ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" травня 2018 р. Cправа № 902/1128/17

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21100)

до Стрижавської селищної ради (вул. 40-річчя Перемоги, 7, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, 23210)

до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21000)

про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним акту

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.,

представників сторін:

позивача Олексюк Т.С. за довіреністю № 26 від 04.01.2018р.;

1 відповідача Пивоварова Ю.С. за довіреністю № 358 від 28.02.2018р.;

2 відповідача Чугаєнко К.Є. за довіреністю № 06-14/66 від 04.01.2018р

СУТЬ СПОРУ:

Вінницька міська рада звернулася до Господарського суду Вінницької області з позовом до Стрижавської селищної ради та Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в якому просить: визнати незаконним та скасувати рішення Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 11 від 20.12.2001р. "Про затвердження технічної документації по передачі земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право приватної власності" в частині передачі земельної частки (паю) та виготовлення державного акту на право приватної власності на землю площею 1,96 га розташованої на території Стрижавської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_5; визнати недійсним державний акт на право власності на землю площею 1,96 га, серія НОМЕР_1 від 20.03.2002р. виданий Стрижавською селищною радою ОСОБА_5, зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 455.

Ухвалою суду від 14.12.2017р за вказаним позовом порушено провадження у справі 902/1128/17 з призначенням до розгляду.

Керуючись розділом XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017р., ухвалою суду від 15.01.2018р прийнято рішення про розгляд справи в порядку загального провадження, призначено підготовче засідання на 13.02.2018р.

Ухвалою суду від 13.02.2018р. відкладено підготовче засідання на 13.03.2018р.

Ухвалою суду від 13.03.2018р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 11.04.2018р.

При розгляді справи 11.04.2018р. судом оголошено перерву до 16.04.2018р, про що винесено відповідну ухвалу від 11.04.2018р.

За результатами судового засідання 16.04.2018р., за згодою учасників справи, судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. (протокольна ухвала від 16.04.2018р)

При розгляді справи 16.04.2018р судом оголошено перерву 15.05.2018р.

На визначену судом дату з'явились представники сторін. Представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги до відповідача Стрижавської селищної ради, та зазначила про відсутність позовних вимог до відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Представник відповідача - Стрижавської селищної ради заперечила проти позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області погодилась з позовними вимогами до відповідача Стрижавської селищної ради. Заперечила щодо позову до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 15.05.2018р. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач в позовній заяві, поясненнях по справі б/н. від 04.01.2018р, відповіді на заперечення відповідачів б/н та дати (вх.№ суду 06-52/1207/18 від 08.02.2018р) посилається на те, що рішенням Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 11 від 20.12.2001р, затверджено технічну документацію по передачі земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право приватної власності на землю, власникам сертифікатів, в межах Стрижавської селищної ради згідно з додатком до рішення - списком власників сертифікатів, до якого включено ОСОБА_5 з земельною часткою (паєм) 1,96 га. На підставі вказаного рішення Стрижавською селищною радою видано на ім'я ОСОБА_5 державний акт на право власності на землю площею 1,96 га, серія НОМЕР_1 від 20.03.2002р., який зареєстровано в Книзі записів державних актів за № 455. Разом з тим, ОСОБА_5 померла 10.08.1995 року, і відповідно до ст.9 ЦК УРСР, яка діяла на той час, її цивільна правоздатність та дієздатність припинилась.

Таким чином, Стрижавська селищна рада не вправі була приймати рішення про передачу земельну частку (пай) в частині та видавати державний акт на право власності на земельну ділянку померлій особі, а саме ОСОБА_5, тобто особі, правоздатність якої припинилась в зв'язку зі смертю.

Відповідач - Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області в запереченнях № 36 від 05.01.2018р позовні вимоги не визнає. Обґрунтовуючи свої заперечення відповідач зазначає, що оспорюване рішення було прийнято на підставі протоколу № 2 зборів уповноважених членів КСП «Батьківщина» смт. Стрижавка від 18.07.1997р, в якому йдеться про надання паїв членам КСП «Батьківщина», які працюють в КСП «Батьківщина» не менше останніх трьох років, а також пенсіонерам, які працювали в КСП «Батьківщина» перед виходом на пенсію не менше трьох років. Відповідно до виписки із протоколу № 3 загальних зборів власників сертифікатів на території Стрижавської селищної ради від 19.05.2001р уточнено списки осіб, які згідно із законодавством мають право на земельну частку (пай). В даному списку, з поміж іншого, зазначено колгоспних пенсіонерів, які померли з 08.1995 року, в тому рахунку і ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. та рахувалась членом КСП «Батьківщина».

