РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2018Справа № 910/23489/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг»
до за участю проДержавного підприємства «Підприємство із забезпечення нафтопродуктами» Третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні Відповідача Міністерства енергетики та вугільної промисловості України зобов'язання вчинити дії

Представники сторін:

від Позивача: Стецик Н.В. (представник за довіреністю);

від Відповідача: Бартош С.Б. представник за довіреністю);

від Третьої особи: Бриль П.О. (представник за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Підприємство із забезпечення нафтопродуктами» (надалі також - «Відповідач») про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.11.2013 року між Державним підприємством "Феодосійське підприємство із забезпечення нафтопродуктами", яке перейменоване у Державне підприємство "Підприємство із забезпечення нафтопродуктами" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг» (Замовник) було укладено Договір про надання послуг з перевалки нафтопродуктів № 372, предметом якого є надання виконавцем замовнику послуг по перевалці бензинів та дизельного палива (далі - нафтопродукти), об'ємом до 60 000 тон в місяць з можливим збільшенням щомісячного об'єму перевалки за погодженням з виконавцем. При цьому, вартість нафтопродуктів, що поставляються замовником на перевалку зазначається в додатку № 2 до даного договору. Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору він передав, а Відповідач в свою чергу прийняв на відповідальне зберігання 40094,33 тон дизельного палива та 2600 тон бензину марки А-95. У період з листопада 2013 року по березень 2014 року Відповідачем здійснено повернення зі зберігання 14502,77 тон дизельного палива та 804,83 тон бензину А-95. Враховуючи неналежне виконання Відповідачем його зобов'язань з повернення палива, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить Суд зобов'язати Державне підприємство «Підприємство із забезпечення нафтопродуктами» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг» дизельне паливо у кількості 25591,56 тон та бензин марки А-95 у кількості 1795,17 тон.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2017 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Трейдинг" до Державного підприємства "Підприємство із забезпечення нафтопродуктами" про зобов'язання вчинити дії залишено без руху.

10.01.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Трейдинг" надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2018 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.02.2018 року.

09.02.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

13.02.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

13.02.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду та закриття провадження у справі.

13.02.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору у справі - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України та прокуратуру м. Києва.

В судове засідання 13.02.2018 року з'явились представники Сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання Відповідача в частині залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, в іншій частині відмовлено, зобов'язано Позивача направити копію позовної заяви з додатками на адресу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, надано Третій особі строк до 5 днів з дня отримання копії позовної заяви з додатками для надання письмових пояснень по суті позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче судове засідання на 28.02.2018 року.

28.02.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву.

28.02.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли додаткові пояснення та уточнення до клопотання про залишення позову без розгляду.

28.02.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду.

В судове засідання 28.02.2018 року з'явились представники Сторін та Третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволені клопотання Відповідача про залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі.

Статті 226 та 231 Господарського процесуального кодексу України передбачають виключний перелік підстав для залишення позову без розгляду та закриття провадження у справі. Суд зазначає, що предметом позову у справі №910/7520/15-г є розірвання договору про надання послуг з перевалки нафтопродуктів № 372 від 27.11.2013 та стягнення з державного підприємства "ПІДПРИЄМСТВО ІЗ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ НАФТОПРОДУКТАМИ" вартості неповернутих нафтопродуктів в сумі 221 176 093, 60 грн. на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, а не зобов'язання Державного підприємства "Підприємство із забезпечення нафтопродуктами" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙДИНГ" дизельне паливо у кількості 25 591,56 тонн та бензин марки А-95 у кількості 1 795,17 тонн, як зазначає Відповідач.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання Відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №918/7520/15-г, оскільки Заявником не наведено належних обґрунтувань неможливості розгляду даної справи до вирішення справи №918/7520/15-г Господарського суду м. Києва, а зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче судове засідання на 16.03.2018 року.

05.03.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшли пояснення щодо позову.

16.03.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів вручення третій особі додаткових пояснень до відзиву.

16.03.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії опису та фіскального чеку.

В судове засідання 16.03.2018 року з'явились представники Сторін та Третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 22.03.2018 року.

