РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.04.2018Справа № 910/3285/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д. розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ"

про стягнення 35 227,51 грн.

Представники сторін:

від позивача: Куриленко М.В.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" про стягнення 41 730,30 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу Fiat, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПрАТ "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ", позивач просить стягнути з останнього страхове відшкодування у розмірі 41 730,30 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2018 суд відкрив провадження у справі №910/3285/18 та приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 ГПК України, на підставі частини 1 статті 247 ГПК України, судом вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, засідання у справі призначено на 24.04.2018.

01.04.2018 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація про страхове покриття.

13.04.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли відзив на позовну заяву та клопотання про призначення у справі авто товарознавчої експертизи.

У відзиві на позовну заяву позивач заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав: позивач, в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, а тому у відповідача не виникло обов'язку щодо такої виплати; відповідача не було запрошено на огляд пошкодженого транспортного засобу; позивачем при розрахунку позовних вимог не дотримані умови щодо врахування коефіцієнту фізичного зносу, а тому за умови дотримання позивачем своїх обов'язків і надання підтверджуючих документів позивачу могло бути відшкодовано 31 077,21 грн.

Обґрунтовуючи клопотання про призначення у справі автотоварознавчої експертизи, відповідач зазначає, що оскільки ні позивач, ні водій транспортного засобу «Шкода», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 не повідомили відповідача про дорожньо-транспортну пригоду, останній був позбавлений можливості здійснити огляд пошкодженого транспортного засобу, визначити характер та розмір пошкоджень та відповідно визначити розмір шкоди з урахування коефіцієнту фізичного зносу, а звіт, наданий позивачем, є таким, що викликає сумніви, оскільки на огляд транспортного засобу не було запрошено всіх зацікавлених осіб.

23.04.2018 через відділ діловодства від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 35 227,51 грн. сплаченого страхового відшкодування, визначеного з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу відповідно до звіту SOS-3 від 23.05.2017.

У судове засідання 24.04.2018 з'явився представник позивача, підтримав заяву про зменшення розміру позовних вимог, просив суд прийняти її до розгляду та заперечив проти задоволення клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином ухвалою суду від 26.03.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 240.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, відповідно має місце нова ціна позову.

Розглянувши у судовому засіданні 24.04.2018 клопотання відповідача про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Враховуючи те, що позивачем долучено до матеріалів справи Звіт SOS-3 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 23.05.2017, а відповідачем не надано доказів, що дані, вказані у Звіті є суперечливими, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи.

Представник позивача в судовому засіданні 13.03.2018 надав пояснення по суті своїх вимог, позов просив задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданні 24.04.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.06.2017 у справі № 490/4366/17, 17.05.2017 ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Fiat, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по АДРЕСА_1 не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом Skoda, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.06.2017 у справі № 490/4366/17, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, на підставі договору №109760 від 28.07.2016 добровільного страхування наземних транспортних засобів, укладеного з ТОВ «Агро-торгівельна фірма «АГРО-ДІЛО» (страхувальник), майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу Skoda, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 були застраховані у позивача (додаток № 1 до договору добровільного страхування).

17.05.2017 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку.

Відповідно до Звіту SOS-3 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 23.05.2017, вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 35 227,51 грн.

Згідно із рахунком-фактурою № ЛВ-0000132 від 22.05.2017, виставленого ФОП ОСОБА_4, вартість ремонтних робіт автомобіля Skoda, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 становить 41 730,30 грн. (без ПДВ).

Позивачем затверджено страховий акт № UA002/L03/01 від 10.07.2017, відповідно до якого визначено розмір страхового відшкодування та вирішено здійснити виплату страхового відшкодування в сумі 41 730,30 грн.

Зазначений розмір страхового відшкодування визначався позивачем на підставі рахунку-фактури № ЛВ-0000132 від 22.05.2017.

На підставі страхового акта позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 41730,30 грн. (шляхом перерахування на користь ФОП ОСОБА_4.), що підтверджується платіжним дорученням № 23200 від 12.07.2017.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Fiat, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПрАТ "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0741936, (термін дії з05.09.2016 по 04.09.2017).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 100000,00 грн. та франшизу у розмірі 0,00 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом Fiat, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована у відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, 35 227,51 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору №109760 від 28.07.2016 добровільного страхування наземних транспортних засобів, внаслідок настання 17.05.2017 страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 41 730,30 грн. на рахунок ремонтної організації, що підтверджується платіжним дорученням № 23200 від 12.07.2017.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується.

Полісом №АК/0741936 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 100000,00 грн., франшиза за даним полісом 0,00 грн.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Fiat, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу засобів №АК/0741936 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В силу приписів ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов'язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов'язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження транспортного засобу Skoda, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача.