Приймаючи оспорюване рішення, Стрижавська селищна рада діяла в межах своїх повноважень, та у спосіб, передбачений Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995р № 720/95.

Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області у відзиві на позовну заяву № 0-2-0.6-228/2-18 від 05.01.2018р стверджує, що вирішення питання, яке є предметом позову, не відноситься до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, а відтак управління не може відповідати за даним позов.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів вбачається, що 20.12.2001 р рішенням Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 11, затверджено технічну документацію по передачі земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право приватної власності на землю, власникам сертифікатів, в межах Стрижавської селищної ради згідно з додатком до рішення - списком власників сертифікатів. (а.с. 15-18)

Відповідно до списку власників сертифікатів, що мають право на земельну частку (пай) в межах Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області під № 446 зазначено прізвище ОСОБА_5, якій надається земельна частка (пай) 1,96 га.

Підставою прийняття даного рішення став витяг з протоколу зборів уповноважених членів КСП «Батьківщина» смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області від 19.07.1997р. (а.с. 19-20)

На зборах уповноважених членів КСП «Батьківщина» смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області від 19.07.1997р. сформовано списки по розпаюванню землі членів КСП «Батьківщина», які працюють в КСП «Батьківщина» не менше останніх трьох років, а також пенсіонерів КСП «Батьківщина», які працювали перед виходом на пенсію не менше трьох років.

Протоколом загальних зборів власників сертифікатів на території Стрижавської селищної ради Вінницького району №3 від 19.04.2001р, затверджено список осіб, які мають право на земельну частку (пай) в сільгосппідприємстві в кількості 619 чоловік. До зазначеного списку включено осіб, які померли з 08.1995р. по 1997р., в тому рахунку і ОСОБА_5. (а.с. 21-25)

На підставі зазначеного рішення Стрижавською селищною радою видано на ім'я ОСОБА_5 державний акт на право власності на землю площею 1,96 га, серія НОМЕР_1 від 20.03.2002р., який зареєстровано в Книзі записів державних актів за № 455. (а.с. 32)

Як стверджує позивач, Стрижавська селищна рада не вправі була приймати рішення про передачу земельної частки (паю) та видавати державний акт на право власності на земельну ділянку померлій особі, правоздатність якої припинилась в зв'язку зі смертю. Оспорюване рішення порушує право територіальної громади міста Вінниці на вказану земельну ділянку, що і стало підставою звернення з даним позовом до суду.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995року № 720/95 та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з статтею 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Частиною другою статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з оспорюваного рішення, останнє прийнято на виконання Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Пунктом 1 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ № 720/95) установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до п. 2 Указу № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, у тому числі й у пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства.

Відтак, для набуття права на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства особа повинна бути членом такого підприємства та мати необхідний обсяг правоздатності на день видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю і, відповідно, для спадкування такого права воно має існувати у спадкодавця на день відкриття спадщини.

Як стверджує відповідач - Стрижавська селищна рада, ОСОБА_5 включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), відповідно до рішення загальних зборів власників сертифікатів на території Стрижавської селищної ради, які оформлені протоколом № 3 від 19.04.2001р.

Досліджуючи виписку із протоколу № 3 загальних зборів власників сертифікатів на території Стрижавської селищної ради від 19.04.2001р, судом встановлено, що список підписано та затверджено посадовими особами КПС «Батьківщина» та Стрижавської селищної ради. (ас. 21-25)

Разом з тим, відповідно до статуту Приватного підприємства «Агрофірма Батьківщина» , останнє є правонаступником Колективного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина». (а.с. 142,143)

Відповідно до п. 1.2. статуту Колективне сільськогосподарське підприємство «Батьківщина» згідно протоколу № 1 зборів уповноважених членів КСП «Батьківщина» від 08.02.2000р. реорганізоване шляхом перетворення в Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма Батьківщина».

Згідно рішення № 1 від 19.11.2014р найменування Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма Батьківщина» змінено на Приватне підприємство «Агрофірма Батьківщина».

Виходячи з наведено, станом на момент прийняття рішення про уточнення списку та включення до нього ОСОБА_5 (19.04.2001р) КПС «Батьківщина» було реорганізовано у ПСП «Агрофірма Батьківщина» .