22.03.2018 року судове засідання не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Чинчин О.В. у відпустці за сімейними обставинами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2018 року призначено розгляд справи по суті на 17.04.2018 року.

В судове засідання 17.04.2018 року з'явились представники Сторін та Третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву в судовому засіданні до 24.04.2018 року.

В судовому засіданні 24 квітня 2018 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник Третьої особи надав усні пояснення по суті спору.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 24 квітня 2018 року, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2013 року між Державним підприємством "Феодосійське підприємство із забезпечення нафтопродуктами", яке перейменоване у Державне підприємство "Підприємство із забезпечення нафтопродуктами" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг» (Замовник) було укладено Договір про надання послуг з перевалки нафтопродуктів № 372, предметом якого є надання виконавцем замовнику послуг по перевалці бензинів та дизельного палива (далі - нафтопродукти), об'ємом до 60 000 тон в місяць з можливим збільшенням щомісячного об'єму перевалки за погодженням з виконавцем. При цьому, вартість нафтопродуктів, що поставляються замовником на перевалку зазначається в додатку № 2 до даного договору. (т.1 а.с. 17-23)

Відповідно до п.1.2 Договору об'єм послуг по перевалці нафтопродуктів, що є предметом вказаного Договору, включає в себе: прийом - передачу нафтопродуктів у ємностях Виконавця; зберігання нафтопродуктів у ємностях (резервуарах) Виконавця протягом строків, встановлених вказаним Договором; відвантаження нафтопродуктів у залізничні цистерни відповідно до наданої Замовником рознарядки.

Пунктом 2.1 Договору сторони передбачили, що Виконавець зобов'язаний: прийняти на зберігання нафтопродукти замовника в об'ємі, на умовах та на строк, передбачений даним договором та відповідними додатками до нього по фактичній кількості та якості (пп.2.1.1);

до початку кожної декади звітного місяця погодити графік відвантаження нафтопродуктів на попередню декаду, надісланий Замовником. Забезпечити відвантаження нафтопродуктів залізничним транспортом в об'ємах та строки відповідно до погодженим письмово графіками відвантаження нафтопродуктів на попередню декаду й розпорядженнями Замовника. Зобов'язання Виконавця по відвантаженню нафтопродуктів залізничним транспортом вважаються виконаними після надання на ст. Айвазовська Придніпровської залізниці необхідних документів (пам'ятка прийомоздавальника, залізнична накладна з вагонним листом, паспорт якості) на завантажений у вагоно-цистерни вантаж. (пп.2.1.6);

відвантаження нафтопродуктів проводити під контролем повноваженого представника Замовника з оформленням Акту відвантаження нафтопродуктів (Додаток №3) із зазначенням найменування і кількості, якості (до залізничної накладної додається паспорт якості відвантаженого нафтопродукту, що оформлюється лабораторією Виконавця) завантаженого у вагоно-цистерни нафтопродукти (пп.2.1.7);

протягом 2 робочих днів місяця, наступного за звітним, надати Замовнику оформлений та підписаний зі свого боку Акт наданих послуг з підтверджуючими документами (пп.2.1.9)

протягом 2 робочих днів з моменту отримання підписати Акт прийому - передачі нафтопродукту (Додаток №4) й направити його Замовнику за допомогою засобів електронного зв'язку з одночасною відправкою одного оригінального екземпляру Замовнику рекомендованим листом (пп.2.1.10);

зобов'язання Виконавця в частині відвантаження нафтопродуктів по кількості та якістю вважаються повністю виконаними після передачі нафтопродуктів в цистернах перевізнику (залізниці) під контролем представника Замовника (пп.2.1.12)

Відповідно до п.п. 2.2.1, 2.2.3, 2.2.11 Договору Замовник зобов'язався узгоджувати з виконавцем письмово, не менше ніж за п'ять діб, об'єм партії нафтопродуктів, найменування і сорт нафтопродукту, який планується до перевалки; а також за 2 календарних дня до початку кожної декади звітного місяця узгоджувати графік відвантаження нафтопродуктів на наступну декаду, проект якого надається замовником виконавцю.

