ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ
"26" квітня 2018 р.Справа № 924/1241/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є. за участю секретаря судового засіданні Попика О.В. розглянувши матеріали
за позовом Заступника прокурора Хмельницької області, м. Хмельницький в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради, м. Хмельницький
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пімліко", м. Васильків Київської області
за участю в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
ОСОБА_1
ОСОБА_2
ОСОБА_3
про витребування з незаконного володіння ТОВ "Пімліко" на користь територіальної громади м. Хмельницького в особі Хмельницької міської ради земельної ділянки (кадастровий номер :33:001:0087) з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,8га що розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Кооперативна, 66
про витребування з незаконного володіння ТОВ "Пімліко" на користь територіальної громади м. Хмельницького в особі Хмельницької міської ради земельної ділянки (кадастровий номер :33:001:0097) з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,8га що розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Кооперативна, 68
про витребування з незаконного володіння ТОВ "Пімліко" на користь територіальної громади м. Хмельницького в особі Хмельницької міської ради земельної ділянки (кадастровий номер :33:001:0092) з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,8га що розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Кооперативна, 50

Представники сторін:
позивача: не з`явився

відповідача: Мельничук І.М. за довіреністю № 19/01 Д від 19.01.18р.;

третіх осіб: ОСОБА_1 - Мельничук І.М. за довіреністю від 09.12.06р.,

ОСОБА_2 - Мельничук І.М. за довіреністю від 30.01.17р.,

Потокіна О.В. Мельничук І.М. за довіреністю від 10.01.17р.

від прокуратури: Коломий О.Є., службове посвідчення №035772 від 21.09.15.

Рішення приймається 26.04.2018 року, оскільки в судовому засіданні 19.04.2018 року оголошувалась перерва у зв`язку з неможливістю вирішення спору через необхідність дослідження значного об`єму наданих доказів.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.
Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 04.01.2018 року відкрито провадження у справі №924/1241/17 за позовом заступника прокурора Хмельницької області, м. Хмельницький в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради, м. Хмельницький до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пімліко", м. Васильків Київської області про витребування з незаконного володіння ТОВ "Пімліко" на користь територіальної громади м. Хмельницького в особі Хмельницької міської ради земельної ділянки (кадастровий номер :33:001:0087) з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,8га що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 04.01.2018 року відкрито провадження у справі №924/1259/17 за позовом заступника прокурора Хмельницької області, м. Хмельницький в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради, м. Хмельницький до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пімліко", м. Васильків Київської області про витребування з незаконного володіння ТОВ "Пімліко" на користь територіальної громади м. Хмельницького в особі Хмельницької міської ради земельної ділянки (кадастровий номер :33:001:0097) з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,8га що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження у справі. Також об`єднано справу №924/1259/17 із справою №924/1241/17 в справу №924/1241/17.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 04.01.2018 року відкрито провадження у справі №924/1267/17 за позовом заступника прокурора Хмельницької області, м. Хмельницький в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради, м. Хмельницький до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пімліко", м. Васильків Київської області про витребування з незаконного володіння ТОВ "Пімліко" на користь територіальної громади м. Хмельницького в особі Хмельницької міської ради земельної ділянки (кадастровий номер :33:001:0092) з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,8га що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження у справі. Також об`єднано справу №924/1267/17 із справою №924/1241/17 в справу №924/1241/17.

Ухвалою суду від 19.02.18р. продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.

В судовому засіданні 19.02.2018р. постановлено ухвалу про оголошення перерви до 27 лютого 2018 року.

В судовому засіданні 27.02.18р. постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 15год. 30хв. 13 березня 2018 року.

В підготовчому засіданні 13.03.18р. постановлено ухвалу про оголошення в судовому засіданні перерви до 21 березня 2018 року.

У судовому засіданні 21.03.2018р постановлено ухвалу про оголошення перерви у підготовчому засіданні на 28 березня 2018р.

Судом постановлено ухвалу про оголошення перерви у підготовчому засіданні на 2 квітня 2018р.

Судом постановлено ухвалу про оголошено перерву у підготовчому засіданні на 04 квітня 2018р.

04.04.2018р. закрито підготовче провадження у справі №924/1241/17 та призначено справу до розгляду справи по суті на 9год. 30хв. 19 квітня 2018 року.
Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 27.02.2018р. залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ); ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ); ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ).

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
Заступник прокурора прокуратури Хмельницької області у позові просить суд витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю „Пімліко на користь територіальної громади м. Хмельницького в особі Хмельницької міської ради земельні ділянки:

кадастровий номер :33:001:0087 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства площею 0, 8 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

кадастровий номер :33:001:0097 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства площею 0, 8 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

кадастровий номер :33:001:0092 з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства площею 0, 8 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує на те, що зазначені земельні ділянки безпідставно вибули із комунальної власності територіальної громади міста Хмельницького поза волею останньої, тому міська рада вправі витребувати земельні ділянки із незаконного володіння добросовісного набувача - відповідача в порядку ст. ст. 387, 388 ЦК України.

Акцентує увагу на тому, що із комунальної власності зазначені земельні ділянки вибули на користь ТОВ „Компанія з управління активами „Патріот 2014 на підставі державних актів на право приватної власності на землю, які видавались за відсутності рішень Олешинської сільської ради, відповідних записів про державну реєстрацію державних актів, а також за відсутності документації із землеустрою, яка не розроблялась та не затверджувалась. Повідомив, що подані до позовної заяви докази були здобуті прокуратурою області в ході проведення досудового розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених Кримінальним кодексом України.

Посилаючись на висновки експерта Хмельницького науково-дослідного інституту судових експертиз, стверджує, що встановлено невідповідність відбитку печатки з реквізитами „Олешинська сільська рада на державному акті із печаткою, вилученою в ході проведення обшуку, а також гр. ОСОБА_4 , ініціали і підпис якої значиться у державному акті на право власності на землю згідно трудової книжки у Олешинській сільській раді на посаді інженера-землевпорядника та на інших посадах не працювала. Згідно інформації управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі від 30.11.2015 №10-28-99.4-4080/0/15-15 документація із землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відсутня, що є порушенням ст.32 Закону України „Про землеустрій, відтак відповідна документація не розроблялась та не затверджувалась. Приходить до висновку про те, що на момент укладання вказаних договорів купівлі-продажу між громадянами та ТОВ „Компанія з управління активами „Патріот 2014, останні не були власниками земельних ділянок в розумінні ст. 29 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, державні акти на право власності не землю цим особам не видавались, у встановленому законом порядку не реєструвались.

Посилаючись на лист Держгеокадастру у Білогірському районі від 12.05.2016р. зазначає, що державні бланки на право приватної власності на землю були використані при посвідченні права власності інших осіб, зокрема №036580 гр. ОСОБА_5 , №036581 гр. ОСОБА_6 , №004593 гр. ОСОБА_7 .

Заступник прокурора у позові також наголошує, що згідно з висновками почеркознавчої експертизи №278 від 21.04.2017р. (отриманими під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №000037), підпис від імені сільського голови Главацького А.М. був виконаний не ним, а іншою особою. Вважає, що в 1997 році вказані державні акти на право власності на землю вищеназваним особам взагалі не видавались, а земельні ділянки по цих держаних актах на час реєстрації права власності (2015р.) та на даний момент знаходяться в межах міста Хмельницького та до земель Олешинської сільської ради ніколи не належали. Звертає увагу на інформаційні листи міської ради від 18.01.2016р. №12-0085-02-10, від 08.02.2016р. №12-85-02-10, постанову Верховної Ради України „Про зміну і встановлення меж міста Хмельницького і Хмельницького району Хмельницької області від 12.05.2011р. №3349-VI.

На думку заступника прокурора, відповідно до ст. 83 Земельного Кодексу України земельні ділянки, які є предметом спору по даній справі, є власністю територіальної громади міста Хмельницького, міською радою будь-які рішення щодо надання права власності вказаним вище громадянам на спірні земельні ділянки не приймались. Тобто, згідно з вимогами ст.ст. 330, 388, 658 ЦК України право власності на майно, яке було передане за угодами про його відчуження поза межами волі власника, не набувається, у тому числі добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. На наявність права власника на майно не впливає і та обставина, що воно було предметом угод відчуження, укладених іншими особами, оскільки дійсний власник не був стороною цих угод, а ст. 346 ЦК України не передбачено припинення права власності дійсного власника у зв`язку із реєстрацією договорів купівлі-продажу за іншими особами під час його неодноразового перепродажу, що відбулось без участі та поза межами волі дійсного власника. Відтак, спірна земельна ділянка вибула із комунальної власності територіальної громади м. Хмельницького поза її волею, тому міська рада вправі її витребувати із незаконного володіння добросовісного набувача - ТОВ „Пімліко.

Посилаючись на п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. №5 „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав приходить до висновку про те, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК України. У зв`язку із цим, коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Наголошує на тому, що на користь третіх осіб - громадян ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 із комунальної власності Хмельницької міської ради неправомірно вибули земельні ділянки площею по 0,8 га, які в подальшому відчужувались на користь ТОВ „Компанія з управління активами „Патріот 2014 та відповідача, що суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України, ст. 5 ЗК України. Оскільки Хмельницькою міською радою заходи щодо повернення до комунальної власності незаконно відчуженої земельної ділянки не вживались, прокурор звернувся із даним позовом до суду про повернення земельних ділянок в порядку статей 387, 388 ЦК України.

