КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2018 р. Справа№ 922/2284/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання Камінській Т.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 21.03.2018

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Крамаренко Володимира Миколайовича на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 (дата підписання 09.11.2017)

у справі №922/2284/17 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Крамаренко

Володимира Миколайовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АІП Агрогруп"

про стягнення 69 660,94 грн.

встановив:

Фізична особа-підприємець Крамаренко Володимир Миколайович звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АІП Агрогруп" про стягнення 69 660,94грн.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 11.10.2016 року між ним та відповідачем укладено договір №11/10, відповідно до умов якого позивач зобов'язався за плату і за рахунок відповідача організувати перевезення вантажу транспортом і маршрутом вибраним відповідачем. На виконання умов договору між сторонами підписано договори-заявки на загальну суму 60 000,00 грн. Оскільки, відповідачем не сплачено 60 000,00 грн., позивач звернувся в суд з вимогами про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 60 000,00 грн., трьох процентів річних в розмірі 710,14 грн. пені в розмірі 6 518,40 грн. та інфляційних втрат в розмірі 2 369,40 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.07.2017 матеріали справи №922/2284/17 передані за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 у справі №922/2284/17 в позові відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець Крамаренко Володимир Миколайович звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 у справі №922/2284/17 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним встановленням судом обставин справи, неповним дослідженням доказів та їх оцінки, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи. Скаржник вказує на те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про витребування доказів у ДПІ у Печерському районі щодо взаємовідносин між сторонами; надані відповідачем докази не відображають реальність здійснення господарської операції між відповідачем та ТОВ «Концепт-Інфо»; посилання відповідача на помилковість підписання заявок та актів виконаних робіт є сумнівними. Беззаперечним фактом виконання заявок є акт надання послуг, який підписаний без заперечень сторонами та скріплений печатками.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 у справі №922/2284/17 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Крамаренко Володимира Миколайовича на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 у справі №922/2284/17 прийнято до провадження, розгляд справи призначений на 17.01.2018.

17.01.2018 від представника позивача надійшло клопотання, в якому він просить суд долучити до матеріалів справи №922/2284/17 докази про понесені судові витрати, а саме копії посадочних документів на літак на ім'я представника позивача, а також 17.01.2018 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів в порядку ст. 81 ГПК України, в якому скаржник просить витребувати у ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві:

-інформацію, чи був включений до складу валових витрат ТОВ "АІП Агрогруп" по взаємовідносинам з ФОП Крамаренко В.М. за 2016 рік акт виконаних робіт № 65/1 від 30.11.2016 на загальну суму 60 000 грн., згідно з податковою перевіркою ТОВ "АІП Агрогруп" в березні-квітні 2017 року;

- засвідчені копії акту податкової перевірки ТОВ "АІП Агрогруп" в березні-квітні 2017 року, акту виконаних робіт № 65/1 від 30.11.2016, ТТН згідно маршруту м.Херсон-смт. Глеваха, договорів-заявок від 30.11.2016.

На підставі розпорядження начальника управління Київського апеляційного господарського суду №09.1-08/142/18 від 17.01.2018 та згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 17.01.2018 склад колегії суддів у справі №922/2284/17 змінено на наступний: головуючий суддя Корсакова Г.В., судді Куксов В.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2018 прийнято справу №922/2284/17 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Корсакова Г.В., судді Куксов В.В., Хрипун О.О., розгляд справи №922/2284/17 призначений на 21.02.2018.

29.01.2018 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до розпорядження начальника управління Київського апеляційного господарського суду №09.1-08/466/18 від 21.02.2018 у зв'язку з перебуванням судді Хрипуна О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, та судді Куксова В.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначений повторний автоматизований розподіл справи №922/2284/17.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.02.2018 для розгляду справи №922/2284/17 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів Тарасенко К.В., Іоннікової І.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2018 відкрито провадження у справі №922/2284/17 колегією суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів Тарасенко К.В., Іоннікової І.А., розгляд справи №922/2284/17 призначено на 21.03.2018.

В судове засідання 21.03.2018 представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Розглянувши клопотання позивача про витребування доказів, колегія суддів залишила його без задоволення, оскільки матеріали податкової перевірки відповідача з питань дотримання вимог податкового законодавства не мають значення для встановлення обставин у даній справі, які входять до предмета доказування.

Статтею 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, наявні в ній докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 11.10.2016 року між фізичною особою-підприємцем Крамаренко Володимиром Миколайовичем (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "АІП Агрогруп" (замовник) укладено договір №11/10.

Відповідно до п.1.1. договору виконавець зобов'язується за плату і за рахунок замовника організувати виконання перевезення вантажу транспортом і маршрутом вибраним замовником.

Згідно з п.1.2 договору, найменування, вид, кількість (об'єм, маса), характер, властивості і умови перевезення вантажу, строки перевезення (початок завантаження і початок розвантаження), вантаж відправника (вантажоотримувача), спосіб і місце завантаження (розвантаження), особливі умови перевезення та інші дані необхідні для належного виконання свого зобов'язання виконавця зазначаються замовником у письмовій заявці-дорученні, яка є невід'ємною частиною договору, оформляється на кожне перевезення та підтверджує повноваження виконавця представляти замовника у відносинах з іншими виконавцями та іншими організаціями.

