ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/3433/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г.

за участі секретаря судового засідання Сліпчук Н.В.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дако Інвестментс, ЛТД",

представник не з'явився

відповідач - фізична особа-підприємець Петриченко Євген Андрійович

представник не з'явився

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дако Інвестментс, ЛТД"

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 13.09.2017

у складі колегії суддів: Скрипка І.М. (головуючий), Гончаров С.А., Тищенко А.І.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дако Інвестментс, ЛТД "

про стягнення 54 774, 72 грн.

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 23.10.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Дако Інвестментс, ЛТД" (далі - ТОВ "Дако Інвестментс, ЛТД") звернулося до Вищого господарського суду України через апеляційний суд із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 у справі №910/3433/17 в порядку статей 107, 109 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції до 15.12.2017.

2. 03.01.2018, на підставі частини 5 статті 31 та підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, справа №910/3433/17 Господарського суду міста Києва передана до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

3. 26.02.2018, за наслідком проведеного автоматизованого розподілу справи, оформленого протоколом від 14.02.2018, колегією суддів Верховного Суду у складі: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г. у справі №910/3433/17 поновлено ТОВ "Дако Інвестментс, ЛТД" строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017, відкрито касаційне провадження за зазначеною касаційною скаргою та призначено її розгляд в судовому засіданні на 17.04.2018 о 09 год. 20 хв.

4. Відповідач - фізична особа-підприємець Петриченко Євген Андрійович відзиву на касаційну скаргу не надав.

5. На розгляд касаційного суду винесено проблему застосування норм матеріального права - статей 936, 946, 1011 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та процесуального права - 32, 34, 36 ГПК України в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст позовних вимог

6. 02.03.2017 ТОВ "Дако Інвестментс, ЛТД" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Петриченка Євгена Андрійовича (далі - відповідач) про стягнення 54 774, 72 грн.

7. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов Договору про сумісну діяльність №0129/2012 від 03.09.2012 не оплатив переданий на зберігання товар та не повернув такий товар позивачу, внаслідок чого виникла заборгованість на суму 50 286, 36 грн., за прострочення оплати якої нараховано 4 488,36 грн. - 3% річних.

8. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2017 у складі судді Привалова А.І., визначеного за наслідком автоматизованого розподілу справи відповідно до протоколу від 02.03.2017, порушено позовне провадження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

9. 30.03.2017 Господарський суд міста Києва у складі судді Привалова А.І. позов задовольнив частково, стягнув з фізичної особи-підприємця Петриченка Євгена Андрійовича на користь ТОВ "Дако Інвестментс, ЛТД" 50 286, 36 грн. - основного боргу, 4 451, 38 грн. - 3% річних та 1 598, 92 грн. судового збору, в іншій частині позову відмовив.

9.1. Задовольняючи позов частково, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача оплати товару за спірним договором в розмірі 50 286, 36 грн. та 4 451, 38 грн. - 3% річних, нарахованих за період з 12.03.2014 по 01.03.2017, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з оплати товару.

9.2. Судом встановлено, факт укладення 03.09.2012 між "Grand Forge Ukraine" в особі позивача (за договором - сторона-1) та відповідачем (за договором - сторона-2) Договору про сумісну діяльність №0129/2012, відповідно до умов якого сторони домовились щодо організації сумісної діяльності у галузі продажу виробів фабрики "Grand Forge" (пункт 1.1), позивач зобов'язався у термін одного робочого дня з моменту укладання договору надати на умовах подальшого придбання презентаційну продукцію (пункт 3.1.1), до моменту повної сплати вартості стенду, останній знаходиться у власності позивача. Після сплати 100% вартості стенду, сторони укладають акт прийому-передачі майна, з цього моменту стенд переходить у власність стороні-2, та підписуються відповідні документи, видаткові накладні (пункт 2.1.3).

9.3. Судом встановлено факт прийому-передачі стенду та презентаційної продукції вартістю 50 286, 36 грн. на відповідальне зберігання згідно з актом №1 від 03.09.2012, який підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками.

9.4. Судом встановлено, що відповідачем вартість зазначеного стенду та продукції сплачено не було на користь позивача, у зв'язку з чим позивач неодноразово звертався з проханням повернути товари або відшкодувати вартість товарів відповідно до акта №1 прийому-передачі стенда(ів) на відповідальне зберігання від 03.09.2012.

9.5. Рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу мотивоване встановленням обставин неналежного виконання відповідачем оплати вартості товару за спірним договором на суму 50 286, 36 грн.

9.6. Позовні вимоги щодо стягнення 3% річних на суму 4 488, 36 грн., які нараховані за період з 12.03.2014 по 01.03.2017 внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань, суд на підставі статті 625 ЦК України задовольнив частково на суму 4 451, 38 грн. згідно з уточненим розрахунком суду з урахуванням встановленого строку оплати за період з 20.03.2014 по 01.03.2017, у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

10. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 30.03.2017, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначав про неповноту дослідження місцевим господарським судом матеріалів справи, невідповідність його висновків фактичним обставинам, які було ним встановлено, невірне застосування норм матеріального права.

11. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2017 прийнято апеляційну скаргу до розгляду.

12. 13.09.2017 Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Скрипка І.М. (головуючий), Гончаров С.А., Тищенко А.І. апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Петриченка Євгена Андрійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2017 у справі №910/3433/17 задовольнив, рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2017 скасував, прийняв нове рішення про відмову в позові, стягнув з ТОВ "Дако Інвестментс, ЛТД" на користь фізичної особи-підприємця Петриченка Євгена Андрійовича 1 760 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, доручив Господарському суду міста Києва видати наказ.

12.1. Переглянувши справу в повному обсязі, апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача оплати товару за спірним договором у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань.

12.2. Апеляційним судом встановлено, що виходячи зі змісту договору та акта №1 від 03.09.2012, стороною спірного договору, укладеного з відповідачем, є компанія Grand Forge Ukraine, а не ТОВ "Дако Інвестментс, ЛТД", яке згідно з умовами договору виступало як представник Grand Forge Ukraine (т. 1, а.с. 9-12).

12.3. Апеляційний суд зазначив, що оскільки стороною договору про спільну діяльність є Grand Forge Ukraine, здійснення представництва в суді від імені Grand Forge Ukraine іншою юридичною особою, в тому числі ТОВ "Дако Інвестментс, ЛТД", можливо на підставі передбачених статтею 28 ГПК України в редакції до 15.12.2017 документів (установчих документів, договору, довіреності тощо), однак з наданих позивачем документів не вбачається наявності у ТОВ "Дако Інвестментс, ЛТД" повноважень діяти від імені компанії Grand Forge Ukraine .

12.4. Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність порушень прав позивача відповідачем за договором про сумісну діяльність та відповідно відсутність підстав для захисту судом прав позивача, як юридичної особи, оскільки наявність таких порушень майнових прав та інтересів позивача не доведена матеріалами справи, а стороною спірного договору виступає зовсім інша юридична особа.

12.5. Апеляційний суд встановив, що задовольняючи позов, суд першої інстанції помилково виходив з положень ЦК України, які регулюють відносини зберігання, з посиланням на статті 936, 946 ЦК України, так як договір про спільну діяльність, який було укладено між відповідачем та Grand Forge Ukraine, за своїм змістом є договором комісії, а не договором зберігання. Так, договором про спільну діяльність не було визначено обов'язок сторони-2 зберігати стенд та передані товари та повернути їх стороні-1, натомість визначено обов'язок сторони-2 здійснити продаж вказаних товарів, що не відповідає предмету договору зберігання, визначеного статтею 936 ЦК України. Відтак, посилаючись на порушення відповідачем умов договору зберігання та наявність у відповідача обов'язку сплатити вартість товару, суд першої інстанції надав неправильну оцінку договору про спільну діяльність та невірно визначився з характером спірних правовідносин та нормами, що підлягали застосуванню.

12.6. Апеляційним судом зазначено, що навіть за умови застосування положень, якими регулюються відносини зберігання, належним способом захисту порушених прав поклажодавця є повернення речі, яка була передана на зберігання, або відповідної кількості речей такого самого роду та такої самої якості відповідно до частини 1 статті 949 ЦК України, а за відсутності належних доказів втрати або нестачі товару, місцевий господарський суд дійшов передчасних висновків про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вартості товарів, переданих за актом.

12.7. Апеляційним судом встановлено, що строки виконання зобов'язань за договором про спільну діяльність не настали, оскільки претензія була оформлена від імені позивача, а не від компанії Grand Forge Ukraine, яка є стороною-1 договору, і в претензії позивач просив повернути товар за актом приймання на зберігання, а не виконання зобов'язань за договором про спільну діяльність.

12.8. З огляду на зазначене апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені неналежним позивачем (особою, права якої не порушено договором про спільну діяльність), а тому рішення суду першої інстанції, прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (позивача у справі)

13. Скаржник доводив, що судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено вимоги статей 193, 216 Господарського кодексу України, статей 525-527, 530, 938, 946, 953, 1011, 1012 ЦК України, статей 22, 32, 34, 36 ГПК України.

14. Скаржник аргументував, що апеляційним судом дано неправильну оцінку тим обставинам, що позивач - ТОВ "Дако Інвестментс, ЛТД" не є стороною договору про сумісну діяльність, оскільки Grand Forge Ukraine було створене 20.08.2015, тоді як договір було укладено 03.09.2012, його підписано директором ТОВ "Дако Інвестментс, ЛТД" Яровим О.М. та засвідчено відтиском печатки ТОВ "Дако Інвестментс, ЛТД".

15. Скаржник зазначав, що апеляційний суд дійшов неправильного висновку щодо неналежного способу захисту порушених прав, оскільки уклавши договір про сумісну діяльність та підписавши акт прийому-передачі стендів на відповідальне зберігання №1, сторони фактично уклали договір зберігання, а не договір комісії.

