ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1198/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.

секретар судового засідання Юрчак С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1,

АДРЕСА_1;

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Техмаш",

вул.Промислова,5, м.Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77300;

про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 7500 грн 00 коп та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.12.15 по 18.12.17 в сумі 35368 грн 32 коп

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - адвокат, (ордер ІФ №044226 від 30.01.18, посвідчення адвоката № 655 від 16.12.2008);

від відповідача: Хлібейчук І.М. - ліквідатор, (постанова про визнання ТОВ "Завод "Техмаш" банкрутом по справі № 909/244/13-г від 29.09.15)

ВСТАНОВИВ: ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовом до ТОВ "Завод "Техмаш" про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 7500 грн 00 коп та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.12.15 по 18.12.17 в сумі 35368 грн 32 коп

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 26.12.17 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.18 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що звільнивши його з роботи в зв'язку з ліквідацією підприємства, відповідач в порушення вимог чинного законодавства не провів з ним остаточного розрахунку.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Зазначив, що ОСОБА_1 при звільненні не було виплачено компенсації за 87 днів невикористаної відпустки у розмірі 6264 грн, в зв'язку з чим просив стягнути зазначену суму з відповідача, а також середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні.

Відповідач проти позову заперечував з посиланням на те, що позивачу при звільненні виплачено вихідну допомогу, а компенсація за невикористані відпустки не входить до фонду оплати праці.

Розглянувши подану позовну заяву та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, встановив таке.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 26.03.13 порушено провадження у справі №909/244/13 про банкрутство ТОВ "Завод "Техмаш".

Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 29.09.15 боржника - ТОВ "Завод "Техмаш" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру щодо нього, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Хлібейчука І.М.

Станом на час розгляду даної справи ТОВ "Завод "Техмаш" знаходиться на стадії ліквідаційної процедури.

Як визначено в п.8 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно ч.4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України, вирішує суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

З метою недопущення встановленого ст.55 Конституції України обмеження права ОСОБА_1 на захист прав і свобод у судовому порядку справа по суті розглядається в позовному провадженні.

ОСОБА_1 працював на ТОВ "Завод "Техмаш" водієм автомобіля, що підтверджується копією трудової книжки, наявною в матеріалах справи.

08.12.15 ОСОБА_1 звільнено з посади водія автомобіля на підставі п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України в зв'язку з ліквідацією підприємства, про що видано наказ № 26-к.

Згідно зазначеного наказу ОСОБА_1 підлягає до виплати вихідна допомога в розмірі однієї середньомісячної заробітної плати і компенсація за 87 календарних днів невикористаної відпустки.

Платіжним дорученням № 448 від 10.12.15 позивачу перераховано 1285 грн 13 коп вихідної допомоги.

Як визначено в п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом.

Відповідно до ст.83 Кодексу законів про працю України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно ч.2 ст.21 Закону України "Про відпустки" порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, відпустки у зв'язку з усиновленням дитини, відпустки для підготовки та участі в змаганнях, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який у відповідності до п.1 застосовується у випадках, зокрема, у випадках виплати працівникам компенсації за невикористані відпустки.

В п.2 зазначеного Порядку встановлено, що обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У відповідності до ч.3 п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

При цьому, нарахування виплат за час щорічної відпустки або компенсації за невикористану відпустку, тривалість якої розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки (п.7 Порядку). Святкові та неробочі дні (стаття 73 Кодексу законів про працю України), які припадають на період відпустки, у розрахунок тривалості відпустки не включаються і не оплачуються.

Судом встановлено, що позивачу за останні 12 місяців не нараховувалась заробітна плата не з його вини, а тому при розрахунку компенсації за невикористані відпустки слід застосовувати тарифну ставку, яка згідно розрахункових листів ТОВ "Завод "Техмаш" для водія автомобіля ОСОБА_1 становить 9.00 грн.

З урахуванням викладеного, господарським судом зроблено розрахунок належної позивачу до виплати компенсації за невикористані 87 днів відпустки, розмір якої становить 6264 грн.

Доказів виплати позивачу компенсації за невикористані відпустки відповідач суду не надав.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 6264 грн компенсації за 87 днів невикористаної відпустки обґрунтовані і підлягають до задоволення.

Решту вимог щодо виплати заробітної плати не підтверджені матеріалами справи, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що компенсація за невикористану відпустку не входить до фонду оплати праці, оскільки згідно п.2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 5 від 13.01.04, суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток входять до фонду оплати праці.

Вимога ОСОБА_1 щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 35368 грн 32 коп не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

За приписами ст.117 КзПП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Постанову про визнання ТОВ "Завод "Техмаш" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури щодо нього прийнято господарським судом 29.09.2015, а звільнення ОСОБА_1 відбулося 08.12.15, тобто після відкриття ліквідаційної процедури банкрута.

В п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

Також, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (ст.45) визначено порядок (черговість) задоволення вимог кредиторів від коштів, одержаних від продажу майна банкрута.

Виходячи з системного аналізу правових норм, після визнання боржника банкрутом, жодних зобов'язань, у тому числі з нарахування і виплати середнього заробітку за затримку розрахунків при звільненні, у банкрута не виникає.

Таким чином, правові підстави для задоволення вимоги ОСОБА_1 про нарахування і виплату середнього заробітку за затримку розрахунків при звільненні у суду відсутні.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

За приписами ст.123 Господарського процесуального кодексу України судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу є судовими витратами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачі - у справах про стягнення заробітної плати звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч4 ст.129 ГПК України).

Розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання позову у даній справі складає 1762 грн, а тому зазначену суму, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, слід стягнути з відповідача в дохід бюджету.

Крім того, позивачем сплачено 3000 грн адвокату ОСОБА_2 за надання професійної правничої допомоги у даній справі, що підтверджується квитанцією № 0277658 від 17.04.18, доданою до матеріалів справи.

Суд вважає сплачену позивачем суму співрозмірною із складністю справи та обсягом наданих адвокатських послуг, а тому сплачена позивачем сума у розмірі 3000 грн підлягає стягненню на користь позивача з відповідача .

Керуючись ст.ст.13, 126, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Техмаш" (вул.Промислова,5, м.Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77300. ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 6264 (шість тисяч двісті шістдесят чотири) грн компенсації за невикористану відпустку та 3000 (три тисячі ) гривень 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Техмаш" (вул.Промислова,5, м.Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77300, ) в дохід бюджету (стягувач: Державна судова адміністрація України, 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) 1762 грн 00 коп судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.05.2018

Суддя Рочняк О.В.