Відвантаження всіх нафтопродуктів Виконавцем здійснюється виключно за розпорядженням Замовника, яке повинно бути направлене останнім не менше ніж за 4 робочих дня до планованої дати відвантаження нафтопродуктів позивача. Позивач зобов'язаний надати розпорядження на відвантаження і забезпечити відвантаження належних йому нафтопродуктів відповідно до графіків відвантаження нафтопродуктів на наступну декаду.

Скласти й направити Виконавцю підписаний зі своєї сторони Акт прийому - передачі нафтопродуктів (Додаток №4) у 2 екземплярах рекомендованим листом.

Згідно з п.3.1 Договору прийом та облік нафтопродуктів по кількості та якості здійснюється відповідно до Інструкції про порядок прийому, транспортування, зберіганню, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах й в організаціях України, затвердженої наказом Держнафтогазпрому, Міністерства економіки, Міністерства транспорту, Держстандарту, Держкомстату України від 20.05.2008 №281/171/578/155 й Інструкції по контролю якості нафти та нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України, затвердженої наказом Мінтопенерго України та Держпотребстандарту України від 04.06.2007 р. №271/121. Прийом нафтопродуктів проводиться у ємностях Виконавця - Феодосійського підприємства із забезпечення нафтопродуктами. Підтвердженням прийнятої Виконавцем кількості нафтопродуктів є акт прийому - передачі (Додаток №4) прийнятої кількості нафтопродуктів у ємностях Виконавця й є обов'язковим для Замовника та Виконавця.

Пунктом 6.1 Договору сторони погодили, що підставою звільнення сторін від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань є обставини непереборної сили: пожежі, повені, землетруси, інші стихійні лиха, блокади, ембарго, заборони на експорт, війна, військові операції будь-якого характеру; зміни законодавства і рішення урядів, якщо вони безпосередньо впливають на виконання сторонами зобов'язань за даним Договором, а також інші форс-мажорні обставини.

За змістом п. 6.2 Договору сторона, для якої виникли обставини неможливості виконання зобов'язань за Договором, повинна про настання або припинення таких обставин, негайно, але не пізніше п'яти календарних днів повідомити іншу сторону договору про неможливість такого виконання, в іншому випадки сторона позбавляється права посилатися на обставини непереборної сили як на підставу для звільнення від відповідальності.

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що факт настання обставин непереборної сили (форс-мажор) повинен підтверджуватися відповідним документом торгово-промислової палати, або актом чи рішенням відповідного органу влади за місцем дії таких обставин.

Відповідно до п. 6.4 Договору, у разі виникнення наведених вище обставин строк виконання сторонами своїх обов'язків за Договором продовжується на період дії таких обставин.

Даний договір діє з моменту підписання представниками сторін і скріплення підписів печатками сторін і діє до 31.12.2013, а в частині зобов'язань прийнятих сторонами, в тому числі взаєморозрахунків - до моменту їх повного виконання. Термін дії цього договору може бути продовжений за взаємною письмовою згодою сторін (п. 10.1. Договору).

Додатковою угодою № 1 від 26.12.2013 року до Договору про надання послуг з перевалки нафтопродуктів № 372 від 27.11.2013 року сторони вирішили продовжити строк дії договору до 31.12.2014. (т.1 а.с.24)

29.03.2016 року Позивач звернувся до Відповідач з вимогою №2803 від 28.03.2016 року про повернення нафтопродукти у кількості: дизельне паливо 25591,56 тон та бензин марки А-95 - 1795,17 тон, що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист від 29.30.2016 р. та копією фіскального чеку від 29.03.2016 р. (т.1 а.с.34-35)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що на виконання умов Договору він передав, а Відповідач в свою чергу прийняв на відповідальне зберігання 40094,33 тон дизельного палива та 2600 тон бензину марки А-95. У період з листопада 2013 року по березень 2014 року Відповідачем здійснено повернення зі зберігання 14502,77 тон дизельного палива та 804,83 тон бензину А-95. Враховуючи неналежне виконання Відповідачем його зобов'язань з повернення палива, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить Суд зобов'язати Державне підприємство «Підприємство із забезпечення нафтопродуктами» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг» дизельне паливо у кількості 25591,56 тон та бензин марки А-95 у кількості 1795,17 тон.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач зазначав, що з 12.03.2014 року органи управління Відповідача припинили діяльність за місцем знаходження по вул. Геологічна, 2 у м. Феодосія, Автономна Республіка Крим, що є загальновідомою обставиною, а саме захоплення збройним терористичним угрупуванням приміщення Верховної Ради Автономної Республіки Крим та Кабінету Міністрів Автономної Республіки Крим, введення збройних сил Російської Федерації на територію Автономної Республіки Крим. Відповідач не є особою, яка відповідальна за заподіяння шкоди або за незбереження майна Позивача, а відшкодування матеріальної шкоди покладається на Російську Федерацію у повному обсязі. Крім того, Позивачем не доведено кількість (об'єм) та вартість майна, яке перебувало у ємностях Відповідача станом на березень 2014 року.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору про надання послуг з перевалки нафтопродуктів № 372 від 27.11.2013 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов'язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому.