16. Скаржник доводив, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку щодо ненастання строку виконання зобов'язання, оскільки в силу статей 530, 953 ЦК України, строк виконання боржником обов'язку визначений моментом пред'явлення вимоги, а саме - 12.03.2014.

Доводи інших учасників справи

17. Відповідач відзиву на касаційну скаргу позивача не надав.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

18. Цивільний кодекс України

Стаття 80 - юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Частина 4 статті 91 - цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Стаття 92 - юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов'язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

19. Господарський процесуальний кодекс України в редакції, чинній до 15.12.2017

Стаття 1 - підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частина 2 стаття 21 - позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Частини 1 - 4 статті 28 - справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої особи. Повноваження сторони або третьої особи від імені юридичної особи може здійснювати її відособлений підрозділ, якщо таке право йому надано установчими або іншими документами.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

20. З огляду на те, що відповідно до статті 300 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів Верховного Суду зазначає про неприйнятність доводів скаржника про неналежну оцінку апеляційним судом обставин справи, разом з тим, Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про неправильне застосування судом норм матеріального права - статей 80, 92 ЦК України та процесуального права - статей 21, 28, 32, 34, 36 ГПК України.

А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права

21. Аналіз положень глави 7 ЦК України про юридичну особу дозволяє зробити висновок про те, що юридична особа, як учасник цивільних правовідносин, наділяється правоздатністю та дієздатністю, може бути позивачем або відповідачем в суді. Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення (державної реєстрації). Від імені юридичної особи може виступати тільки орган або особа, які визначені установчими документами на такі дії.

Отже, встановивши обставини звернення з позовом в інтересах сторони договору "Grand Forge Ukraine" третьої особи - ТОВ "Дако Інвестментс, ЛТД" за відсутності доказів згідно із статутними документами на уповноваження третьої особи діяти від імені сторони договору або договору доручення, та застосувавши положення статей 80, 91, 92 ЦК України, апеляційний суд дійшов правильного висновку про звернення до суду неналежного позивача у справі.

22. Аналіз положень статей 21, 29 ГПК України підтверджує, що позивачем у справі може бути тільки та особа, чиє особисте майнове право або інтерес потребують судового захисту, або спеціальні суб'єкти, які в силу закону наділені правом заявлення позову в інтересах інших осіб (зокрема, прокурор, уповноважений в справах людини) Також, відповідно до статті 28 ГПК України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Отже, встановивши обставини звернення з позовом неналежного позивача, суд повинен відмовити в задоволенні такого позову, не розглядаючи його по суті позовних вимог, оскільки у випадку наступного звернення до суду належного позивача можуть бути встановлені певні фактичні обставини у первісно поданому позові без участі належної сторони спору.

З огляду на таке, Суд вважає прийнятим з правильним застосуванням норм процесуального права висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні позову, оскільки ТОВ "Дако Інвестментс, ЛТД" є неналежним позивачем, не наділений повноваженнями сторони укладеного спірного договору, а є її представником при укладенні договору.

23. Разом з тим, Суд не погоджується з висновками апеляційного суду на предмет проведеного ним аналізу правової природи та умов укладеного договору про сумісну діяльність №0129/2012 від 03.09.2012, як такого, що здійснений без участі сторони договору - юридичної особи "Grand Forge Ukraine", яка хоч і зареєстрована після укладення договору - 20.08.2015, однак може схвалити його та не позбавлена можливості вжити заходів до захисту своїх майнових прав в судовому порядку.

24. З огляду на зазначене, колегія суддів Касаційного господарського суду погоджується з правильністю в цілому висновків апеляційного суду про відмову в задоволенні позову особі, яка не є належним позивачем, виходячи з предмету спірних правовідносин, правильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права відповідно до статей 80, 91, 92 ЦК України, норм процесуального права відповідно до статей 21, 29 ГПК України та не вбачає правових підстав для скасування постанови апеляційного суду.

А.3. Мотиви відхилення доводів касаційної скарги

25. Доводи скаржника про порушення апеляційним судом вимог статей 34, 43 ГПК України, яке полягало, на думку скаржника, в неповній оцінці судом встановлених ним обставин справи в їх сукупності, а зокрема, доведенні ним обставин порушення саме прав ТОВ "Дако Інвестментс, ЛТД", а не Компанії Grand Forge Ukraine, яка є стороною спірного договору, колегія суддів касаційного суду вважає необґрунтованими та такими, що зводяться до намагання переконати касаційний суд здійснити переоцінку доказів у справі, що виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції відповідно до статті 300 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

26. З огляду на зазначене, Суд дійшов висновку про залишення без задоволення касаційної скарги позивача та залишення без змін постанови Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 як такої, що прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В. Судові витрати

27. У зв'язку з тим, що Суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін постанову апеляційного суду, Суд покладає на позивача витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дако Інвестментс, ЛТД" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 у справі №910/3433/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.В. Білоус

В.Г. Пєсков