ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" травня 2018 р., м. Київ Справа № 911/988/18

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза Андрія Федоровича, розглянувши заяву від 05.05.2018 № 3419 Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса , буд. 36-Б, ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) про стягнення 744454,24 грн,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява вих.№3410 від 05.05.2018 Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 720577,24 грн заборгованості зі сплати відсотків, 20933,35 грн пені, 2943,65 грн 3% річних за договором кредитної лінії №НКЛ-2010522 від 19.06.2012.

Ухвалою від 18.05.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами загального провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 04.06.2018.

Разом із позовною заявою позивачем було подано заяву від 05.05.2018 № 3419 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, грошові кошти відповідача у сумі 744454,24 грн.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заявник обґрунтовує необхідність вжиття заходів забезпечення позову наступним.

19.06.2012 Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір кредитної лінії №НКЛ-2010522, за умовами якого кредитор зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в межах не відновлювальної кредитної лінії у сумі 517200,00 грн, а позичальник зобов'язався повернути кредит рівними частинами відповідно до графіку зменшення максимального ліміту заборгованості зі сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 24,99% з кінцевим терміном повернення до 18.06.2015. Заявник свої зобов'язання за договором виконав, відповідно до меморіального ордеру № 26035694 від 20.06.2012 надав позичальнику грошові кошти у сумі 517200,00 грн.

За твердження заявника, позичальник всупереч своїм договірним зобов'язанням, не сплатив відсотки за користування кредитом у сумі 720577,24 грн, а відтак заявник звернувся до суду даним позовом про стягнення з відповідача суми відсотків, а також 20933,35 грн пені, 2943,65 грн 3% річних, нарахованих у зв'язку із простроченням їх сплати.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник зазначає, що відповідач ухиляється від виконання договору, не йде на контакт з банком, у зв'язку із поданням цього позову може почати здійснювати дії, направлені на ухилення від виконання рішення, шляхом відчуження належного йому майна, зняття з рахунків та витрачання належним йому грошових коштів.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд, розглянувши подану заяву, зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв'язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 23.03.2010).

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.05.2016).

Заявником не надано суду жодних доказів того, що відповідач має намір ухилитися від виконання рішення суд, як то доказів які б підтверджували факт розпродавання заявником майна, або ж виведення коштів із рахунків. Крім того, заявником також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач ухиляється від телефонних дзвінків та письмових контактів з позивачем.

Відповідно до ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У рішенні ЄСПЛ «Волошин проти України» зазначено - ключовим для концепції справедливого розгляду справи як у цивільному, так і кримінальному провадженні є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін (див. рішення у справі «Стіл та Морріс проти Сполученого Королівства» (Steel and Morris v. the United Kingdom), заява № 68416/01, п. 59, ECHR 2005). Принцип рівності сторін вимагає «справедливого балансу між сторонами», і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом (див. рішення від 26 травня 2009 року у справі «Бацаніна проти Росіїосії» (Batsanina v. Russia), заява № 3932/02, § 22).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявником не доведено факту того, що відповідач має намір ухилитися від виконання рішення суду, у випадку задоволення позову, не доведено вчинення відповідачем дій направлених на відчуження його майна, а також не доведено факту ухилення від будь-яких контактів із позивачем. Отже, заявником не обґрунтовано яким чином невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, у випадку задоволення позову.

З огляду на викладене, суд вважає подану заяву безпідставною, необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви від 05.05.2018 № 3419 Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про забезпечення позову.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 18.05.2018.

Суддя А.Ф. Черногуз