Статтею 938 Цивільного кодексу України встановлено, що зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено Судом, 27.11.2013 року між Державним підприємством "Феодосійське підприємство із забезпечення нафтопродуктами", яке перейменоване у Державне підприємство "Підприємство із забезпечення нафтопродуктами" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг» (Замовник) було укладено Договір про надання послуг з перевалки нафтопродуктів № 372, предметом якого є надання виконавцем замовнику послуг по перевалці бензинів та дизельного палива (далі - нафтопродукти), об'ємом до 60 000 тон в місяць з можливим збільшенням щомісячного об'єму перевалки за погодженням з виконавцем. При цьому, вартість нафтопродуктів, що поставляються замовником на перевалку зазначається в додатку № 2 до даного договору. (т.1 а.с. 17-23)

При зверненні до суду з вказаним позовом Позивач зазначав, що на виконання умов Договору про надання послуг з перевалки нафтопродуктів № 372 від 27.11.2013 року він передав, а Відповідач в свою чергу прийняв на відповідальне зберігання 40094,33 тон дизельного палива та 2600 тон бензину марки А-95.

На підтвердження факту передачі на виконання умов Договору про надання послуг з перевалки нафтопродуктів № 372 від 27.11.2013 року Державному підприємству "Підприємство із забезпечення нафтопродуктами" дизельного палива та бензину марки А-95 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг» надало Акти прийому - передачі нафтопродуктів за період з 06.12.2013 року по 11.03.2014 року, які підписані з боку Постачальника - Фірмою «West Trading & Marketing Oil, Corp.», Фірмою «Marshell Oil LLP», з боку Покупця - Товариством з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг», з боку Виконавця - Феодосійським підприємством із забезпечення нафтопродуктами (т.1 а.с. 37-51).

Крім того, в матеріалах справи наявні Контракт №45 від 20.11.2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг» та Фірмою «Marshell Oil LLP» (т.1 а.с.166-169), Контракт №74 від 20.11.2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг» та Фірмою «West Trading & Marketing Oil, Corp.» (т.1 а.с.170-173), Договір поставки нафтопродуктів №547/НП від 13.11.2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ромпетрол Україна» (т.1 а.с.174-181)

Відповідно до умов Контрактів №45 від 20.11.2013 року, №74 від 20.11.2013 року Продавець (Фірма «Marshell Oil LLP», Фірма «West Trading & Marketing Oil, Corp.») зобов'язався поставити у власність Покупця - бензини автомобільні, паливо дизельне й інші нафтопродукти, а Покупець зобов'язався прийняти товар від Продавця й сплатити його вартість на умовах, передбачених Контрактом.

На виконання умов Договору поставки нафтопродуктів №547/НП від 13.11.2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ромпетрол Україна» поставило і передало у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг» бензин автомобільний, що підтверджується Актами прийому - передачі (т.1 а.с. 182-199)

Згідно з п.3.1 Договору про надання послуг з перевалки нафтопродуктів № 372 від 27.11.2013 року прийом та облік нафтопродуктів по кількості та якості здійснюється відповідно до Інструкції про порядок прийому, транспортування, зберіганню, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах й в організаціях України, затвердженої наказом Держнафтогазпрому, Міністерства економіки, Міністерства транспорту, Держстандарту, Держкомстату України від 20.05.2008 №281/171/578/155 й Інструкції по контролю якості нафти та нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України, затвердженої наказом Мінтопенерго України та Держпотребстандарту України від 04.06.2007 р. №271/121. Прийом нафтопродуктів проводиться у ємностях Виконавця - Феодосійського підприємства із забезпечення нафтопродуктами. Підтвердженням прийнятої Виконавцем кількості нафтопродуктів є акт прийому - передачі (Додаток №4) прийнятої кількості нафтопродуктів у ємностях Виконавця й є обов'язковим для Замовника та Виконавця.