Вартість послуг виконавця по кожному перевезенню, включаючи витрати по організації перевезення вантажу, визначаються за погодженням сторін і зазначається в заявці-дорученні на організацію перевезення.

Як зазначено позивачем, на виконання умов договору №11/10 від 11.10.2016 року між сторонами підписано договори-заявки:

- № БН від 30.11.2016 року на суму 12 000,00 грн. автомобіль/причіп РЕНО АХ 1304 ХР, АЕ 2337 ХО;

- № БН від 30.11.2016 року на суму 12 000,00 грн. автомобіль/причіп РЕНО АХ 4978 СТ, АХ 1304 ХР;

- № БН від 30.11.2016 року на суму 12 000,00 грн. автомобіль/причіп ДАФ СВ 0511 АХ, СВ 0229 ХТ;

- № БН від 30.11.2016 року на суму 12 000,00 грн. автомобіль/причіп ДАФ СА 9670 ВЕ, СА 4120 ХО;

- № БН від 30.11.2016 року на суму 12 000,00 грн. автомобіль/причіп РЕНО АС 9818 ВН, АС 3814 ХТ.

В заявках зазначено: маршрут м. Херсон - смт. Глеваха, дата та час завантаження 30.11.2016р., адреса завантаження Хмельницька обл., дата розвантаження 30.11.2016р., адреса розвантаження смт. Глеваха, згідно ТТН.

На підтвердження факту виконання робіт по договору (заявкам) позивачем надано підписаний та скріплений печатками сторін акт надання послуг №65/1 від 30.11.2016 року на суму 60 000,00 грн.

Відповідно до п. 9 вищевказаних договорів - заявок замовник оплачує виконавцю-експедитору 100% вартості наданих послуг шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок в термін зазначений у заявці. У разі порушення термінів оплати за послуги з перевезення, замовник зобов'язується сплатити виконавцю-експедитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем всупереч умов договору № 11/10 від 11.10.2016 та вищевказаних заявок не виконано у встановлений строк зобов'язання перед позивачем, як виконавцем- експедитором щодо оплати вартості наданих останнім послуг на загальну суму 60 000 грн. Крім суми основного боргу позивач також заявив до стягнення три проценти річних в розмірі 710,14 грн. пеню в розмірі 6 518,40 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 369,40 грн.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що послуги, на які посилається позивач не відповідають дійсності, оскільки позивачем відповідачу не надавались, а договори-заявки № б/н від 30.11.2016 року на суму 12 000, 00 грн.; № б/н від 30.11.2016 року на суму 12 000, 00 грн.; № б/н від 30.11.2016 року на суму 12 000, 00 грн.; № б/н від 30.11.2016 року на суму 12 000, 00 грн.; № б/н від 30.11.2016 року на суму 12 000, 00 грн. та акт надання послуг № 65/1 від 30.11.2016 року були підписані ТОВ «АІП Агрогруп» помилково.

Крім того, відповідач не заперечує проти того, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № 11/10 від 11.10.2016 року і що по вказаному договору позивач надавав відповідачу послуги з перевезення вантажів, про що свідчать: договір-заявка № БН-37 від 24.11.2016 року; товарно-транспортна накладна № б/н від 24.11.2016 року; акт надання послуг № 68 від 26 листопада 2016 року; договір-заявка № БН-46 від 22.12.2016 року; товарно-транспортна накладна № РН-0000740 від 22.12.2016 року; акт надання послуг № 80 від 26 грудня 2016 року; договір-заявка № БН-44 від 12.12.2016 року; товарно-транспортна накладна № РН-0000722 від 14.12.2016 року; акт надання послуг № 75 від 14 грудня 2016 року; договір-заявка № БН-36 від 24.11.2016 року; товарно-транспортна накладна № РН-0000682 від 25.11.2016 року; товарно-транспортна накладна № РН-0000680 від 25.11.2016 року; акт надання послуг № 67 від 25 листопада 2016 року. дані послуги були оплачені відповідачем позивачу, про що свідчать: оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 за 01.11.2016-01.02.2017 р.; платіжні доручення № 1643 від 02.12.2016 року; № 1560 від 11.11.2016 року, №1647 від 05.12.2016 року, №1693 від 15.12.2016 року, №1754 від 28.12.2016 року, №1737 від 23.12.2016 року та №1786 від 10.01.2017 року.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

За приписами ст.ст. 930 Цивільного кодексу України, договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. Клієнт повинен видати експедиторові довіреність, якщо вона є необхідною для виконання його обов'язків.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.2 ст.12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Згідно з п.1.2 договору, найменування, вид, кількість (об'єм, маса), характер, властивості і умови перевезення вантажу, строки перевезення (початок завантаження і початок розвантаження), вантаж відправника (вантажоотримувача), спосіб і місце завантаження (розвантаження), особливі умови перевезення та інші дані необхідні для належного виконання свого зобов'язання виконавця зазначаються замовником у письмовій заявці-дорученні, яка є невід'ємною частиною договору, оформляється на кожне перевезення та підтверджує повноваження виконавця представляти замовника у відносинах з іншими виконавцями та іншими організаціями.