У додаткових письмових поясненнях (від 24.01.2018р., 27.02.2018р., від 30.03.2018р.) прокурор підтримав правову позицію, викладену у позові. Додатково повідомив, що всі наявні в матеріалах справи докази, крім висновків експерта, були зібрані прокурором до внесення відомостей до ЄДР по факту вчинення злочину. Вказує, що відповідно до ст. 101 ГПК України учасник справи має право подавати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Стверджує, що наявність в матеріалах господарської справи висновків експертів не суперечить нормам ГПК України та жодним чином не порушує рівність сторін під час збирання та надання доказів суду, враховуючи вимоги ст. 104 ГПК України (висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказам). Вказує, що згідно ст. 222 КПК України, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим, однак не передбачено як має бути оформлено дозвіл слідчого чи процесуального прокурора щодо розголошення відомостей досудового розслідування.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини прокурор стверджує, що присутністю прокурора у справі не порушено принцип рівності сторін у справі. Тобто в даному випадку прокурором на підставі ст.222 КПК України передано певний обсяг документів, які отримані під час досудового розслідування у кримінальному проваджені №0000037, до відповідного структурного підрозділу апарату прокуратури Хмельницької області для вивчення та за наявності підстав для вжиття заходів представницького реагування.

Наголошує на тому, що свідком ОСОБА_8 (секретарем Олешинської сільської ради в період з 1985-1997р.) подано заяву про те, що рішення сесії про розподіл земельних ділянок не приймалось, державні акти не видавались, земельні ділянки не розподілялись, тому право власності на земельні ділянки у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі документів з 1997р. не було набуто. Зважаючи на вказану заяву свідка прокурором не оскаржено рішення Олешинської сільської ради та державні акти на земельні ділянки. Окрім цього, наголошує на тому, що рішення Олешинської сільської ради від 03.02.1997р. №7 не підписано головою та секретарем, джерело походження копії такого рішення невідоме. Також не вважає за необхідне застосовувати у даній справі факти, встановлені рішеннями міськрайонного суду у справах №686/23186/16-ц, №686/23164/16-ц, 686/23251/16-ц, оскільки коло учасників по цих справах інші, ніж у даній справі.

На думку прокурора спірні земельні ділянки з 1995 року входили до земель міста Хмельницького, оскільки 19.01.1995р. згідно постанови ВРУ №12/95-ВР „Про зміну меж міста Хмельницького в межі міста Хмельницького були включені землі Хмельницького району площею 3064 га. На виконання зазначеної постанови, відповідно до річного звіту виконання планів робіт з проектування за 1995 рік Хмельницького філіалу Державного проектно-розвідувального інституту „Львівдіпроводгосп протягом року було проведено роботи по встановленню та закріпленню межі міста Хмельницького. Згідно відомостей відображених у реєстрі виконання робіт, зазначений об`єм роботи інститутом вже був виконаний станом на 01.01.1996р. Тому, прокурор вважає, що станом на 1997 рік, яким датовані державні акти на право власності на земельні ділянки, вже існувала та була встановлена межа міста Хмельницького відповідно до постанови ВРУ №12/95 - ВР „Про зміну меж міста Хмельницького. Відтак, спірні земельні ділянки знаходились в межах міста Хмельницького відповідно до Проекту встановлення межі м. Хмельницький 1994р. та Технічного звіту по геодезичних роботах та опису межі м. Хмельницький 1996 р.

Прокурор додатково наголошує на тому, що ДСТУ 2732-94 "Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення", Примірній інструкції по діловодству в міністерствах та відомствах Української РСР та виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих", затверджених постановою Ради Міністрів УРСР №362 від 31.07.1975 року, вважаючи, що рішення сесії Олешинської сільської ради народних депутатів від 03.02.1997 року №7 без наявності обов`язкових реквізитів, без підписів посадових осіб та відтиску гербової печатки не має юридичної сили документа, прийнятого колегіальним органом та не може розцінюватись як офіційний правовстановлюючий документ, тому є неналежним та недопустимим доказом у справі.

Акцентує увагу суду на тому, що спірні земельні ділянки ще з 1995 року входили до земель міста Хмельницького відповідно до постанови Верховної Ради України від 19.01.1995 року, проекту встановлення межі м. Хмельницький 1994 року, технічного звіту по геодезичних роботах та опису межі м. Хмельницький 1996 року. На думку прокурора, відповідачем та третіми особами не надано суду жодного доказу, який хоча б підтверджував факт звернення третіх осіб до Олешинської сільської ради у 1997 році. За твердженнями заявника, жодна посадова особа Олешинської сільської ради не причетна до виділення третім особам землі, відсутні докази, що земельний масив, на якому розташована спірна земельна ділянка взагалі розподілявся Олешинською сільською радою.

Повноважний представник позивача та прокурор в судовому засіданні позов підтримали, вважають його повністю обґрунтованим наявними в матеріалах справи доказами.

Позивачем 20.03.2018 року надано клопотання з проханням проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень (у відзиві на позов від 12.02.2018р., поясненнях від 16.02.2018р.) посилається на ст. 387 ЦК України, п. 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав", правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові №6-3104цс16 від 29.03.2017 року, зазначає, що прокурором не зазначено, коли саме земельна ділянка вибула із комунальної власності територіальної громади міста, а також не надано будь-яких доказів належності спірних земельних ділянок до земель територіальної громади міста Хмельницького станом на момент вибуття, що суперечить самій природі віндикаційного позову. Звертає увагу суду на те, що встановлення факту попереднього неправомірного використання неналежним чином оформлених рішень Олешинської сільської ради, визнання державних актів підробленими та не зареєстрованими у встановленому законом порядку не належить до юрисдикції господарського суду, оскільки належить до юрисдикції кримінального судочинства.

При цьому, на думку, відповідача, стаття 17 ЗК України (в редакції Закону від 22.06.1993 року) не обмежувала розмір земельних ділянок, які передавалися відповідно до земельно-облікових документів, тому чинним та не оскарженим рішенням Олешинської сільської ради №7 від 03.02.1997 року передано у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства. Щодо розроблення документації з землеустрою, відповідач зазначає, що така документація була розроблена на замовлення третіх осіб у ПП "Діоріт Плюс 1", станом на час видачі державних актів Закон України "Про землеустрій" ще не був прийнятий. При цьому, не передання такої документації у Державний фонд документації із землеустрою не є порушенням ст. 32 Закону України "Про землеустрій".

Відповідачем наголошено також, що рішеннями Хмельницького міськрайонного суду у справах №686/23186/16-ц, № 686/23164/16-ц, №686/23251/16-ц у задоволенні позовних вимог відмовлено та встановлено обставини, що мають преюдиційне значення.

Також відповідачем заявлено про сплив строку позовної давності, оскільки позивач у даній справі - Хмельницька міська рада могла довідатись про належність земельних ділянок третім особам ще у 2010-2011 роках під час розроблення документації із землеустрою щодо зміни та встановлення меж міста Хмельницький та Хмельницького району Хмельницької області. Відповідач вважає, що прокурором належним чином не обґрунтовано підстави для представництва міської ради. Окрім того, збирання доказів, отриманих слідчим при досудовому розслідуванні кримінального провадження, не передбачено при здійсненні прокурором своїх представницьких функцій, з чого ТОВ "Пімліко" приходить до висновку, що такі дії прокурора порушують принцип рівності сторін, посилаючись при цьому на практику Європейського суду з прав людини. З наведеного вище, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Треті особи в судове засідання не з`явились, присутній під час судових розглядів справи представник проти позову заперечив. У поясненнях щодо позову від 26.03.2018 року наголосив на обставинах, викладених у відзиві на позов ТОВ "Пімліко". Додатково звернув увагу суду на обставинах, встановлених рішеннями судів у справі №686/23186/16-ц, № 686/23164/16-ц, №686/23251/16-ц, у яких, як вважають треті особи, встановлено правомірність набуття ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 права власності на земельні ділянки 08.12.1997 року та 06.11.1997 року. Наголошено також на пропуску строків позовної давності для звернення до суду із даним позовом.

У відповіді на відзиві від 27.02.2018 року прокурор зазначає, що на час звернення до приватного нотаріуса у 2015 році треті особи не набули права власності на витребовувані земельні ділянки, оскільки їх реєстрація не була проведена відповідно до закону, що діяв на момент їх виникнення, а саме у 1997 році. Тому, оскільки земельні ділянки з комунальної власності територіальної громади м. Хмельницького вибули у 2015 році поза її волею, прокурор вважає, що міська рада вправі їх витребувати із незаконного володіння ТОВ "Пімліко". Зауважує, що на момент виготовлення ПП "Діоріт Плюс 1" технічної документації по відновленню меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) не існувало жодного документу, який би визначав місцезнаходження спірних земель. Окрім того, з 1997 року до 2015 року в органах ДЗК не існувало жодних відомостей про формування та існування ділянок, виділених третім особам, про видачу Державних актів, про їх реєстрацію, будь-якої проектної чи технічної документації. Щодо способу захисту прокурор посилається на правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду України від 17.10.2011 року у справі №5002-8/5447-1010, від 11.02.2015 року у справі №6-1цс15.

Прокурор звертає увагу суду, що державні акти на земельні ділянки не відповідають Інструкції "Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди)", затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 року №28, а рішення ради не містять підписів голови Олешинської сільської ради, невідоме джерело їх походження, копії належним чином не завірені.