Додатком №4 до Договору про надання послуг з перевалки нафтопродуктів № 372 від 27.11.2013 року Сторони узгодили зразок Акту прийому - передачі нафтопродуктів по Договору про надання послуг з перевалки нафтопродуктів, який повинен був укладений між Виконавцем - Державним підприємством "Феодосійське підприємство із забезпечення нафтопродуктами" та Замовником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг». (т.1 а.с.29)

Однак, Суд звертає увагу, що надані Позивачем Акти прийому - передачі нафтопродуктів за період з 06.12.2013 року по 11.03.2014 року укладені між Постачальником - Фірмою «West Trading & Marketing Oil, Corp.», Фірмою «Marshell Oil LLP», Покупцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг», Виконавцем - Феодосійським підприємством із забезпечення нафтопродуктами на виконання умов саме умов Договору №74 від 20.11.2013 року та умов Договору №45 від 20.11.2013 року, за якими Постачальник передав, а Покупець прийняв товар. Крім того зазначено, що з моменту підписання вказаного Акту прийому - передачі право власності на зазначений в Акті нафтопродукт, а також вся відповідальність за послуги Виконавця (Феодосійське підприємство із забезпечення нафтопродуктами) переходить на ТОВ «Вог Трейдинг», Феодосійське підприємство із забезпечення нафтопродуктами (Виконавець) несе відповідальність за наявність товару, зазначеного у вказаному акті прийому - передачі у резервуарних ємностях Виконавця й можливість його відвантаження згідно з умовами Договорів перевалки (зберігання). Всі інші ризики є відповідальністю Постачальника й Покупця.

Таким чином, надані Позивачем Акти прийому - передачі нафтопродуктів за період з 06.12.2013 року по 11.03.2014 року не можуть слугувати належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження передачі спірних нафтопродуктів Державному підприємству «Підприємство із забезпечення нафтопродуктами» на виконання саме умов Договору про надання послуг з перевалки нафтопродуктів № 372 від 27.11.2013 року. Крім того, посилання у вказаних Актах прийому - передачі на те, що Феодосійське підприємство із забезпечення нафтопродуктами (Виконавець) несе відповідальність за наявність товару, зазначеного у вказаному акті прийому - передачі у резервуарних ємностях Виконавця й можливість його відвантаження згідно з умовами Договорів перевалки (зберігання), не може свідчити про те, що нафтопродукти були передані саме на виконання умов спірного договору перевалки.

Як зазначає Позивач, у період з листопада 2013 року по березень 2014 року Відповідачем здійснено повернення зі зберігання 14502,77 тон дизельного палива та 804,83 тон бензину А-95, на підтвердження чого надано довідку про відправлення вантажів зі станції Айвазовська Придніпровської залізниці відправник ДП «Феодосійське підприємство із забезпечення нафтопродуктами» за період з 27.11.2013 по 12.03.2014 (т.1 а.с.93-102), довідку за період з 01.02.2014 по 31.05.2014 (т.1 а.с.103-137)

Відповідно до п.п. 2.2.3 Договору Замовник зобов'язався за 2 календарних дня до початку кожної декади звітного місяця узгоджувати графік відвантаження нафтопродуктів на наступну декаду, проект якого надається замовником виконавцю.

Відвантаження всіх нафтопродуктів Виконавцем здійснюється виключно за розпорядженням Замовника, яке повинно бути направлене останнім не менше ніж за 4 робочих дня до планованої дати відвантаження нафтопродуктів Замовника. Замовник зобов'язаний надати розпорядження на відвантаження і забезпечити відвантаження належних йому нафтопродуктів відповідно до графіків відвантаження нафтопродуктів на наступну декаду.

