ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року справа № 925/147/18 м. Черкаси

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес-Транс 2000"

до фізичної особи - підприємця Кожушка Дмитра Миколайовича

про стягнення 10887 грн. 85 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Рябенької Я.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Експрес-Транс 2000" (далі також - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до фізичної особи - підприємця Кожушка Дмитра Миколайовича (далі також - відповідач) про стягнення 10887 грн. 85 коп., у тому числі: 8000 грн. основного боргу за надані послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом, 2377 грн. 60 коп. інфляційних нарахувань і 510 грн. 25 коп. трьох процентів річних.

У позовній заяві позивач також просить господарський суд судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за укладеним між сторонами договором на перевезення вантажу від 04.12.2015 №61/2 та двома узгодженими сторонами договорами-заявками відповідача від 04.12.2015 б/н щодо оплати наданих позивачем відповідачу послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом.

Ухвалою від 23.02.2018 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у цій справі і призначив у ній підготовче засідання на 12 год. 00 хв. 20.03.2018 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 20.03.2018 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи на 11 год. 00 хв. 05.04.2018 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 05.04.2018 Господарський суд Черкаської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у засіданні суду на 11 год. 00 хв. 26 квітня 2018 року в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Позивач був належним чином повідомлений про дату, час і місце засідання суду, призначеного ухвалою від 05.04.2018 на 11 год. 00 хв. 26.04.2018, проте ні він сам, ні його представник у це судове засідання не явилися.

Відповідачу за вказаною у позові та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою його місцезнаходження Господарський суд Черкаської області надіслав рекомендованим листом з повідомленням ухвали від 23.02.2018, від 20.03.2018 і від 05.04.2018, проте ці рекомендовані листи не були вручені адресату, а були повернуті до господарського суду з відміткою пошти "за закінченням встановленого строку зберігання", що в силу ч. 7 ст. 120 та п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України є підставою вважати вказані ухвали врученими відповідачу належним чином і, що він був належним чином повідомлений про дату час і місце призначених цими ухвалами засідання суду.

Відповідач чи його представник у судове засідання не явилися і про причини неявки господарський суд не повідомили. Відзив на позов до господарського суду не надійшов.

Неявка позивача, відповідача чи їх представників у судове засідання не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2015 року відповідач, як замовник, і позивач, як перевізник, уклали між собою договір на перевезення вантажу №61/2 (далі - договір №61/2), згідно з п. 1.1 якого перевізник зобов'язався доставити ввірений йому замовником вантаж автомобільним транспортом до пункту призначення у встановлений договором - заявкою строк й видати його уповноваженій на отримання вантажу особі, а замовник зобов'язався заплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до п. 1.2 договору №61/2 кількість і вид вантажу, маршрути, вантажовідправники й вантажоотримувачі, графік подачі транспорту і суми, що підлягають сплаті перевізнику, обумовлюються перед кожним конкретним перевезенням за допомогою договору - заявки.

Згідно з п. 2.2.2 договору №61/2 замовник зобов'язався оплатити послуги перевізника в розмірі суми вказаної в умовах перевезення протягом 5-10 банківських днів за умовою повного виконання потреб перевезення згідно з договором - заявкою.

4 грудня 2015 року сторони узгодили дві договори-заявки на перевезення за кожною із них по 22 тонни вантажу за маршрутом Бубнівська Слобідка - Запоріжжя. У цих заявках сторони передбачили усі необхідні для здійснення перевезення вантажу умови, а також вартість послуги з перевезення вантажу по кожній із двох договорів заявок у сумі 8000 грн. та строк оплати цієї послуги замовником - 5-7 днів по оригіналам товарно-транспортних накладних.

Позивач належним чином виконав свої зобов'язання перевізника за договором №61/2 та двома договорами-заявками від 04.12.2015, своєчасно здійснивши перевезення замовленого замовником вантажу за маршрутами: Бубнівська Слобідка - Запоріжжя, що підтверджується належним чином оформленими товарно - транспортними накладними від 04.12.2015 №0000893 і від 05.12.2015 №000889.

Разом з актами надання послуг від 05.12.2015 №714 і від 06.12.2015 №713 позивач надав відповідачу два рахунки на оплату від 04.12.2015 №712 і №713 на оплату 16000 грн. загальної вартості послуги з перевезення вантажу за двома договорами-заявками від 04.12.2015.

Однак відповідач свої зобов'язання за договором №61/2 та договорами-заявками від 04.12.2015 щодо оплати наданих послуг виконав лише частково, сплативши позивачу лише 8000 грн., у тому числі 08.02.2016 - 5000 грн. і 18.02.2016 - 3000 грн., які позивач зарахував в оплату рахунку від 04.12.2015 №713.

Решту боргу у сумі8000 грн. за рахунком від 04.12.2015 №712 відповідач не оплатив.

21 січня 2017 року позивач надіслав відповідачу претензію від 19.01.2017 з вимогою сплатити борг за надані за договором № 61/2 послуги з перевезення вантажу у сумі 8000 грн.

Вказану претензію відповідач залишив без задоволення, що й спричинило даний спір.

За порушення встановленого заявкою від 04.12.2015 строку оплати наданих послуг з перевезення вантажу позивач нарахував відповідачу до сплати на суму боргу - 8000 грн. передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційні нарахування за період з 01.01.2016 по 31.01.2018 у сумі 2377 грн. 60 коп. та три проценти річних за період з 01.01.2016 по 15.02.2018 у сумі 510 грн. 25 коп.

На день прийняття господарським судом цього рішення відповідач вказані вище суми боргу, інфляційних нарахувань та трьох процентів річних позивачу не сплатив.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який построчив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання.

Згідно з ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб'єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі, застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства господарський суд дійшов до таких висновків.

Відповідач порушив грошові зобов'язання за договором №61/2 та договорами-заявками від 04.12.2015, оплативши надані йому позивачем послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом з порушенням встановленого вказаними договорами-заявками строку, і тим самим порушив право позивача на своєчасне і повне одержання плати за надані послуг.

Отже, позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати примусового виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором №61/2 та договорами-заявками від 04.12.2015 в натурі шляхом стягнення з нього на свою користь 8000 грн. основного боргу, а також передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань і 3% річних.

Стягувана суми основного боргу у розмірі 8000 грн. відповідає його фактичній сумі.

Стягувані суми інфляційних нарахувань та 3% річних нараховані позивачем у відповідності з умовами договору №61/2 та договорів-заявок від 04.12.2015, фактичними обставинам виконання сторонами своїх зобов'язань та вимогами чинного законодавства, тобто нараховані правильно.

За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Позивач за платіжним дорученням від 15.02.2018 №122 сплатив за подання позову 1762 грн. судового збору

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача на сплату судового збору у сумі 1762 грн. підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Кожушка Дмитра Миколайовича (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес-Транс 2000" (вул. Любецька, буд. 163, м. Чернігів, Чернігівська область, 14026) - 8000 грн. основного боргу, 2377 грн. 60 коп. інфляційних нарахувань, 510 грн. 25 коп. три проценти річних та 1762 грн. витрат на сплату судового збору.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено і підписано 07.05.2018.

СУДДЯ М.В. Дорошенко