Також прокурор зауважує, що звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельної ділянки у комунальну власність, тому вважає необґрунтованим твердження ТОВ „Пімліко щодо порушення принципу рівності сторін. Вважає відзив відповідача безпідставним та необґрунтованим.

Позивач у відповіді на відзив від 26.02.2018 року вважає доводи відповідача безпідставними та просить суд задовольнити позовні вимоги.

ТОВ „Пімліко у запереченні на відповідь на відзив від 26.03.2018 року посилаючись на правову позицію, викладену Верховним Судом України у постанові №6-54цс12 від 13.06.2012 року стверджує, що набуття спірних земельних ділянок у власність має місце з моменту прийняття рішення ради, а не державної реєстрації.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Виконком Хмельницької міської ради листом від 23.07.1992р. звернувся до Хмельницької обласної державної адміністрації із повідомленням про необхідність, у зв`язку із встановленням меж міста, створення обласної комісії для проведення обстеження і встановлення межі міста Хмельницького відповідно до Генерального плану міста, затвердженого Постановою Ради міністрів України від 20.02.1985р. №79.

Розпорядженням представника президента України „Про утворення комісії по встановленню межі м. Хмельницький від 07.08.1992р. №153 вирішено у зв`язку із змінами в межі міста Хмельницького, які стались на протязі останніх років, створено відповідну комісію із залученням голів відповідних місцевих рад народних депутатів Хмельницького району, території яких межують із м. Хмельницьким.

Відповідно до протоколу засідання обласної комісії з питань встановлення межі міста Хмельницького від 23.02.1994р. постановлено інформацію взяти до відома із наступними зауваженнями: (п.4, 5 протоколу) межу міської ради на території Олешинської сільської ради провести по західній границі території заводу „Будмаш до перетину з шляхом Хмельницький-Іванківці, далі по межі об`їзного шляху; землі торфооб`єднання на південь від с. Олешин включити в територію міської ради у зв`язку із будівництвом водоймища.

Комісією за участю голови Олешинської сільської ради народних депутатів Главацького А.М. 29.03.1994р. складено акт польового обстеження та погодження меж Хмельницької міської ради народних депутатів, міста Хмельницького разом із додатком, відповідно до якого визначено землі, які передбачається ввести в межі міста Хмельницького, в тому числі за рахунок земель Олешинської сільської ради загальною площею 105 га, в тому числі 17 га сільськогосподарських угідь, 45 га під водою, 45 га інших земель.

Відповідно до протоколу засідання обласної комісії з питань встановлення межі міста Хмельницького від 05.04.1994р. вирішено межу міської ради в північно-західній частині провести по існуючій межі Олешинської сільської ради. (п.1 протоколу).

Відповідно до розпорядження голови Хмельницької міської ради народних депутатів від 25.05.1994р. №1321 „Про затвердження проекту формування території міської ради та встановлення меж м. Хмельницьког було вирішено: 1) затвердити проект формування території міської ради та встановлення меж м. Хмельницького; 2) відділу земельних ресурсів внести відповідні зміни у земельно-облікові документи; 3) просити обласну раду народних депутатів на черговій сесії розглянути та затвердити проект формування території міської ради і встановлення меж міста Хмельницького.

Хмельницька міська рада листом від 25.07.1994р. звернулась до Хмельницької районної ради із пропозицією розглянути проект формування території міської ради, розроблений Хмельницьким філіалом інституту „Укрземпроект, і надати своє рішення в обласну раду для остаточного вирішення цього питання.

20.09.1994р. згідно з висновком Хмельницької районної ради „Про погодження межі міста м. Хмельницького районна рада вирішила: по Шаровечській сільські раді погодити включення в межі міста Хмельницького територію на площі 33,6 га вздовж Львівського шосе; землі відділку Гречани площею 2197,7 га, а також землі площами 49,80 га та 32,60 га по обидві сторони Вінницького шосе; з іншими рішеннями проекту погодитись.

Відповідно до проекту встановлення межі м. Хмельницького за 1994 рік (розроблений Хмельницьким філіалом Інституту землеустрою Української академії аграрних наук), Технічного звіту по геодезичних роботах та опис межі м. Хмельницького за 1996 рік (розроблений державним проектно-розвідувальним інститутом „Хмельницькдіпроводгосп Державного комітету України по водному господарству), Каталогу координат повороту межі м. Хмельницького за 1996 рік (розроблений державним проектно-розвідувальним інститутом „Хмельницькдіпроводгосп Державного комітету України по водному господарству), кроків пунктів геодезичної основи за 1996р. (розроблений державним проектно-розвідувальним інститутом „Хмельницькдіпроводгосп Державного комітету України по водному господарству) проведені роботи по встановленню меж міста.

28.10.1994р. рішенням ІІ сесії Хмельницької обласної ради №11 „Про погодження межі міста Хмельницького, на підставі розпорядження представника президента в області від 07.08.1992р. №153 та матеріалів, розроблених ХФ інституту землеустрою Української академії аграрних наук, вирішено: 1) погодити землі, що ввійдуть в межу міста Хмельницького в розмірі 3064 га та встановлення нової межі міста загальною площею 8624 га згідно із додатком і висновком Хмельницької райради від 20.09.1994р.; 2) просити Верховну Раду України встановити межу міста Хмельницького.

Верховна Рада України постановою "Про зміну межі міста Хмельницького" від 19.01.1995 року включила в межу міста Хмельницького землі Хмельницького району загальною площею 3064 га.

Згідно із Постановою Верховної Ради України №3349-VІ від 12.05.2011 року "Про зміну і встановлення меж міста Хмельницький та Хмельницького району Хмельницької області" змінено межі міста Хмельницький і Хмельницького району Хмельницької області, збільшивши територію міста на 681,0 гектара земель, в тому числі, за рахунок 130,0 гектара земель, що знаходяться у віданні Грузевицької сільської ради, 34, 0 гектара земель - Давидковецької сільської ради, 474,0 гектара земель - Копистинської сільської ради, 10,0 гектара земель - Олешинської сільської ради, 6,0 гектара земель - Розсошанської сільської ради та 27,0 гектара земель - Стуфчинецької сільської ради Хмельницького району, та затвердила територію міста Хмельницький загальною площею 9305,0 гектара і територію Хмельницького району загальною площею 122011,98 гектара. Постановлено встановити межі міста Хмельницький Хмельницької області згідно з доданим додатком.

Протоколом від 03.02.1997 року 6-ї сесії ХХІІ скликання Олешинської сільської ради народних депутатів Хмельницького району Хмельницької області, сесією вирішено, в тому числі, прийняти як рішення проект рішення "Про приватизацію земельних ділянок".

Рішенням 6-ї сесії Олешинської сільської ради народних депутатів "Про приватизацію земельних ділянок" від 03.02.1997 року №7 вирішено згідно з ст. 17 ЗК України передати у приватну власність безкоштовно земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства згідно поданих заяв 28 громадянам площею 22,25 га згідно додатку №1, у якому вміщено перелік осіб, яким надано земельні ділянки площею 0,80 га для ведення особистого підсобного господарства, в тому числі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Копія протоколу сесії та рішення не містять підписів голови сільської ради А.М. Главацького, секретаря ради, відтисків печатки. Рішення ради та протокол сесії від 03.02.1997 року вилучено поліцією 05.04.2016 року (лист архівного сектору Хмельницької районної державної адміністрації №26 від 12.03.2018 року).

Із наявного в матеріалах справи державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХМ №036581 вбачається, що громадянину ОСОБА_2 на підставі рішення Олешинської сільської ради №7 від 03.02.1997 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,80 га для ведення підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №01626 та підписано головою Олешинської с/р народних депутатів А.М. Главацьким. Опис зовнішніх меж земельної ділянки підписано ОСОБА_9 .

В матеріалах справи також наявний державний акт на право приватної власності на землю серії IІІ-ХМ №036580, виданий на ім`я ОСОБА_1 , на підставі рішення Олешинської сільської ради №7 від 03.02.1997 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,80 га для ведення підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №01625 та підписано головою Олешинської с/р народних депутатів А.М. Главацьким. Опис зовнішніх меж земельної ділянки підписано Г.В. Качинською.

Із наявного в матеріалах справи державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХМ №036570 вбачається, що громадянину ОСОБА_3 на підставі рішення Олешинської сільської ради №7 від 03.02.1997 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,80 га для ведення підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №01615 та підписано головою Олешинської с/р народних депутатів А.М. Главацьким. Опис зовнішніх меж земельної ділянки підписано Г.В. Качинською.

Як вбачається із наданої прокурором у матеріали справи копії державного акту на право приватної власності на землю IV-ХМ №004581 від 20.11.1997 року, виданого ОСОБА_10 , йому передано у приватну власність 0,05 га земельної ділянки для ведення садівництва; вказаний акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ХМ №01625. Прокурором в матеріали справи також надано копію державного акту на право приватної власності на землю IV-ХМ №004617, виданий ОСОБА_11 , на право приватної власності на 0,05 га земельної ділянки для ведення садівництва. Вказаний державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ХМ №01626. Прокурором також надано копію державного акту на право приватної власності на землю IV-ХМ №004593, виданий Біганіну В.І., на право приватної власності на 0,05 га земельної ділянки для ведення садівництва. Вказаний державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ХМ №01615. Згідно Книги реєстрації державних актів на право власності на землю Олешинської сільської ради за 2007 рік, записи від 06.11.2007 року та 08.12.2007 року відсутні.