Розмір страхового відшкодування в розмірі 41 730,30 грн., що виплачений по договору добровільного страхування, згідно із платіжним дорученням № 2320 від 12.07.2017, визначений позивачем у відповідності до рахунку-фактури № ЛВ-0000132 від 22.05.2017.

При цьому, як встановлено судом відповідно до Звіту SOS-3 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 23.05.2017, вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 35 227,51 грн.

Коефіцієнт фізичного зносу (Ез = 0,5335) було розраховано у Звіті № SOS-3, складеного на замовлення позивача.

Відповідач зазначає, що оскільки коефіцієнт фізичного зносу становить 0,5335, то за умови дотримання позивачем своїх обов'язків, з урахування вартості замінених деталей, позивачу могло бути виплачено 31 077,21 грн.

Як визначено в пункті 1.6 затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Згідно із п. 8.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту.

Відповідно до п. 8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, для визначення вартості матеріального збитку, вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження у разі, зокрема, якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ за умови, що С вр ? С,

С врз + ВТВ ? С

С врз = С р + С м + С с х (1- Ез),

де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; ВТВ - величина втрати товарної вартості;

Згідно із п. 7.36 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, ринкова вартість окремої складової частини враховує її комплектність і фактичний технічний стан, умови, у яких вона експлуатувалася (зберігалася), особливості кон'юнктури ринку регіону. Ринкова вартість складової частини КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначається за формулою Ссз= Ц с х (1- Ез), де:

Ссз - вартість складової частини КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, грн..;

Ц с - ціна нової складової частини, грн.;

Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Наведені висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові 01 лютого 2018 року по справі №910/22886/16.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що Звіт SOS-3 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 23.05.2017 є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Отже, визначаючи розмір страхового відшкодування, яке відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної у ДТП особи, зобов'язаний виплатити потерпілому, слід враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується не Звітом про оцінку, як попереднього оціночного документу, а відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків.

Зазначене узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15.

З урахуванням наведеного, розрахунок суми страхового відшкодування, яке відповідач має відшкодувати позивачу слід здійснювати за фактичними витратами на ремонт автомобіля згідно із рахунком-фактурою ЛВ-0000132 від 22.05.2017.

Вартість деталей з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 9 315,21 грн. (19968,30 грн. х (1-0,5335).

Враховуючи вартість робіт та матеріалів, визначену в рахунку-фактурі ЛВ-0000132 від 22.05.2017 та розрахунку суми страхового відшкодування та визначену вартість замінюваних деталей з урахуванням фізичного зносу, судом встановлено, що вартість ремонтних робіт з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 31 077,21 грн. (9315,21 грн. (вартість замінюваних деталей з урахуванням фізичного зносу) +12 051,00 грн. (вартість виконаних робіт) +9 711,00 грн. (вартість використаних матеріалів) =31 077,21 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач послався на те, що позивач, в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не завертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, а тому у відповідача не виникло обов'язку щодо такої виплати.

У відповідності до п. 35.1. ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Однак, суд зазначає, що наведені норми матеріального права регулюють порядок страхового відшкодування у правовідносинах між потерпілим (або особою, яка має право на отримання відшкодування) і страховиком, які відбуваються до заміни кредитора.

Приписи ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо подання заяви на виплату страхового відшкодування та інших, передбачених вказаною статтею, документів, не поширюються на відносини між позивачем та відповідачем, оскільки останні виступають страховиками у спірних відносинах.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не був зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування, та може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 у справі № 3-165гс14.

Що стосується заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, що йому не було надано можливості оглянути пошкоджений транспортний засіб, що привело до неможливості відповідача встановити розмір заподіяної шкоди, суд зазначає наступне.

Так, у матеріалах справи наявний Протокол технічного огляду транспортного засобу Skoda, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, складеного представником СТО та експертом (оцінювачем) ОСОБА_5

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Згідно з п. п. 4.3. та 4.4. Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб'єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судову експертизу"оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством.

В матеріалах справи наявний Звіт SOS-3 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 23.05.2017, складений оцінювачем ОСОБА_5 та надані копії сертифікату суб'єкта оціночної діяльності № 90/17 від 07.02.2017 та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача ОСОБА_5

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи належними доказами підтверджується перелік та характер пошкоджень Skoda, державний реєстраційний номер НОМЕР_3.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд задовольняє позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" частково у сумі 31 077,21 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" (04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 10, код 24745673) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40, 20782312) 31 077,21 грн. страхового відшкодування та 1554,41 грн. витрат зі сплати судового збору..

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст рішення складено та підписано 03.05.2018.

Суддя С.О. Турчин