ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"16" травня 2018 р. Cправа № 902/238/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши матеріали

за позовом: Фізичної особи-підприємця Мастикаш Юрія Івановича, м.Київ

до: Фізичної особи-підприємця Родченко Ольги Петрівни, м. Вінниця

про стягнення 83 460 грн 00 коп. заборгованості

В С Т А Н О В И В :

11.05.2018 р. до суду надійшов позов Фізичної особи-підприємця Мастикаш Юрія Івановича до Фізичної особи-підприємця Родченко Ольги Петрівни про стягнення 83 460 грн 00 коп. заборгованості з яких 26 000 грн 00 коп. основного боргу, 44 460 грн 00 коп. пені, та 13 000 грн 00 коп. штрафу за договором найму б/н від 12.12.2017 р.

Розглядаючи позов суд приймає до уваги те, що з 15.12.2017 р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Таким чином розглядаючи вказаний позов суд здійснює судочинство відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи згідно з приписами ч.3 ст.3 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VІІІ, чинної з 15.12.2017 р.

Розглянувши матеріали позовної заяви вих. № 428/1 від 28.04.2018 р. суд дійшов висновку, що вказана позовна заява залишається без руху з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

У відповідності до ч.4 ст.162 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 р., що набрала чинності з 15.12.2017 року) якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Законодавством, яке регулює порядок та розмір сплати судового збору за подання позовних заяв до господарського суду є Закон України "Про судовий збір".

Зокрема, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 4 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію "дитина з інвалідністю" (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату).

Особам з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", пільги надаються на підставі довідки, що безоплатно видається структурними підрозділами соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами міських рад за місцем проживання, в якій зазначаються прізвище, ім'я, по батькові, група та причина інвалідності, а також у відповідних випадках - основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату). Порядок видачі такої довідки та її форма затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Однак, додані Фізичною особою-підприємцем Мастикаш Юрієм Івановичем до позовної заяви вих. № 428/1 від 28.04.2018 р. в якості підтвердження звільнення від сплати судового збору копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0636012 від 27.04.2016 р. за відсутності їх належним чином засвідчення не можуть вважатись належним доказом наявності у позивача встановлених законом пільг зі сплати судового збору.

Так, ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.ст. 76-78 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-7 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв'язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором.

Згідно із п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 р. № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис". Вказана відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Натомість, всупереч вказаним вище положенням, додані до позовної заяви копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0636012 від 27.04.2016 р. не засвідчені позивачем належним чином та не містять жодної відмітки щодо їх засвідчення, в зв'язку з чим суд позбавлений можливості надати оцінку викладеним в них фактам (інформації), позаяк останні не відповідають встановленим ст.ст. 76-78 ГПК України таким критеріям доказів як належність, допустимість та достовірність.

При цьому суд відзначає про відсутність інших доказів, які надавали б можливість суду стверджувати про достовірність обставин, викладених у даних документах позивача.

В той же час, згідно долученого позивачем пенсійного посвідчення серії ААЇ № 110551 термін його дії становить до 30.04.2018 р., тоді як згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0636012 від 27.04.2016 р. значить дві дати чергового переогляду: 01.05.2018 р. та 05.04.2018 р., що свою чергу за відсутності належного засвідчення зазначених документів позбавляє суд надати оцінку зазначеним доказам позивача на предмет їх відповідності визначеним чинним Господарським процесуальним кодексом України критеріям доказів.

З урахуванням встановлених недоліків, на підставі ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви вих. № 428/1 від 28.04.2018 р. Фізичної особи-підприємця Мастикаш Юрія Іванович без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків, шляхом надання до суду відповідно належним чином засвідчених документів, які підтверджують підстави звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону або доказів сплати судового збору в установленому порядку та розмірі.

Дійшовши висновку про залишення позовної заяви без руху, суд приймає до уваги те, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань.

Стаття 6 Конвенції встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до п.27 Європейського суду з прав людини у справі "Пелевін проти України" (no. 24402/02 від 20.05.2010 р.) "Суд зазначає, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах. Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою".

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" визначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України обов'язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір або надання документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом залишити без руху позовну заяву заявника.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що за умовами ч. 3, 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву вих. № 428/1 від 28.04.2018 р. Фізичної особи-підприємця Мастикаш Юрія Івановича до Фізичної особи-підприємця Родченко Ольги Петрівни про стягнення 83 460 грн 00 коп. заборгованості залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

4. За приписами ч.1 ст.255 ГПК України ухвала про залишення позовної заяви без руху оскарженню не підлягає.

5. Копію ухвали надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дата складання повного тексту ухвали 16.05.2018 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - АДРЕСА_1, 01014.

3 - відповідачу - АДРЕСА_2.