При цьому, оригінали Книги реєстрації державних актів на право власності на землю Олешинської сільської ради за 1996-1998 роки вилучені ГУ Національної поліції України в Хмельницькій області (лист відділу у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №31-22-0.33-5/315-18 від 19.03.2018 року).

Листом від 12.08.2015 Олешинська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області звернулася до Державного архіву Хмельницької області з проханням затвердити додатковий опис справ постійного зберігання за 1997 рік, куди внесена одна справа №230 "Протокол 6-ої сесії ХХІІ скликання сільської ради та рішення №1-№7" від 03.02.1997 року у зв`язку з тим, що така справа загубилась.

Також у матеріалах справи міститься технічна документація із землеустрою (ПП "Діоріт Плюс 1" розроблено із відміткою державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області 07.10.2015р.) щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :33:001:0097, гр. ОСОБА_2 . В технічній документації, зокрема, наявний лист від 28.09.2015 року Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Управління архітектури та містобудування Хмельницької міської ради про те, що земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства площею 0,80 га (державний акт на права приватної власності на землю серія ІІІ-ХМ, зареєстрований за №036581 від 08.12.1997 року), що була передана у власність на території Олешинської сільської ради, може бути присвоєна адреса: вул. Кооперативна, 68.

У матеріалах справи міститься технічна документація із землеустрою (ПП "Діоріт Плюс 1" із відміткою державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області 07.10.2015р.) щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :33:001:0087, гр. ОСОБА_1 . В технічній документації, зокрема, наявний лист від 28.09.2015 року Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Управління архітектури та містобудування Хмельницької міської ради про те, що земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства площею 0,80 га (державний акт на права приватної власності на землю серія ІІІ-ХМ, зареєстрований за №036580 від 08.12.1997 року), що була передана у власність на території Олешинської сільської ради, може бути присвоєна адреса: вул. Кооперативна, 66.

Також ПП "Діоріт Плюс 1" розроблено (із відміткою державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області 07.10.2015р.) технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 , кадастровий номер :33:001:0092, гр. ОСОБА_3 . В технічній документації, зокрема, наявний лист від 28.09.2015 року Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Управління архітектури та містобудування Хмельницької міської ради про те, що земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства площею 0,80 га (державний акт на права приватної власності на землю серія ІІІ-ХМ, зареєстрований за №036570 від 08.12.1997 року), що була передана у власність на території Олешинської сільської ради, може бути присвоєна адреса: вул. Кооперативна, 50.

Заступник прокурора області звернувся із листом №05/1/1-1424вих-15 від 06.11.2015 року до Управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі, у якому просить надати завірені копії землевпорядної документації щодо відведення земельних ділянок, в тому числі, з кадастровими номерами :33:001:0092, :33:001:0087, :33:001:0097. У відповідь Управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області листом №10-28-99.10-2947/15-15 від 10.11.2015 року повідомило про відсутність документації з землеустрою на вказані земельні ділянки у зв`язку із її не переданням ПП "Діоріт Плюс 1" до місцевого фонду документації із землеустрою. При цьому, місце перебування вказаних земельних ділянок з 1995 року визначити неможливо у зв`язку із відсутністю проектів зміни меж міста Хмельницького в Управлінні Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області.

Заступник прокурора області звернувся з листом від 19.11.2015 року до начальника Управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради, у якому просить повідомити, чи знаходяться в межах м. Хмельницького та з якого часу земельні ділянки, в тому числі, з кадастровими номерами :33:001:0097, :33:001:0087, :33:001:0092.

Департамент архітектури, містобудування та земельних ресурсів Управління земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької міської ради повідомив листом №4166/02-01-11 від 20.11.2015 року про те, що 12.05.2011 року ВРУ прийнято Постанову "Про зміну і встановлення меж міста Хмельницький і Хмельницького району Хмельницької області". Згідно з даною постановою змінено межі міста Хмельницького, зокрема, збільшено територію міста Хмельницького на 681, 0 га земель, в тому числі, за рахунок земель, що знаходилися у віданні Грузевицької, Давидковецької, Копистинської, Олешинської, Розсошанської та Стуфчинецької сільських рад Хмельницького району, та затверджено територію міста Хмельницького загальною площею 9305,0 га. Зазначена постанова прийнята на підставі проекту землеустрою щодо встановлення та зміни меж м. Хмельницького, згідно з яким земельні ділянки, в тому числі, з кадастровими номерами :33:001:0097, :33:001:0087, :33:001:0092, входять в межі м. Хмельницького. Заступник прокурора області надіслав Управлінню Держгеокадастру у Хмельницькому районі лист №05/1/1-1490вих-15 від 26.11.2015 року із проханням надати завірені копії правовстановлюючих документів на земельні ділянки з кадастровими номерами, в тому числі, :33:001:0097, :33:001:0087, :33:001:0092.

Управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області у відповідь повідомило листом №10-28-99.4-4080/0/15-15 від 30.11.2015 року про відсутність документації із землеустрою на вказані земельні ділянки у зв`язку із їх не переданням на зберігання до місцевого фонду документації із землеустрою Управління. Окрім того, відсутні також дані щодо реєстрації державних актів на земельну ділянку. У листі №10-28-99.4-4598/0/15-15 від 10.12.2015 року Управління Держгеокадастру додатково повідомило прокуратуру про відсутність архівних примірників державних актів згідно кадастрових номерів, зазначених у листі, а також, згідно книг реєстрації державних актів на право приватної власності на землю Олешинської сільської ради Хмельницького району, відсутні записи про державну реєстрацію вищезгаданих державних актів.

Заступник прокурора Хмельницької області звернувся до Хмельницького міського голови із листом №05/1-9вих-16 від 12.01.2016 року, у якому просить повідомити, з якого часу знаходяться в межах м. Хмельницького земельні ділянки, в тому числі, з кадастровими номерами :33:001:0097, :33:001:0087, :33:001:0092. Також повідомити, чи приймалися міською радою та виконавчим комітетом рішення про надання прав на вказані земельні ділянки, а також присвоєння їх адрес по вул. Кооперативній у м. Хмельницькому.

Виконком Хмельницької міської ради листом від 18.01.2016 року №12-0085-02-10 повідомив прокуратуру, що земельні ділянки із кадастровими номерами :33:001:0097, :33:001:0087, :33:001:0092 входять в межі міста Хмельницького відповідно до Постанови ВР України від 12.05.2011 року; Хмельницькою міською радою рішення щодо надання в оренду або у власність вказаних земельних ділянок не приймалось; земельна ділянка із кадастровим номером :33:001:0097 має адресу: АДРЕСА_6 ; із кадастровим номером :33:001:0087 має адресу вул. Кооперативна, 66; із кадастровим номером :33:001:0092 має адресу вул. Кооперативна, 50; інформація щодо належності вказаної земельної ділянки до меж м. Хмельницького до 2011 року вивчається.

Виконавчий комітет Хмельницької міської ради листом №12-85-02-10 від 08.02.2016 року повідомив заступника прокурора Хмельницької області, що наявні в управлінні земельних ресурсів та земельної реформи картографічні матеріали 1995 року свідчать, що вказані у зверненні земельні ділянки входили в межі міста Хмельницький. Проте, під час виготовлення проекту землеустрою щодо встановлення та зміни меж м. Хмельницького, який розроблявся протягом 2006-2011 років, було виявлено ряд недоліків та неточностей, в тому числі в частині невідповідності площі міста Хмельницького (8624 га), яка вказана у картографічних матеріалах, та площі, яка встановлена за результатами винесення меж м. Хмельницький (більше 9129 га). Встановити, в яких місцях та де безпосередньо були розбіжності між картографічними матеріалами та фактичними межами міста Хмельницький неможливо.

Заступник прокурора області звернувся з листом №05/1-10вих-15 від 12.01.2016 року до в.о. начальника Управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі із проханням надати завірені копії документів, на підставі яких сформовано та присвоєні кадастрові номери земельним ділянкам, в тому числі, із кадастровими номерами :33:001:0097, :33:001:0087, :33:001:0092. У відповідь Управління повідомило листом №10-28-99.10-735/0/15-16 від 26.01.2016 року про відсутність такої документації через її не передання до місцевого фонду документації із землеустрою. При цьому, управлінням надано копії Поземельних книг, які були відкриті на вказані земельні ділянки.

Прокуратура області звернулася з листом від 26.02.2016 року №05/1-137вих-16 до управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі з проханням надати копії книг реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки, що розташовані на території Олешинської сільської ради Хмельницького району. У відповідь Управління надало завірені копії Книг реєстрації державних актів на право приватної власності на землю Олешинської сільської ради та технічної документації і землеустрою щодо встановлення меж міста Хмельницького в натурі.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.12.2017 року, земельна ділянка з кадастровим номером :33:001:0087 площею 0,8 га за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ТОВ "Пімліко" на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №339 від 31.03.2016 року. 08.12.2015 року приватним нотаріусом на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія ІІІ-ХМ, №036580, виданого 08.12.1997 року Олешинською сільською радою народних депутатів Хмельницького району Хмельницької області зареєстровано на праві приватної власності земельну ділянку за адресою: м. Хмельницький, вул. Кооперативна, 66, кадастровий номер :33:001:0087 за громадянином ОСОБА_1 08.12.2015 року земельну ділянку відчужено за договором купівлі-продажу ТОВ "Компанія з управління активами "Патріот 2014", яким відчужено таку земельну ділянку 31.03.2016 року відповідачу.