Вартість послуг виконавця по кожному перевезенню, включаючи витрати по організації перевезення вантажу, визначаються за погодженням сторін і зазначається в заявці-дорученні на організацію перевезення.

Позивачем в обгрунтування позовних вимог надано договори-заявки:

- № БН від 30.11.2016 року на суму 12 000,00 грн. автомобіль/причіп РЕНО АХ 1304 ХР, АЕ 2337 ХО;

- № БН від 30.11.2016 року на суму 12 000,00 грн. автомобіль/причіп РЕНО АХ 4978 СТ, АХ 1304 ХР;

- № БН від 30.11.2016 року на суму 12 000,00 грн. автомобіль/причіп ДАФ СВ 0511 АХ, СВ 0229 ХТ;

- № БН від 30.11.2016 року на суму 12 000,00 грн. автомобіль/причіп ДАФ СА 9670 ВЕ, СА 4120 ХО;

- № БН від 30.11.2016 року на суму 12 000,00 грн. автомобіль/причіп РЕНО АС 9818 ВН, АС 3814 ХТ.

В заявках зазначено: маршрут м. Херсон - смт. Глеваха, дата та час завантаження 30.11.2016р., адреса завантаження Хмельницька обл., дата розвантаження 30.11.2016р., адреса розвантаження смт. Глеваха, згідно ТТН.

На підтвердження факту виконання робіт по договору (заявкам) позивачем надано підписаний та скріплений печатками сторін акт надання послуг №65/1 від 30.11.2016 року на суму 60 000,00 грн.

Відповідно до п. 4 вказаних договорів-заявок виконавець-експедитор зобов'язаний виконати перевезення вантажу суворо у відповідності з Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом, затвердженим наказом Мінтрансу України № 363 від 14.10.1997 з моменту підписання договору заявки.

Частиною 3 статті 909 ЦК України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Згідно п. 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України № 363 від 14.10.1997, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568 ( далі- Правила), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до п. 8.25. Правил час прибуття автомобіля для завантаження встановлюється у пункті вантаження з моменту проставляння в товарно-транспортній накладній відмітки про фактичний час прибуття автомобіля для завантаження, а час прибуття автомобіля для розвантаження - з моменту пред'явлення водієм товарно-транспортної

накладної в пункті розвантаження.

Згідно п. 8.26. Правил вантаження і розвантаження вважаються закінченими після вручення водієві належним чином оформлених товарно-транспортних накладних на навантажений або вивантажений вантаж.

Відповідно до п. 11.1. Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб'єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім'я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Відповідно до п. 7 договорів-заявок виконавець-експедитор зобов'язаний надіслати товарно-транспортні накладні замовнику з мокрою печаткою товароотримувача і у тому вигляді в якому він отримав по факту розвантаження.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано суду товарно-транспортних накладних, які б підтверджували факт виконання послуг за актом №65/1 від 30.11.2016 року та вищевказаними договорами - заявками.

Таким чином, позивачем не доведено фактичне надання ним відповідачу послуг з організації виконання перевезення вантажу згідно договору № 11/10 по договорам-заявкам від 30.11.2016.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відсутні належні та достатні докази фактичного виконання позивачем належним чином та у повному обсязі своїх зобов'язань згідно договору №11/10 по договорам-заявкам від 30.11.2016 року, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 60 000, 00 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 6 581,40 грн., індекс інфляції в розмірі 2 369,40 грн. та три проценти річних в розмірі 710,14 грн.

Оскільки, вимоги щодо стягнення пені, трьох процентів річних та індексу інфляції є похідними від основного боргу, тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що вони також не підлягають задоволенню.

Разом з цим, колегія суддів вважає помилковими викладені в мотивувальній частині оскаржуваного рішення висновки, що стосуються поставки товару по взаємовідносинам між відповідачем та ТОВ "Концепт-Інфо" на підставі укладеного між ними 24.11.2016 року договору поставки №24/11, оскільки правовідносини між ТОВ "Концепт-Інфо" та ТОВ "АІП Агрогруп" не стосуються прав та обов'язків сторін у спірних правовідносинах.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги може скасувати судове рішення повність або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно ч. 4 ст. 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на встановлені обставини справи та зібрані у ній докази, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги. Разом з цим рішення господарського суду міста Києва від 17.10.2017 підлягає зміні в мотивувальній частині з викладенням її в редакції даної постанови.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 240, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Крамаренко Володимира Миколайовича на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 у справі №922/2284/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 у справі №922/2284/17 змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції даної постанови.

3. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 у справі №922/2284/17 залишити без змін.

4. Матеріали справи №922/2284/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.В. Корсакова

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова