ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 рокуСправа № 912/657/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу №912/657/18

за позовом: публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: комунального підприємства "Власівські мережі" Власівської селищної ради

про стягнення 900,00 грн.,

Встановив:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до комунального підприємства "Власівські мережі" Власівської селищної ради про стягнення з комунального підприємства "Власівські мережі" Власівської селищної ради на користь позивача боргу в розмірі 900,00 грн., у тому числі пені в сумі 842,55 грн. та 3% річних в сумі 57,45 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу від 17.12.2014 р. № 2234/15-БО-18 .

Ухвалою господарського суду від 26.03.2018 р. поданий позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №912/657/18, постановлено розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження 26.04.2018 р. без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, встановлено строк для подання сторонами заяв по суті справи, а саме: відповідачу у строк до 16.04.2018 р. - відзив на позовну заяву, до початку розгляду справи по суті (до 26.04.2018 р.) - позивачу відповідь на відзив, а відповідачу заперечення на відповідь на відзив.

10.04.2018 р., тобто у строк, визначений судом, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву №147 від 05.04.2018 р., за змістом якого комунальне підприємство "Власівські мережі" Власівської селищної ради заперечує проти пред'явленого позову та просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись при цьому на приписи ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", якими передбачено звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасну сплату заборгованості за отриманий природний газ та встановлено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності Законом, у зв'язку з чим у позивача відсутні правові підстави для нарахування та пред'явлення до стягнення з відповідача пені у розмірі 842,55 грн. та 3% річних у розмірі 57,45 грн., при цьому відповідач зазначає про те, що комунальне підприємство "Власівські мережі" Власівської селищної ради є теплопостачальним та теплогенеруючим підприємством та діє на підставі ліцензій на виробництво та постачання, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, виданими Кіровоградською обласною державною адміністрацією на підставі рішення від 16.06.2012 р. (а.с. 50-54).

До наданого до суду відзиву відповідачем додано належні докази його направлення позивачу від 06.04.2018 р.(а.с. 65).

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов'язок учасників справи подавати всі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У відповідності до приписів ст. ст. 166, 184 Господарського процесуального кодексу України, у строк, встановлений судом, позивач має право подати відповідь на відзив, де викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення, разом з тим публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" своїм правом на подання відповіді на відзив у строк, визначений господарським судом в ухвалі про відкриття провадження у справі від 26.03.2018 р. не скористалось, враховуючи що, господарський суд вважає за можливе вирішити спір за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши подані докази, господарський суд встановив наступні обставини.

17.12.2014 р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України" або продавець) та комунальним підприємством "Власівські мережі" Власівської селищної ради (далі - КП "Власівські мережі" Власівської селищної ради або покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №2234/15-БО-18 (далі - Договір, а.с. 12-17).

Згідно п. 1.1 розділу 1 Договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити природний газ на умовах Договору.

Пунктом 1.2 розділу 1 Договору передбачено використання покупцем газу, що продається за Договором, виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами і організаціями.

Пунктом 2.1 розділу 2 Договору сторони погодили термін передачі газу з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. обсягом до 330,0 тис. куб.м.

Відповідно до п. 3.3. розділу 3 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Пунктом 3.4 розділу 3 Договору передбачено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

В розділі 5 Договору сторони погодили ціну природного газу в розмірі 7 661,64 грн. за 1000 куб. м.

Відповідно до п. 6.1 розділу 6 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 розділу 7 Договору сторони погодили, зокрема, що у разі невиконання відповідачем пункту 6.1 умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Положеннями п. 9.3 розділу 9 Договору передбачено, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав з цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

У відповідності до розділу 11 Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В подальшому сторонами неодноразово вносилися зміни до Договору шляхом укладення додаткових угод від 10.02.2015 р., від 10.03.2015 р., від 15.04.2015 р., від 15.05.2015 р., від 30.06.2015 р., від 20.07.2015 р., від 30.07.2015 р., від 15.10.2015 р., від 22.10.2015 р., від 02.11.2015 р. в частині встановлення ціни за природний газ, порядку і умов проведення розрахунків між сторонами, внесення змін та доповнень до Договору (а.с. 18-28).

На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 1 758 648,50 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015 р., від 28.02.2015 р., від 31.03.2015 р., від 31.10.2015 р., від 30.11.2015 р., від 31.12.2015 р., підписаних обома сторонами повноважними їх представниками, підписи, яких скріплено відповідними печатками (а.с. 29-34).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, оплату в спірному періоді (за зобов'язаннями жовтня 2015 року) відповідач здійснив несвоєчасно та не виконав зобов'язання у строк, визначений Договором, чим порушив його умови, зокрема вимоги п. 6.1 розділу 6 Договору, здійснивши остаточний розрахунок з позивачем за Договором 13.01.2016 р., що підтверджується наданими до суду розрахунком заборгованості (а.с. 10-11) та випискою по банківським операціям відповідача (а.с. 36).

Так, згідно обґрунтованого розрахунку позивача (а.с. 10) за зобов'язаннями жовтня 2015 року в сумі 139 786,80 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2015 р. (а.с. 32), відповідачем здійснено фактичну оплату за поставлений природний газ 20.11.2015 р., що також підтверджується наявною у справі відповідною випискою, а отже період прострочення виконання боржником зобов'язання становить 5 днів (з 15.11.2015 р. по 19.11.2015 р. включно), сума нарахованої пені за вказаний період на суму заборгованості 139 786,80 грн. становить 842,55 грн. та 57,45 грн. - 3% річних.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі сплата неустойки та відшкодування збитків.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ст. 546 Цивільного кодексу України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі. Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання відповідачем умов Договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 842,55 грн. та 3% річних у розмірі 57,45 грн.