Відповідно до із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.12.2017 року, земельна ділянка з кадастровим номером :33:001:0097 площею 0,8 га за адресою: АДРЕСА_6 належить на праві приватної власності ТОВ "Пімліко" на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №349 від 01.04.2016 року. 08.12.2015 року приватним нотаріусом на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія ІІІ-ХМ, №036581, виданого 08.12.1997 року Олешинською сільською радою народних депутатів Хмельницького району Хмельницької області зареєстровано на праві приватної власності земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_6 , кадастровий номер :33:001:0097 за громадянином ОСОБА_2 08.12.2015 року земельну ділянку відчужено за договором купівлі-продажу ТОВ "Компанія з управління активами "Патріот 2014", яким відчужено таку земельну ділянку 01.04.2016 року відповідачу.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.12.2017 року, земельна ділянка з кадастровим номером :33:001:0092 площею 0,8 га за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ТОВ "Пімліко" на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №344 від 01.04.2016 року. 03.11.2015 року приватним нотаріусом на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія ІІІ-ХМ, №036570, виданого 08.12.1997 року Олешинською сільською радою народних депутатів Хмельницького району Хмельницької області зареєстровано на праві приватної власності земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :33:001:0092 за громадянином ОСОБА_3 03.11.2015 року земельну ділянку відчужено за договором купівлі-продажу ТОВ "Компанія з управління активами "Патріот 2014", яким відчужено таку земельну ділянку 01.04.2016 року відповідачу.

Управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області у листі від 27.12.2016 року повідомило про відсутність затверджених та погоджених карт міста Хмельницького із межами станом на 1993-1994 роки, на 1995-1998 роки; затверджені та погоджені карти населених пунктів Олешинської сільської ради Хмельницького району із межами населених пунктів Олешинської сільської ради Хмельницького району із межами населених пунктів станом на 1993-1994 роки та станом на 1995-1998 роки; матеріали встановлення і зміни меж міста Хмельницького станом на 19.01.1995 року; відсутня інформація щодо площ міста Хмельницького станом на 31.12.1994 року, 31.12.1995 року, 31.12.1997 року відповідно до держаної статистичної звітності (форма 6-зем) "Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями" та відсутня інформація щодо площ Олешинської сільської ради станом на 31.12.1994 року, 31.12.1995 року, 31.12.1997 року відповідно до державної статистичної звітності (форма 6-зем) "Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями"; немає інформації, чи змінювалась площа міста Хмельницького та Олешинської сільської ради упродовж 1994-1998 років.

Департамент архітектури, містобудування та земельних ресурсів Управління земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької міської ради у листі №18/02-01-14 від 05.01.2017 року повідомив, що витребовувані в даній справі земельні ділянки за наявними в управлінні даними перебували упродовж 1992-1994 років поза межами міста Хмельницького.

Заступник прокурора області Ромась С. надіслав заступнику прокурора області Гриценку С.М. копію висновку за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №278, 2341-23480/17-26 від 21.04.2017 року, отриманого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №000037 від 15.03.2016 року.

Як вбачається із висновку експерта Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №110 Т від 04.08.2016 року, зображення відтисків круглої печатки Олешинської сільської ради Хмельницького району в державних актах на право приватної власності на землю №01626, виданого ОСОБА_2 , №01625, виданого ОСОБА_1 , №01615, виданого ОСОБА_3 , виконано за допомогою кліше, яке виготовлено по технології, яка використовується для виготовлення полімерних кліше;
на державних актах №01626, виданого ОСОБА_2 , №01625, виданого ОСОБА_1 , №01615, виданого ОСОБА_3 , спочатку було нанесено рукописні записи, виконані барвником чорного кольору, потім нанесено відтиски кліше печатки Олешинської сільської ради Хмельницької області, а потім нанесено рукописні записи, виконані барвником синього кольору;

відбитки печатки круглої форми з реквізитами "Олешинська сільська рада народних депутатів" на державних актах на право приватної власності на землю №01626, виданого ОСОБА_2 , №01625, виданого ОСОБА_1 , №01615, виданого ОСОБА_3 , виконано (нанесено) не печаткою, яка була виявлена та вилучена в ході проведення обшуку 31.03.2016 року в Олешинській сільській раді, а за допомогою іншого кліше;

відбитки печатки круглої форми з реквізитами "Олешинська сільська рада народних депутатів" на державних актах на право приватної власності на землю №01626, виданого ОСОБА_2 , №01625, виданого ОСОБА_1 , №01615, виданого ОСОБА_3 виконано (нанесено) не печаткою Олешинської сільської ради, відбитки якої на 10-ти аркушах формату А-4 вилучених в ході проведення обшуку 31.03.2016 року в Олешинській сільській раді, а іншим кліше;

відбитки печатки круглої форми з реквізитами "Олешинська сільська рада народних депутатів", на державних актах на право приватної власності на землю №01626, виданого ОСОБА_2 , №01625, виданого ОСОБА_1 , №01615, виданого ОСОБА_3 , виконано (нанесено) не тим же самим кліше печатки з реквізитами "Олешинська сільська рада народних депутатів", відбиток якої проставлений (виконаний) на 19-ти державних актах на право приватної власності на землю, наданих для порівняння.

Згідно висновку експерта Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №278, 2341-2380/17-26 від 21.04.2017 року, підпис від імені ОСОБА_12 в рядку "підпис", що у графі "Голова Олешинської с/ради народних депутатів (_____) А.М. Главацький" у державних актах на право приватної власності на землю з номерами №01626, виданого ОСОБА_2 , №01625, виданого ОСОБА_1 , №01615, виданого ОСОБА_3 , виконаний не ОСОБА_12 , а іншою особою.

Як вбачається із трудової книжки ОСОБА_4 , остання 05.04.2007 року переведена на посаду інженера другої категорії Хмельницького бюро технічної інвентаризації.

Прокуратура Хмельницької області надіслала Хмельницькому міському голові листа №05-1938вих-17 від 19.12.2017 року із повідомленням про намір здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави в особі Хмельницької міської ради шляхом пред`явлення позову до господарського суду Хмельницької області позовів про витребування у ТОВ "Пімліко" земельних ділянок загальною площею 17,6 га, право власності на які раніше було зареєстровано, серед інших, за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . З вищенаведеного, прокурор звернувся з даними позовами до суду.

Державне підприємство "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" повідомило листом №61 від 30.03.2018 року заступника прокурора області про те, що спірні в даній справі земельні ділянки перебувають в межах земель, які знаходяться в межах міста Хмельницького.

ТОВ "НК "Земексперт" у листі №008/2018 від 29.03.2018 року у відповідь на запит прокуратури вказало, що земельні ділянки, в тому числі ті, витребування яких є предметом даного спору, знаходилися в межах м. Хмельницького згідно з проектом встановлення межі м. Хмельницький (1994 рік) та технічного звіту по геодезичних роботах та опису межі м. Хмельницького (1996 року).

Відповідно до заяви свідка ОСОБА_8 від 16.02.2018 року, останньою повідомлено, що вона перебувала на посаді секретаря Олешинської сільської ради з 1985 року по жовтень 1997 року. В період 1996-1997 року земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства (городи) роздавалися мешканцям села Олешин, а також надавалися по 0,05 га іншим громадянам під садівництво. Після ознайомлення із копією протоколу та рішення шостої сесії Олешинської сільської ради від 03.02.1997 року №№1-7 ОСОБА_8 вказує, що вказана сесія ніколи не проводилася, рішення за вказаними номерами ніколи не приймались, у тому числі, рішення №7 про передачу у приватну власність безкоштовно земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства згідно поданих заяв 28 громадянам загальною площею 22,35 га по 0,80 га кожному згідно додатку. Також звертає увагу на непідписання державних актів сільським головою та зазначення іншого землевпорядника, ніж того, що працював на той час у сільській раді.

Представником відповідача надано в матеріали справи заяви свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 від 16.03.2018р. ОСОБА_13 у заяві (засвідченій приватним нотаріусом Лаврентьєвою В.В.) повідомив, що він упродовж 1995-2006 років перебував на посаді начальника відділу земельних ресурсів у Хмельницькому районі та вказав, що масив земельних ділянок, що були передані третім особам, на момент такої передачі перебували в межах Олешинської сільської ради і в межі м. Хмельницький не передавались.

ОСОБА_12 у заяві (засвідченій приватним нотаріусом Балац Т.П.) повідомив, що перебував на посаді Олешинського сільського голови з 1985 по 2002 роки. Зазначив, що спірні земельні ділянки на момент їх передачі входили в межі Олешинської сільської ради та не мали жодного відношення до меж міста Хмельницького. Також наголосив на тому, що після складання секретарем протоколу сесії на ньому проставлявся відбиток печатки та підпис сільського голови.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у відповідях на запитання прокурора від 24.03.2018р. зазначили, що звертались до Олешинської сільської ради із заявою про виділення земельних ділянок, державна реєстрація земельної ділянки у 1997 році була здійснена посадовими особами Олешинської сільської ради, що підтверджується відповідними відмітками на державних актах.

Олешинська сільська рада у листі №318 від 12.03.2018 року від 27.02.2017р. № 129 вказала, що межа міста Хмельницького та Олешинської сільської ради упродовж 1992-1995 років, до затвердження меж міста Хмельницького, проходила по лінії розмежування згідно доданої карти; окрім того, постановою ВРУ №12/95-ВР від 19.01.1995 року не було затверджено межі міста Хмельницького та Олешинської сільської ради.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.07.2017 року у справі №686/23186/16-ц відмовлено в задоволенні позову заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Олешинська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним. Судом зазначено, що факту порушення права позивача на спірну земельну ділянку в ході судового розгляду справи встановлено не було, оскільки доводи позовної заяви щодо належності земельної ділянки до земель комунальної власності м. Хмельницький станом на час видачі державного акта свого підтвердження в судовому засіданні не здобули. Надані позивачем докази на підтвердження цієї обставини стосуються лише факту перебування земельної ділянки в межах м. Хмельницький на даний час, після зміни меж міста шляхом збільшення його території. Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 173 ЗК України (в редакції станом на дату зміни меж міста в 2001 році), включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, якщо не буде проведено їх вилучення (викуп) відповідно до цього Кодексу. Вказане рішення залишене без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області у даній справі від 27.09.2017 року. В ухвалі, зокрема, зазначено, що спірна земельна ділянка розташовувалася на території сільської ради, яка в межах своєї компетенції 8 грудня 1997 року прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 зареєструвала та видала останньому державний акт на право приватної власності на землю. Також встановлено, що Хмельницька міська рада не є власником земельної ділянки а тому її право у спірних правовідносинах не порушено.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.07.2017 року у справі №686/23164/16-ц відмовлено в задоволенні позову заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до ОСОБА_2 , третя особа - Олешинська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним. Судом зазначено, що факту порушення права позивача на спірну земельну ділянку в ході судового розгляду справи встановлено не було, оскільки доводи позовної заяви щодо належності земельної ділянки до земель комунальної власності м. Хмельницький станом на час видачі державного акта свого підтвердження в судовому засіданні не здобули. Надані позивачем докази на підтвердження цієї обставини стосуються лише факту перебування земельної ділянки в межах м. Хмельницький на даний час, після зміни меж міста шляхом збільшення його території. Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 173 ЗК України (в редакції станом на дату зміни меж міста в 2001 році), включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, якщо не буде проведено їх вилучення (викуп) відповідно до цього Кодексу. Вказане рішення залишене без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області у даній справі від 09.08.2017 року. В ухвалі, зокрема, зазначено, що спірна земельна ділянка розташовувалася на території сільської ради, яка в межах своєї компетенції 8 грудня 1997 року прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 зареєструвала та видала останньому державний акт на право приватної власності на землю. Також встановлено, що Хмельницька міська рада не є власником земельної ділянки а тому її право у спірних правовідносинах не порушено.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.05.2017 року у справі №686/23251/16-ц відмовлено в задоволенні позову заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до ОСОБА_3 , третя особа - Олешинська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним. Судом зазначено, що факту порушення права позивача на спірну земельну ділянку в ході судового розгляду справи встановлено не було, оскільки доводи позовної заяви щодо належності земельної ділянки до земель комунальної власності м. Хмельницький станом на час видачі державного акта свого підтвердження в судовому засіданні не здобули. Надані позивачем докази на підтвердження цієї обставини стосуються лише факту перебування земельної ділянки в межах м. Хмельницький на даний час, після зміни меж міста шляхом збільшення його території. Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 173 ЗК України (в редакції станом на дату зміни меж міста в 2001 році), включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, якщо не буде проведено їх вилучення (викуп) відповідно до цього Кодексу. Вказане рішення залишене без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області у даній справі від 10.07.2017 року. В ухвалі, зокрема, зазначено, що спірна земельна ділянка розташовувалася на території сільської ради, яка в межах своєї компетенції 8 грудня 1997 року прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3 зареєструвала та видала останньому державний акт на право приватної власності на землю. Також встановлено, що Хмельницька міська рада не є власником земельної ділянки а тому її право у спірних правовідносинах не порушено.

Матеріали справи також містять проект встановлення межі м. Хмельницького, 1994 рік, розроблений Хмельницьким філіалом Інституту землеустрою Української академії аграрних наук, технічний звіт по геодезичних роботах та опис межі м. Хмельницького, 1996 рік, розроблений державним проектно-розвідувальним інститутом "Хмельницькдіпроводгосп" Державного комітету України по водному господарству, каталог координат повороту межі м. Хмельницького, 1996 рік, розроблений державним проектно-розвідувальним інститутом "Хмельницькдіпроводгосп" Державного комітету України по водному господарству, кроки пунктів геодезичної основи, 1996 рік, розроблений державним проектно-розвідувальним інститутом "Хмельницькдіпроводгосп" Державного комітету України по водному господарству.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до чинної редакції п. 3 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Підстави для здійснення прокурором представництва держави в суді визначені у ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Так, у Законі України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

При цьому, звертаючись до суду із даним позовом прокурор зазначає, що підставою представництва позивача у даній справі є невжиття Хмельницькою міською радою заходів щодо повернення у комунальну власність незаконно відчужених земельних ділянок. В свою чергу, звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності передання спірних земельних ділянок. Тобто, правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять "суспільний" та "публічний" інтерес.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У п. 1 та 3 постанови "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" від 23.03.2012 р. за № 7 (із змінами) Пленум Вищого господарського суду України роз`яснив, що право прокурора на здійснення представництва в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави виникає у випадках нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування або іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором. Звертаючись до суду, прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому ч. 2 або 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру". Слід враховувати, що прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду із представництвом інтересів держави або громадянина, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. Зазначені обставини повинні перевірятися судом при зверненні прокурора з відповідною заявою або скаргою до суду.

Відтак, прокурор звертаючись до суду з заявою про вступ у справу, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва. Відповідно, наявність одного факту порушення інтересів держави недостатньо для здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді. Таке право, в тому числі право подавати позов, прокурор має лише, якщо орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Враховуючи норми Конституції України, частини 2 статті 4 ГПК України, Закону України "Про прокуратуру" враховуючи те, що даний спір може стосуватись позбавлення територіальної громади м. Хмельницького права власності на земельні ділянки, а на прокуратуру покладено обов`язок захищати інтереси держави (в т.ч. органу місцевого самоврядування чи інший суб`єкта владних повноважень (ст. 23 Закону України "Про прокуратури"), звернення прокурора з даним позовом є обґрунтованим. Зважаючи на викладене, твердження відповідача про відсутність підстав для представництва інтересів позивача прокурором судом сприймаються критично.

Додержання вище зазначених вимог є необхідною та імперативною умовою дійсності правочину, недодержання яких має наслідком недійсність такого правочину.

У зв`язку з тим, що спірні правовідносини пов`язані із власністю, до них застосовуються міжнародні-правові акти, положення Конституції України, норми кодексів та інших законодавчих актів України, правові висновки міжнародних судових інстанцій та Верховного суду України, спрямовані на захист права власності.

Стаття 9 Конституції України визначає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість застосування при вирішенні спорів міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У разі колізії, саме норми міжнародного договору України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, мають пріоритет над відповідними нормами законодавства України.

У листопаді 1950 року була прийнята Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), яка згодом була доповнена відповідними приписами щодо захисту прав на майно, а саме, - стаття 1 "Захист власності" (Ргоїесііоп оЈ ргорегіу) Першого протоколу (надалі - Перший протокол), який був підписаний у березні 1952 року

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Україна ратифікувала Конвенцію 17.07.1997 року (Законом України №475/97-ВР, із заявами та застереженнями) і вона набула чинності для України 11.09.1997 року. Таким чином, Конвенція, поряд із іншими нормативно-правовими актами, є частиною українського законодавства й її приписи та гарантії, як норми прямої дії, відіграють істотну роль у національному праві, зокрема, при вирішення спорів різноманітного характеру.

Також, ст. 1 Закону України №475/97-ВР в Україні було визнано обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Відповідно ж до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (від 23.02.2006 року) національні суди повинні застосовувати при розгляді справ як джерело права не лише Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а й практику Європейського суду з прав людини.

За своїм змістом ст. 1 Першого протоколу Конвенції гарантує право на мирне володіння майном і обумовлює випадки втручання у таке право мирного володіння майном.

Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес» АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Аналогічні приписи щодо захисту права власності містить і національне законодавство України.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Конституція України також закріплює обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтями 317, 321 Цивільного кодексу України до прав власника віднесено право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, жодна інша особа, окрім власника, не наділена правомочностями (володіння, користування, розпорядження) щодо об`єкта права власності.

При цьому під розпорядженням майном слід розуміти можливість власника (особисто або через уповноважену ним особу) самостійно на власний розсуд визначати подальшу юридичну та фактичну долю належного йому на праві власності майна. Тобто виключно власнику належить право вчинення правочинів, предметом яких є належне йому на праві власності майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Олешинської сільської ради від 03.02.1997 року №7, громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надано у приватну власність для ведення підсобного господарства земельні ділянки площею по 0,8 га. В подальшому, третім особам видано відповідні державні акти на право приватної власності на земельні ділянки.

Згідно із ст. ст. 6, 9, 17 Земельного кодексу України (в редакції, на час прийняття рішення сільською радою) передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для ведення, зокрема, особистого підсобного господарства. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для ведення особистого підсобного господарства. До відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить, в тому числі, передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу та реєстрація права власності, права користування землею і договорів на оренду землі. Передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї. Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Таким чином, Олешинська сільська рада станом на 1997 рік була наділена повноваженнями передавати у приватну власність фізичним особам земельні ділянки для ведення підсобного господарства в межах компетенції. Із пояснень третіх осіб вбачається, що громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися у 1997 році до Олешинської сільської ради із заявами про виділення земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого селянського господарства. При цьому, відсутність у матеріалах справи письмових заяв третіх осіб щодо виділення земельних ділянок у приватну власність не позбавляли можливості Олешинську сільську раду Хмельницького району передати земельну ділянку у власність громадян. Зважаючи на викладене, заперечення прокурора в частині відсутності доказів звернення третіх осіб щодо виділення земельних ділянок судом до уваги не приймаються.

