код 33838679) 423884,97 грн боргу та 2421,36 грн. пені.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі строй" (03062, м. Київ, вул. Кулібіна, 4/2, офіс 7, код 39363325) на користь прокуратури Донецької області (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, 6, код 25707002) 6394,59 грн витрат по оплаті судового збору.

В решті позову відмовити.».

4.Стягнути з Департаменту житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Академічна, 71, код 33838679) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі строй" (03062, м. Київ, вул. Кулібіна, 4/2, офіс 7, код 39363325) 974,89 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5.Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

6.Матеріали справи №910/159/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.05.2018.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна