РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.05.2018Справа № 910/1599/18

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в нарадчій кімнаті справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

про стягнення 5 352,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (надалі - "ПрАТ "СК "АХА Страхування") звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (надалі - "ПрАТ "СК "ПЗУ Україна") про стягнення 5 352,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПрАТ "СК "АХА Страхування" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №34743а7лв/лч від 06.02.2017 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - "ДТП") виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки "Toyota", реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. За твердженнями позивача, відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки "Ford", реєстраційний номер НОМЕР_3, водієм якого скоєно ДТП, було застрахована ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" згідно договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6234217, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування йому збитків у розмірі 5 352,16 грн. покладається на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.02.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/1599/18, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання), визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвала суду від 15.02.2018 була надіслана відповідачу 16.02.2018 рекомендованим листом та отримана останнім 19.02.2018, що підтверджується наявним матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №189.

Однак, відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався, а тому у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України спір у даній справі підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.04.2018 у зв'язку із виникненням при дослідженні матеріалів справи необхідності щодо встановлення наслідків розгляду відповідачем направленої на його адресу позивачем листом №ЕЛ_4701 від 23.01.2018 претензії судом було призначено засідання у справі на 10.05.2018 та запропоновано сторонам надати відповідні письмові пояснення.

В судове засідання 10.05.2018 сторони явку своїх представників не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, хоча про місце, дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, будь-яких заяв, клопотань або пояснень до суду не направили.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на наведені приписи господарського процесуального законодавства, приймаючи до уваги відсутність будь-яких повідомлень представників учасників про причини їхньої неявки в судове засідання 10.05.2018, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін та за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

06.02.2017 між ПрАТ "СК "АХА Страхування" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №34743а7лв/лч (надалі - "Договір"), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме: автомобілем марки "Toyota", реєстраційний номер НОМЕР_1, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Строк дії Договору: з 12.02.2017 по 11.02.2018.

05.10.2017 о 21:45 год. у м. Львові на просп. Свободи, 41 сталася ДТП за участі застрахованого автомобіля марки "Toyota", реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля марки марки "Ford", реєстраційний номер НОМЕР_3, а саме: ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки "Ford", не дотримався безпечної дистанції і здійснив зіткнення з автомобілем марки "Toyota", чим було спричинено механічні пошкодження обом автомобілям.

Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою №511874 про дорожньо-транспортну пригоду, виданою 13.11.2017 за №3661зп/41/12/2017 Управлінням патрульної поліції у м. Львові Національної поліції України.

Вказана ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_5 п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Франківського районного суду м. Львова від 11.12.2017 у справі №465/58/76/17, відповідно до якої ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхового акту №АХА2235836 від 17.10.2017, ремонтної калькуляції №1.003.17.0016764 від 19.10.2017 та рахунку ТОВ "Сервісний центр "Діамант" №ДМ00008896 від 16.10.2017, позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, здійснив відшкодування завданої страхувальнику внаслідок спірної ДТП шкоди у розмірі 14 802,06 грн. шляхом перерахування відповідної суми коштів на рахунок СТО (ТОВ "Сервісний центр "Діамант"), що підтверджується платіжним дорученням №381845 від 20.10.2017.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Франківського районного суду м. Львова від 11.12.2017 у справі №465/58/76/17 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки "Ford", реєстраційний номер НОМЕР_3, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю марки "Toyota", реєстраційний номер НОМЕР_1, знаходився під керуванням ОСОБА_5, а доказів незаконного заволодіння останнім таким транспортним засобом матеріали справи не містять.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем марки "Ford", реєстраційний номер НОМЕР_3, - ОСОБА_5, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля марки "Ford", реєстраційний номер НОМЕР_3, застрахована ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" на підставі договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6234217, що підтверджується доданою позивачем до позову роздруківкою витягу з електронної бази МТСБУ про умови полісу №АК/6234217, що не було спростовано відповідачем.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто, наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

За змістом ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром.

Отже, належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу може бути висновок особи, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб'єкт оціночної діяльності або аварійний комісар).

Із доданого позивачем до позову звіту №2239/17 про оцінку автомобіля НОМЕР_2, складеного 09.10.2017 суб'єктом оціночної діяльності - оцінювачем СПДФО Войтик Я.М. (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №1047/16, виданий Фондом державного майна України 27.12.2016) Городецьким Ярославом Богдановичем (кваліфікаційне свідоцтво №18330 від 23.05.2014), вбачається, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля НОМЕР_2, складає 5 352,16 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріалами справи належним чином підтверджено вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки "Toyota", реєстраційний номер НОМЕР_1, у розмірі 5 352,16 грн., що не спростовано відповідачем.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

В даному випадку, положеннями договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6234217 було встановлено нульову франшизу.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За змістом п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Із доданих до позову документів вбачається, що 26.01.2018 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію №ЕЛ-4701 від 23.01.2018 про виплату страхового відшкодування, до якої було додано документи, передбачені ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а згідно наявної на веб-сайті ПАТ "Укрпошта" інформації таке поштове відправлення було отримано 30.01.2018.

Тобто, визначений ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк на прийняття рішення щодо здійснення виплати страхового відшкодування на підставі договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6234217 за вказаною претензією сплив 30.04.2018.

В той же час, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано будь-яких доказів про прийняття ним у відповідності до положень ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" рішення щодо здійснення страхового відшкодування чи відмови у його виплаті, що не нівелю взятого ним на себе згідно договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6234217 обов'язку з відшкодування завданої внаслідок експлуатації автомобіля марки "Ford", реєстраційний номер НОМЕР_3, шкоди за встановлених судом обставин.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача (14 802,06 грн.), що перевищує визначену вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, визначені полісом №АК/6234217 розміри лімітів відповідальності (100 000,00 грн.) та франшизи (0 грн.), а також встановлену у визначеному законодавством порядку вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля TOYOTA CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_1, (5 352,16 грн.), заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 5 352,16 грн. є правомірними та не спростовані відповідачем.

Відповідачем доказів виконання зобов'язання не надано, як і не надано доказів існування правових підстав для звільнення його від виконання свого обов'язку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" на користь ПрАТ "СК "АХА Страхування" суми страхового відшкодування у розмірі 5 352,16 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40; ідентифікаційний код 20782312) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код 20474912) суму страхового відшкодування у розмірі 5 352 (п'ять тисяч триста п'ятдесят дві) грн. 16 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Київського апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Суддя Р.В. Бойко