Разом з тим, 30.11.2016 р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 р. (далі - Закон), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій і підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до абзацу 1 п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно приписів ст. 2 Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

При цьому, відповідно до п. 2.1. розділу 2 статуту КП "Власівські мережі" Власівської селищної ради, затвердженого рішенням виконкому Власівської селищної ради №27 від 21.06.2002 р. (із змінами і доповненнями, внесеними рішенням Власівської селищної ради №609 від 25.12.2009 р.), зареєстрованого 16.08.2010 р. за №5000111 (далі - Статут) підприємство відповідача створене з метою найбільш повного задоволення потреб населення селища Власівка всіма видами житлово-комунальних послуг, отримання прибутку від здійснення виробничої і іншої діяльності та задоволення матеріальних, духовних та інших потреб територіальної громади селища Власівка і трудового колективу підприємства. Одним з основних напрямів діяльності відповідача, згідно п. 2.3. розділу 2 Статуту є, зокрема, виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) мережами та постачання теплової енергії, надання послуг електропостачання, водопостачання та водовідведення (а.с. 55-58).

Окрім того, відповідно до умов укладеного сторонами Договору, відповідач купує газ у позивача виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Згідно приписів ст. 23 Закону України "Про теплопостачання" господарська діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії підлягає ліцензуванню в порядку, встановленому законом.

Норми ст. 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" визначають перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, так згідно п. 29 ч. 1 вищевказаної статті ліцензуванню підлягає виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії, крім виробництва, транспортування та постачання теплової енергії за нерегульованим тарифом.

Відповідно до рішення голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 16.08.2012 р. №484-р "Про видачу ліцензій КП "Власівські мережі" Власівської селищної ради, прийнятому на виконання та відповідно до Закону України "Про місцеві державні адміністрації", Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 02.03.2009 р. №105-р "Про підвищення ефективності здійснення ліцензування певних видів господарської діяльності, де органом ліцензування визначена обласна державна адміністрація" та розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 03.04.2009 р. №194-р "Про організацію роботи з ліцензування господарської діяльності у сфері теплопостачання" та яке наявне в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Кіровоградської обласної державної адміністрації, комунальному підприємству "Власівські мережі" Власівської селищної ради терміном на 5 років за місцем провадження діяльності видано ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії; належним чином засвідченні копії даних ліцензій наявні в матеріалах справи (а.с. 62-64).

До того, КП "Власівські мережі" Власівської селищної ради включено до реєстру ліцензіатів, що здійснюють господарську діяльність у сфері централізованого теплопостачання, який знаходиться на офіційному веб-сайті Кіровоградської обласної державної адміністрації в загальному доступі в мережі Інтернет.

При цьому, господарський суд враховує приписи абзацу 2 п. 2 ч. 6 ст. 21 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", якими передбачено, що ліцензії на провадження видів господарської діяльності, зазначених у ст. 7 цього Закону, які є чинними на день набрання чинності цим Законом та мали обмежений термін дії, є безстроковими і можуть бути, за заявою ліцензіата, переоформлені відповідним органом ліцензування безкоштовно у тижневий строк.

Враховуючи вищевикладене, КП "Власівські мережі" Власівської селищної ради здійснює господарську діяльність з виробництва та постачання теплової енергії у відповідності до приписів та вимог діючого законодавства.

Частиною 1 ст. 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України №93 від 21.02.2017 р. затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Так, відповідно до п. 14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 р. заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016 р.

Водночас ч. 3 ст. 7 Закону, якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016 р.), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що ч. 3 ст. 7 Закону є нормою прямої дії, при цьому застосування приписів ч. 3 ст. 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі "Рисовський проти України" Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Беєлер проти Італії", "Онер'їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010, "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер'їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").

Отже, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" законодавець запровадив чіткий механізм звільнення боржників від відповідальності за несвоєчасну сплату заборгованості за спожитий природний газ та встановив заборону на нарахування боржникам (споживачам) неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на суми основної заборгованості за договорами поставки природного газу за умов її погашення боржниками до набрання чинності цим Законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.01.2018 р. у справі №914/3131/15, від 29.01.2018 р. у справі №904/10745/16, від 07.02.2018 р. у справі №927/1152/16, від 15.03.2018 р. у справі №904/10736/16.

Оскільки заборгованість за поставлений природний газ була повністю погашена відповідачем в повному обсязі, зокрема, заборговність за жовтень 2015 року, до набрання чинності Законом, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах даної справи, у позивача були відсутні підстави для нарахування пред'явленої до стягнення пені в розмірі 842,55 грн. та 3 % річних в розмірі 57,45 грн. за період з 15.11.2015 р. по 19.11.2015 р. внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору, відтак господарський суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача та відсутність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити учасникам справи, а саме:

позивачу за адресою: вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01001;

відповідачу за адресою: вул. Лівобережна, буд. 9, смт. Власівка, м. Світловодськ, Кіровоградська область, 27552.

Суддя Л.С. Вавренюк