Так, 03.02.1997 року Олешинська сільська рада прийняла рішення №7 від 03.02.1997 року, яким розпорядилася земельними ділянками, надавши їх у приватну власність фізичним особам - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . При цьому, судом не беруться до уваги заперечення прокурора щодо неналежності спірних земельних ділянок на момент їх передання третім особам Олешинській сільській раді, оскільки матеріали справи не містять належних, допустимих, достатніх доказів належності спірних земельних ділянок станом на 1997 рік до меж міста Хмельницького.
При цьому, у листі Управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області №10-28-99.4-4080/0/15-15 від 30.11.2015 року зазначено про відсутність документації із землеустрою на вказані земельні ділянки у зв`язку із їх не переданням на зберігання до місцевого фонду документації із землеустрою Управління.

Виконком Хмельницької міської ради листом від 18.01.2016 року №12-0085-02-10 повідомив прокуратуру, що земельні ділянки із кадастровими номерами :33:001:0097, :33:001:0087, :33:001:0092 входять в межі міста Хмельницького відповідно до Постанови ВР України від 12.05.2011 року; однак інформація щодо належності вказаної земельної ділянки до меж м. Хмельницького до 2011 року вивчається.

Виконавчий комітет Хмельницької міської ради листом №12-85-02-10 від 08.02.2016 року повідомив заступника прокурора Хмельницької області, що наявні в управлінні земельних ресурсів та земельної реформи картографічні матеріали 1995 року свідчать, що вказані у зверненні земельні ділянки входили в межі міста Хмельницький. Проте, під час виготовлення проекту землеустрою щодо встановлення та зміни меж м. Хмельницького, який розроблявся протягом 2006-2011 років, було виявлено ряд недоліків та неточностей, в тому числі в частині невідповідності площі міста Хмельницького (8624 га), яка вказана у картографічних матеріалах, та площі, яка встановлена за результатами винесення меж м. Хмельницький (більше 9129 га). Встановити, в яких місцях та де безпосередньо були розбіжності між картографічними матеріалами та фактичними межами міста Хмельницький неможливо.

Управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області у листі від 27.12.2016 року повідомило про відсутність затверджених та погоджених карт міста Хмельницького із межами станом на 1993-1994 роки, на 1995-1998 роки; затверджені та погоджені карти населених пунктів Олешинської сільської ради Хмельницького району із межами населених пунктів Олешинської сільської ради Хмельницького району із межами населених пунктів станом на 1993-1994 роки та станом на 1995-1998 роки; матеріали встановлення і зміни меж міста Хмельницького станом на 19.01.1995 року; відсутня інформація щодо площ міста Хмельницького станом на 31.12.1994 року, 31.12.1995 року, 31.12.1997 року відповідно до держаної статистичної звітності (форма 6-зем) "Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями" та відсутня інформація щодо площ Олешинської сільської ради станом на 31.12.1994 року, 31.12.1995 року, 31.12.1997 року відповідно до державної статистичної звітності (форма 6-зем) "Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями"; немає інформації, чи змінювалась площа міста Хмельницького та Олешинської сільської ради упродовж 1994-1998 років.

Департамент архітектури, містобудування та земельних ресурсів Управління земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької міської ради у листі №18/02-01-14 від 05.01.2017 року повідомив, що витребовувані в даній справі земельні ділянки за наявними в управлінні даними перебували упродовж 1992-1994 років поза межами міста Хмельницького.

Тобто листами Хмельницької міської ради, Держгеокадастру, департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Управління земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької міської ради підтверджується, що вказані земельні ділянки достовірно лише з 2011 року були включені до меж міста Хмельницького, а встановити їх належність станом на 1997 рік не вбачається за можливе.

Таким чином, в силу вимог ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, наявні в матеріалах справи листи Хмельницької міської ради, Держгеокадастру, департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Управління земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької міської ради є взаємно суперечливими, на підставі яких немає можливості встановити дійсні обставини справи щодо включення до меж міста Хмельницького станом на 1997 рік (прийняття рішення Олешинською сільською радою №7 від 03.02.1997 року ) спірних земельних ділянок.

Тому посилання прокурора в судовому засіданні на правову позицію, викладену в Постанові ВС України у справі 6-2686цс16 від 27.09.2017 року не стосується даного спору та не підтверджує належність спірних ділянок до меж м. Хмельницького. Натомість, ВС України наголосив, що межі населеного пункту встановлюються, змінюються відповідними компетентними органами у відповідності до положень земельного законодавства та законодавства про містобудівну діяльність, яке діяло на час утворення населеного пункту або зміни його меж. Будь-яких доказів розробки такої документації позивачем у 1997 році у матеріали справи ані прокурором, ані позивачем не надано.

Згідно п.2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 6 „Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин роз`яснено, що державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. У спорах, пов`язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Разом з тим господарським судам слід враховувати, що право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, а тому, з огляду на приписи частини першої статті 16 ЦК України та статті 152 ЗК України, захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку.

Судом також критично оцінюються надані у матеріали справи заяви свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , оскільки останні базуються на припущеннях та є суперечливими, що не узгоджується із ст.87 ГПК України. Так, свідок ОСОБА_8 у заяві від 16.02.2018 року зазначає, що в період 1996-1997 року земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства (городи) роздавалися мешканцям села Олешин, а також надавалися по 0,05 га іншим громадянам під садівництво, а шоста сесія Олешинської сільської ради від 03.02.1997 року ніколи не проводилася, рішення за вказаними номерами ніколи не приймались, у тому числі, рішення №7 про передачу у приватну власність безкоштовно земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства згідно поданих заяв 28 громадянам загальною площею 22,35 га по 0,80 га кожному згідно додатку. Також звертає увагу на непідписання державних актів сільським головою та зазначення іншого землевпорядника, ніж того, що працював на той час у сільській раді.

Натомість свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 у заявах від 16.03.2018р. повідомляють, що спірні земельні ділянки на момент їх передачі входили в межі Олешинської сільської ради та не мали жодного відношення до меж міста Хмельницького. Також нагошено на тому, що після складання секретарем протоколу сесії на ньому проставлявся відбиток печатки та підпис сільського голови.

Як передбачено ст. 77 ГПК України, допустимим може вважатися лише той доказ, який відповідно до законодавства повинен підтверджувати певні обставини. Обставини надання у приватну власність земельних ділянок можуть підтверджувати лише відповідні правовстановлюючі документи, зокрема, рішення компетентного органу або/та видані на підставі них державні акти. Покази свідків в частині проведення/непроведення сесій рад, входження земельних ділянок в межі населених пунктів не можуть носити характер достовірних доказів, що також відображено у ч. 2 ст. 87 ГПК України.

Твердження прокурора щодо відсутності рішення №7 від 03.02.1997 року Олешинської сільської ради, через відсутність обов`язкових реквізитів (підпису, відбитку печатки та невідповідність ДСТУ "Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення".) судом сприймається критично, оскільки це не може свідчити про його не прийняття. При цьому, на підставі такого рішення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було отримано державні акти та розроблено технічну документацію на спірні земельні ділянки.

При цьому, судом звертається увага на те, що відповідно до предмету позову витребування з незаконного володіння земельних ділянок, рішення №7 від 03.02.1997 року Олешинської сільської ради не є предметом доказування у даній справі, як і державні акти на земельні ділянки (кадастровий номер :33:001:0087, :33:001:0097, :33:001:0092).
Зміст приписів ст. 38 ЦК України свідчить, що предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Предметом доказування у справах за такими позовами становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та ін. Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

Також судом звертається увага на положення ст. 91 ГПК України, якою передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Представником відповідача та третіх осіб надіслано запит старшому слідчому з ОВС Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області щодо надання належним чином завірених копій державних актів, виданих на ім`я третіх осіб, протокол 6-ї сесії 12 скликання Олешинської сільської ради Хмельницького району та рішення №№1-7 від 03.02.1997р. Натомість листом від 07.03.2018р. старшим слідчим з ОВС Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області повідомлено, що витребувані представником інформація та докази є таємницею досудового розслідування тому не можуть бути надані.

При цьому, вимога про надання оригіналів документів викликана необхідністю встановлення достовірності документа (державних актів, виданих на ім`я третіх осіб, протокол 6-ї сесії 12 скликання Олешинської сільської ради Хмельницького району та рішення №№1-7 від 03.02.1997р.), що подається в копії.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.03 №55, "ДСТУ 4163-2003" "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів", відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору.

Якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала.

При цьому, господарським судам при розгляді справи слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження та оцінки судом. Отже, копії доказів (державних актів, виданих на ім`я третіх осіб, протокол 6-ї сесії 12 скликання Олешинської сільської ради Хмельницького району та рішення №№1-7 від 03.02.1997р.) та інформація, вміщена у них не були предметом дослідження та оцінки судом. Представниками сторін також не доведено, що копія державних актів, виданих на ім`я третіх осіб, протокол 6-ї сесії 12 скликання Олешинської сільської ради Хмельницького району та рішення №№1-7 від 03.02.1997р., які були надані до суду виготовлені з оригіналу.