Пунктом 2.1 Договору сторони передбачили, що Виконавець зобов'язаний: до початку кожної декади звітного місяця погодити графік відвантаження нафтопродуктів на попередню декаду, надісланий Замовником. Забезпечити відвантаження нафтопродуктів залізничним транспортом в об'ємах та строки відповідно до погодженим письмово графіками відвантаження нафтопродуктів на попередню декаду й розпорядженнями Замовника. Зобов'язання Виконавця по відвантаженню нафтопродуктів залізничним транспортом вважаються виконаними після надання на ст. Айвазовська Придніпровської залізниці необхідних документів (пам'ятка прийомоздавальника, залізнична накладна з вагонним листом, паспорт якості) на завантажений у вагоно-цистерни вантаж. (пп.2.1.6);

відвантаження нафтопродуктів проводити під контролем повноваженого представника Замовника з оформленням Акту відвантаження нафтопродуктів (Додаток №3) із зазначенням найменування і кількості, якості (до залізничної накладної додається паспорт якості відвантаженого нафтопродукту, що оформлюється лабораторією Виконавця) завантаженого у вагоно-цистерни нафтопродукти (пп.2.1.7);

протягом 2 робочих днів місяця, наступного за звітним, надати Замовнику оформлений та підписаний зі свого боку Акт наданих послуг з підтверджуючими документами (пп.2.1.9)

зобов'язання Виконавця в частині відвантаження нафтопродуктів по кількості та якістю вважаються повністю виконаними після передачі нафтопродуктів в цистернах перевізнику (залізниці) під контролем представника Замовника (пп.2.1.12)

Однак, Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять, а Сторонами в свою чергу не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження видачі Замовником розпорядження на відвантаження всіх нафтопродуктів відповідно до п.п.2.2.3 Договору про надання послуг з перевалки нафтопродуктів № 372 від 27.11.2013 року. Також матеріали справи не містять доказів оформлення Акту відвантаження нафтопродуктів, зразок якого викладено у Додатку №3 до спірного Договору, а також Акту наданих послуг з підтверджуючими документами відповідно до п.п.2.1, 2.2 Договору про надання послуг з перевалки нафтопродуктів № 372 від 27.11.2013 року, з яких Суд може дійти однозначного висновку про кількість відвантаженого товару Виконавцем на користь Замовника. Суд зазначає, що довідки про відправлення вантажів зі станції Айвазовська Придніпровської залізниці відправником ДП «Феодосійське підприємство із забезпечення нафтопродуктами» за період з 27.11.2013 по 12.03.2014, за період з 01.02.2014 по 31.05.2014 не є належними, допустимими та достовірними доказами на підтвердження відвантаження нафтопродуктів.

Відповідно до ст.ст. 1,2 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою територією України. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною України, на яку поширюється дія Конституції України. Датою початку тимчасової окупації є 20.02.2014 року.

Листом від 22.04.2014 № 22/04-02 Відповідачем було повідомлено Позивача про неможливість виконання умов договору внаслідок втрати контролю над майном нафтобази, де зберігалися нафтопродукти та настання обставин непереборної сили (окупація Російською Федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя), що підтверджується Висновком Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини від 935/05-4 від 17.04.2014. (т.3 а.с.4)

У висновку Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини №935/05-4 від 17.04.2014 Торгово-промислова палата України підтвердила, що вищевказані події на території Автономної Республіки Крим (окупація Російською Федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя) є обставинами непереборної сили (форс-мажору), передбаченими договором № 372 від 27.11.2013 між Державним підприємством "Феодосійське підприємство із забезпечення нафтопродуктами" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вог Трейдинг". Початок дії обставин непереборної сили (форс-мажору) - 27.02.2014, які продовжують діяти по теперішній час. Дату закінчення терміну дії обставин непереборної сили (форс-мажору) на момент видачі даного висновку встановити неможливо. (т.3 а.с.5)

Крім того, відповідно до постанови ДР РК №1758-6/14 від 17.03.2014 року «Про питання енергетичної безпеки Республіки Крим», розміщеній у мережі Інтернет, вирішено, що власністю Республіки Крим є все рухоме й нерухоме майно Державного підприємства «Феодосійське підприємство із забезпечення нафтопродуктами», розташоване на території Республіки Крим, у складі необоротних (в тому числі нематеріальних) й оборотних активів, що знаходяться на його балансовому та позабалансовому обліку. (т.2 а.с.43)

Однак, як вбачається з матеріалів справи, у період з 20.05.2014 року по 17.07.2014 року КРП Феодосійське ПОНП здійснено відправлення палива на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг», що підтверджується відповідними залізничним накладними. (т.2 а.с.45-69)

Таким чином, доводи Позивача щодо здійснення повернення Державним підприємством «Підприємство із забезпечення нафтопродуктами» нафтопродуктів у період з листопада 2013 року по березень 2014 року спростовується вищенаведеними та оціненими Судом доказами. А тому у Суду відсутні належні та допустимі докази, з яких можна дійти однозначного висновку щодо залишку нафтопродуктів, які залишились у Відповідача, повернення яких є предметом позову у даній справі.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні господарського суду Рівненської області знаходилась справа № 918/407/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ ТРЕЙДИНГ» до Державного підприємства Феодосійського підприємства із забезпечення нафтопродуктами та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіойл», у якому позивач просив стягнути з відповідача - 1 на свою користь 88 156 279, 50 грн. завданих збитків, а також стягнути солідарно з відповідачів 1 000, 00 грн. збитків.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 18.06.2014 року позов задоволено. Стягнуто з Державного підприємства Феодосійського підприємства із забезпечення нафтопродуктами на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ ТРЕЙДИНГ» збитки в сумі 88 156 279 гривень 50 коп. Стягнуто солідарно з Державного підприємства Феодосійського підприємства із забезпечення нафтопродуктами та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіойл» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ ТРЕЙДИНГ» збитки в сумі 1 000 гривень 00 коп., а також 73 080 гривень 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2014 року, залишеного без змін постановою Вищого господарського суду України від 21 січня 2015 року у справі № 918/407/14 (т.1 а.с.240-248), рішення господарського суду Рівненської області від 18.06.2014 року у справі №918/407/14 скасовано та прийнято нове рішення. У позові товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ Трейдинг" до товариства з обмеженою відповідальністю "Кіойл", державного підприємства "Підприємство із забезпечення нафтопродуктами", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про стягнення в сумі 88157279,50 грн. відмовлено.

У постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2014 року у справі №918/407/14 зазначено, що позивачем ні в суд першої, ні в суд апеляційної інстанції не надано доказів на підтвердження наявності обсягу запитуваних на відвантаження позивачем в третій декаді 2014 року нафтопродуктів, що залишилися у відповідача 2 на зберіганні, враховуючи наявність поставок нафтопродуктів, які мали місце з дати укладення договору від 27.11.2013; позивачем, в порушення умов додатку №2 до договору перевалки від 27.11.2013, при визначенні вартості втраченого предмету зберігання та розміру збитків, заподіяних такою втратою та заявлених до стягнення у даному провадженні, не надано доказів, які б містили фактичні дані про митну вартість, заявлену при митному оформленні нафтопродуктів, а представлено довідку Волинської торгово-промислової палати №19-22/01-3/126 від 25.03.2014 щодо середнього рівня роздрібної ціни нафтопродуктів; лист відповідача 2 від 23.03.2014 б/н про неможливість відвантаження запитуваних позивачем нафтопродуктів, підписаний особою, яка не мала відповідних повноважень на його підписання; беручи до уваги те, що відповідач 2 на виконання п.п. 6.1.-6.3. договору поставки з дотримання п'ятиденного строку повідомив позивача про настання обставин непереборної сили, що підтверджені висновком Торгово-промислової палати України №935/05-4 від 17.04.2014.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг» до Державного підприємства «Підприємство із забезпечення нафтопродуктами» про зобов'язання вчинити дії є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг» до Державного підприємства «Підприємство із забезпечення нафтопродуктами» про зобов'язання вчинити дії - відмовити повністю.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 27 квітня 2018 року.

Суддя О.В. Чинчин