Відтак, зазначений уточнений список затверджено посадовою особою КПС «Батьківщина», якого не існувало на момент самого затвердження.

З урахуванням наведеного, суд не може прийняти виписку із протоколу № 3 загальних зборів власників сертифікатів на території Стрижавської селищної ради від 19.04.2001р, як належний доказ включення ОСОБА_5 до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Окрім того, суд зважає на ту обставину, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 35)

Відповідно до ст.9 ЦК УРСР, яка діяла на той час, правоздатність громадянина виникає з моменту його народження і припиняється з смертю.

Таким чином із настанням смерті ОСОБА_5 її цивільна правоздатність та дієздатність припинилась.

Тоді як зазначено вище, для набуття права на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства особа повинна бути членом такого підприємства та мати необхідний обсяг правоздатності на день видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю.

В матеріалах справи не міститься та відповідачем не доведено наявності такого акту у КСП «Батьківщина» на момент смерті ОСОБА_5

Поряд з цим, 20.03.2002р Стрижавською селищною радою видано на ім'я ОСОБА_5 державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 площею 1.96 га, розташованої на території Стрижавської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Відповідно до п.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

У відповідності до ч.1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

В п.2.3 пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" роз'яснено, що у спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками», недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Разом з тим, господарським судам слід враховувати, що право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, а тому з огляду на приписи частини першої статті 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акту недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку.

Підставами для визнання акту недійсним, за загальними правилами, є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

З урахуванням наведено, суд дійшов висновку, що спірне рішення в частині передачі земельної частки (паю) та виготовлення державного акту на право приватної власності на землю площею 1,96 га розташованої на території Стрижавської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_5 не відповідає приписам наведених вище норм.

Згідно ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Постановою Верховної Ради України «Про зміну і встановлення меж міста Вінниці і Вінницького району Вінницької області» за №401-VIII від 13.05.2015р змінено межі міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області, збільшивши територію міста на 4448,97 гектара земель, у тому числі за рахунок 1134,39 гектара земель Стрижавської селищної ради.

Як свідчать матеріали справи, зокрема Акт прийомки-передачі межових земельних знаків на зберігання від 15.11.2016р, та підтверджується сторонами у справі, спірна земельна ділянка входить в межі міста Вінниці. (а.с. 36)

З урахуванням того, що Вінницька міська рада наділена повноваженнями розпоряджатися землями в межах м.Вінниці в інтересах територіальної громади міста Вінниці, позивач правомірно звернувся до суду за захистом свого права.

Виходячи з наведеного вище, в його сукупності, оспорюване рішення порушує право позивача, як власника земельної ділянки, прийняте з порушенням норм законодавства, що регулює дані правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 11 від 20.12.2001р. "Про затвердження технічної документації по передачі земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право приватної власності" в частині передачі земельної частки (паю) та виготовлення державного акту на право приватної власності на землю площею 1,96 га розташованої на території Стрижавської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_5 .

Зважаючи на те, що визнання Державного акту недійсним є похідною вимогою від вимоги про визнання незаконним та скасування рішення № 11 від 20.12.2001р., яка судом задоволена, Державний акт серії серія НОМЕР_1 від 20.03.2002р. підлягає визнанню недійсним.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі до відповідача - Стрижавської селищної ради. Оскільки, в діях Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області відсутні ознаки порушення прав позивача, позовні вимоги щодо останнього задоволенню не підлягають.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача - Стрижавську селищну раду в повному обсязі в сплаченій позивачем сумі.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задоволити частково.

2. В позові до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області відмовити.

3. Визнати незаконним та скасувати рішення Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 11 від 20.12.2001р. «Про затвердження технічної документації по передачі земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право приватної власності» в частині передачі земельної частки (паю) та виготовлення державного акту на право приватної власності на землю площею 1,96 га розташованої на території Стрижавської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_5.

4. Визнати недійсним державний акт на право власності на землю площею 1,96 га, серія НОМЕР_1 від 20.03.2002р. виданого Стрижавською селищною радою ОСОБА_5, зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 455.

5. Стягнути з Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області (вул. 40-річчя Перемоги, 7, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, 23210, ) на користь Виконавчого комітету Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21100, код ЄДРПОУ ) 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп - витрат зі сплати судового збору .

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

7. Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 18 травня 2018 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук.прим.:

1 - до справи

2 - Вінницька міська рада (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21100)

3 - Стрижавська селищна рада (вул. 40-річчя Перемоги, 7, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, 23210)

4 - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21000)