Згідно з ч. 1 ст. 387 ЦК України лише власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння за правилами як ст. 387 так і ст. 388 ЦК України, може звертатися лише особа, яка є власником майна, чи належним його володільцем, відтак до кола предмету доказування в даному випадку входить доведення належності позивачу на праві власності або володінні, за законом чи договором, спірного нерухомого майна.

Таким чином, прокурором та позивачем не доведено, що Хмельницька міська рада є власником спірних земельних ділянок на даний час або на момент їх вибуття - 1997 рік. Саме лише перебування таких земельних ділянок з 2011 року в межах міста Хмельницького не може свідчити про перебування таких ділянок у власності територіальної громади м. Хмельницького, оскільки не спростованим в даній справі залишається факт відчуження їх компетентним органом у 1997 році. Аналогічна правова позиція викладена у справах №686/23186/16-ц, №686/23164/16-ц та №686/23251/16-ц.
Так, судом відмовлено в задоволенні позову заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Олешинська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним. Судом зазначено, що факту порушення права позивача на спірну земельну ділянку в ході судового розгляду справи встановлено не було, а спірна земельна ділянка розташовувалася на території сільської ради, яка в межах своєї компетенції 8 грудня 1997 року прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 зареєструвала та видала останньому державний акт на право приватної власності на землю. Також встановлено, що Хмельницька міська рада не є власником земельної ділянки а тому її право у спірних правовідносинах не порушено.

Також, судом відмовлено в задоволенні позову заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до ОСОБА_2 , третя особа - Олешинська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним. Судом зазначено, що факту порушення права позивача на спірну земельну ділянку в ході судового розгляду справи встановлено не було, а спірна земельна ділянка розташовувалася на території сільської ради, яка в межах своєї компетенції 8 грудня 1997 року прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 зареєструвала та видала останньому державний акт на право приватної власності на землю. Також встановлено, що Хмельницька міська рада не є власником земельної ділянки а тому її право у спірних правовідносинах не порушено.

Судом також відмовлено в задоволенні позову заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до ОСОБА_3 , третя особа - Олешинська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним. Судом зазначено, що факту порушення права позивача на спірну земельну ділянку в ході судового розгляду справи встановлено не було, а спірна земельна ділянка розташовувалася на території сільської ради, яка в межах своєї компетенції 8 грудня 1997 року прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3 зареєструвала та видала останньому державний акт на право приватної власності на землю. Також встановлено, що Хмельницька міська рада не є власником земельної ділянки а тому її право у спірних правовідносинах не порушено.

Так, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Згідно з преамбулою та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини та згідно з рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. В силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є джерелом права.

Даний принцип тісно пов`язаний з приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України, відповідно до якої, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Аналогічні положення знайшли своє відображення в пункті 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18), згідно якої не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Тому судові рішення у справах №686/23186/16-ц, №686/23164/16-ц та №686/23251/16-ц не можуть бути поставлені під сумнів, а прийняте рішення не може їм суперечити, обставини, встановлені у цих рішеннях, не потребують доказування.

Судом звертається увага і на ч. 6 ст. 75 ГПК України, відповідно до якої, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Натомість у матеріалах господарської справи відсутній вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили щодо факту вчинення кримінального правопорушення посадовими або іншими особами у зв`язку із переданням у приватну власність безкоштовно земельних ділянок (кадастровий номер :33:001:0087, :33:001:0097, :33:001:0092). При цьому, докази, отримані на стадії кримінального провадження не є доказами в розумінні ч. 6 статті 75 ГПК України та, відповідно, не є допустимими доказами в розумінні ст. 77 ГПК України.

Оскільки юрисдикція господарського суду не поширюється на кримінально-правові відносини, суд не вправі давати оцінку вказаним документам з точки зору кримінального закону. Суд вбачає у цьому порушення принципу рівності сторін у господарському процесі, оскільки відповідач та треті особи були позбавлені можливості подавати докази, які були вилучені слідчим та знаходяться у кримінальному проваджені. На запит представника позивача до слідчого (лист від 05.03.2018р.) про надання інформації та копій засвідчених документів, останнім було відмовлено із посиланням на таємницю досудового розслідування (лист від 07.03.2018р.). Інші доводи прокурора також не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Щодо посилання прокурора як на підставу позову - висновки почеркознавчої експертизи №278 від 21.04.2017р. та висновку експерта від 04.08.2016р. № 110 Т (отримані під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №000037), якими встановлено, що підпис від імені сільського голови Главацького А.М. у вказаних державних актах на право власності на землю був виконаний не ним, а іншою особою, відбитки печатки круглої форми з реквізитами "Олешинська сільська рада народних депутатів" на державних актах на право приватної власності на землю виконано (нанесено) не печаткою Олешинської сільської ради, відбитки якої на 10-ти аркушах формату А-4 вилучених в ході проведення обшуку 31.03.2016 року в Олешинській сільській раді, а іншим кліше, судом сприймається критично. Так, ст.ст. 99, 101 ГПК України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

При цьому, ст. 41 ГПК України не включає прокурора до числа учасників господарської справи. Положеннями ст. 53 ГПК України лише передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Тому надані прокурором висновки почеркознавчої експертизи №278 від 21.04.2017р. (отримані під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №000037) не можуть бути джерелом доказів в розумінні ст. 101 ГПК України. При цьому, ані позивачем, ані відповідачем та третіми особами не надано у матеріали справи висновок експерта, складений на їх замовлення

Статтями 330, 388 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, прокурором не доведено належними та допустимими доказами те, що у 1997 році спірними земельними ділянками не розпорядився компетентний на те орган шляхом передання їх у власність громадянам - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які скористались правом, передбаченим Земельним Кодексом України. Зважаючи на викладене у суду відсутні підстави для витребування спірних земельних ділянок від ТОВ "Пімліко".

Одночасно, згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах Іммобіліаре Саффі проти Італії (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії (<...>) [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі Антріш проти Франції, від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та Кушоглу проти Болгарії (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі Спорронг та Льон рот проти Швеції (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Суд звертає увагу на те, що позовні вимоги повинні бути доведені "поза розумним сумнівом". У цьому разі розумний сумнів не є сумнівом, що базується на чисто теоретичній можливості чи викликаний для уникнення негативних висновків. Суд повинен спиратися на всі елементи наданих йому доказів чи у разі потреби на ті, які він зможе офіційно отримати (справа Європейського суду з прав людини "Грецька справа", № 3321/67, 3322/67, 3323/67, 3344/67, доповідь Комісії від 5 листопада 1969 р.; рішення Європейського суду з прав людини по справі "Вільваража та інші проти Об`єднаного Королівства" від 30 жовтня 1991 р. № 215, § 107; рішення Європейського суду з прав людини по справі "Науменко проти України" від 10 лютого 2004 року § 109).

Положеннями ч. 1 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, недоведеності "поза розумним сумнівом" належності спірних земельних ділянок на праві власності Хмельницькій міській раді та вибуття таких земельних ділянок поза волею власника, суд не знаходить підстав для витребування їх у ТОВ "Пімліко" для передання Хмельницькій міській раді, тому у задоволенні позову належить відмовити.

Представником відповідача та третіх осіб подано заяву від 12.02.2018р. про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідно до ст. ст. 256, 261 Цивільного кодексу України що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки судом не виявлено в даному випадку порушення права позивача, відсутні підстави і для вирішення питання спливу строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні правові підстави для витребування земельних ділянок у ТОВ „Пімліко , тому у задоволенні позову прокурора про витребування з незаконного володіння ТОВ "Пімліко" на користь територіальної громади м. Хмельницького в особі Хмельницької міської ради земельних ділянок суд вважає за необхідне відмовити.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на прокуратуру у зв`язку із відмовою в позові. Судом враховується, що ціна позову у позовах про витребування майна визначається, виходячи з вартості майна. Управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області у листі від 15.11.2016р. повідомило прокуратуру Хмельницької області про те, що нормативна грошова оцінка спірних земельних ділянок становить 3701,00 грн. за одну ділянку. З зазначеного, прокурором сплачено при зверненні з позовом 1600,00 грн. судового збору за кожну позовну заяву, тобто, мінімальний розмір судового збору

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 75, 129, 232, 237, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові заступника прокурора Хмельницької області, м. Хмельницький в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради, м. Хмельницький до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пімліко", м. Васильків Київської області за участю в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування з незаконного володіння ТОВ "Пімліко" на користь територіальної громади м. Хмельницького в особі Хмельницької міської ради земельної ділянки (кадастровий номер :33:001:0087) з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,8га що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , про витребування з незаконного володіння ТОВ "Пімліко" на користь територіальної громади м. Хмельницького в особі Хмельницької міської ради земельної ділянки (кадастровий номер :33:001:0097) з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,8га що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , про витребування з незаконного володіння ТОВ "Пімліко" на користь територіальної громади м. Хмельницького в особі Хмельницької міської ради земельної ділянки (кадастровий номер :33:001:0092) з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,8га що розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Кооперативна, 50 відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Рівненського апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.05.2018 року.

Суддя М.Є. Муха

Віддрук. 7 прим. (надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення):
1 - до справи; 2 - позивачу (29013, м. Хмельницький, вул. Гагаріна, буд. 3); 3 - відповідачу (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Соборна, буд. 66); 4 - Прокуратурі Хмельницької області (29000, м. Хмельницький, пров. Військоматський, буд. 3), 5, 6, 7 третім особам ( ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ); ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ); ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ). З оригіналом згідно . Помічник судді Свіжа О.О. 05.05.2018р.