ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018м. ДніпроСправа № 904/1459/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудовська І.А. за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В.

У справі:

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення 28 362,87 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №14-84 від 14.04.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність №14/11-14 від 02.01.2018 р.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради (далі - відповідач) про стягнення 26 864,21 грн. пені, 1498,66 грн. 3 % річних та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору купівлі-продажу природного газу № 1587/15-КП-4 від 31.12.2014 р. в частині своєчасної та повної оплати спожитого природного газу. За прострочення оплати природного газу на підставі п.7.2. договору позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 17.02.2015 року по 22.12.2015 року. На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 17.02.2015 року по 22.12.2015 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2018 р. по справі № 904/1459/18 визначено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.04.2018 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2018 р. в порядку п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.05.2018 р.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволені позовних вимог, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, з підстав викладених у відзиві на позов.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 17.05.2018 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.12.2014 р. між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладений Договір купівлі-продажу природного газу № 1587/15-КП-4 (далі - Договір), за умов п. 1.1. якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Згідно п. 1.2. Договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими субєктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ) (далі споживачам покупця).

Ціна газу у відповідності п. 5.2. Договору змінювалась з урахуванням Додаткових угод до Договору: № 1 від 17.02.2015 р., № 2 від 02.03.2015 р., № 3 від 15.04.2015 р., № 4 від 29.05.2015 р., № 5 від 30.06.2015 р., № 6 від 29.07.2015 р., № 8 від 21.10.2015 р., № 9 від 22.10.2015 р., № 10 від 25.11.2015 р.

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач протягом 2015 року, здійснив поставку природного газу відповідачу, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані між сторонами та скріплені печатками сторін, що підтверджує дату отримання природного газу (а.с. 34-45).

Відповідач оплату за переданий газ здійснював несвоєчасно та не виконав зобовязання у строк визначений Договором, чим порушив вимоги п. 6.1. Договору, на підставі чого позивачем відповідачу нараховано пеню в сумі 26 864,21 грн. та 3 % річних в сумі 1 498,66 грн., що і є причиною спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі - продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобовязання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.2. Договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього Договору, покупець зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

За несвоєчасну оплату природного газу позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 26 864,21 грн. (за період з 17.02.2015 р. по 22.12.2015 р. по кожному акту окремо).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2013 р. у справі №904/397/13-г порушено провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 р. затверджено мирову угоду від 06.04.2018р. укладену між Комунальним підприємством "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради та Комунальним підприємством "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради та припинено провадження у справі № 904/397/13-г про банкрутство Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради.

Таким чином, починаючи з 14.01.2013 року по 19.04.2018 року Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради перебувало у процедурі банкрутства.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань щодо сплати податків і зборів, застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Разом із тим Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначає, що конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Частиною четвертою статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням справи про банкрутство.

За наведеного, із моменту введення мораторію боржник не може виконувати як грошові зобов'язання та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли до введення мораторію, так і заходи, спрямовані на забезпечення їх виконання.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Тобто наведена норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені упродовж часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію.

Пунктом 7 статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи зміст вищенаведених норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та час порушення провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, позовні вимоги про стягнення пені, яка нарахована в період дії мораторію, задоволенню не підлягають.

З огляду на те, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені відмовлено, не підлягає задоволенню клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50 %.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 17.02.2015 р. по 22.12.2015 р. у сумі 1 498,66 грн. (по кожному акту окремо). Розрахунок 3 % річних судом перевірено та визнано таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ч.1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі: 1498,66 грн. 3 % річних, в решті позовних вимог - відмовлено.

Судовий збір, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 21-а; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ) 1498,66 грн. (одна тисяча чотириста девяносто вісім грн. 66 коп.) 3 % річних, 93,10 грн. (девяносто три грн. 10 коп.) судового збору, про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_3

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК

України 18 травня 2018 р.