ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 915/313/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Баранець О.М., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Варави Ю.В.,

представників учасників справи:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС"

на рішення Господарського суду Миколаївської області

у складі судді Давченко Т.М.

від 20.06.2017 та

на постанову Одеського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Принцевська Н.М., Діброва Г.І., Лисенко В.А.

від 11.09.2017

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС"

до Комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство"

про зобов'язання укласти договір №39378 від 13.02.2017.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 10 квітня 2017 року позивач подав позовну заяву про визнання укладеним між позивачем та відповідачем договору № 39378 від 13.02.2017 на надання послуг по транспортуванню стічних вод ОРК "Іскра" та об'єктів Гідрокомплексу від колодязя КК-231-А через КНС-3 до камери КМК-3 на напірному каналізаційному колекторі місто-ОСГПК, в редакції позивача.

2. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач має технічні можливості виконувати тільки частину технологічного процесу водовідведення, а саме, здійснювати відведення (транспортування) стічних вод об'єктів Гідрокомплексу та ОРК "Іскра" від колодязя КК-232-А через КНС-3 до камери КМК-3 на напірному каналізаційному колекторі місто-ОСГПК; позивач є державним підприємством і не має можливості сплачувати державні кошти за не отримані послуги, а саме, водовідведення; позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про встановлення та затвердження у визначеному законодавством порядку тарифу на транспортування стічних вод. Договір на надання послуг по транспортуванню стічних вод є обов'язковим до укладання в силу статей 13, 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та частини 3 статті 179 Господарського кодексу України.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.06.2017 у задоволенні позову було відмовлено.

4. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 апеляційну скаргу позивача було залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

5. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що спірний договір, визнання укладеним якого є предметом спору у даній справі, не є обов'язковим для укладання в силу прямої норми закону та у відповідача відсутнє волевиявлення на його укладення, тому відсутні підстави визнавати його укладеним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. 13 грудня 2017 року позивач подав касаційну скаргу.

7. У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.06.2017, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 у даній справі та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ Й АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. Відповідно до ліцензії Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №287995 від 22.04.2015 позивач здійснює господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення у м. Южноукраїнськ.

9. Вироблені комунальні послуги з водопостачання позивач реалізовує відповідачу, який має на балансі комунальні мережі та за плату постачає комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення споживачам м. Южноукраїнськ.

10. Виконавцями послуг з водовідведення у м. Южноукраїнськ вважаються відповідач та позивач.

11. Позивач направив на адресу відповідача для укладення проект договору №39378 від 13.02.2017 на надання послуг по транспортуванню стічних вод ОРК "Іскра" та об'єктів Гідрокомплексу від колодязя КК-231-А через КНС-3 до камери КМК-3 на напірному каналізаційному колекторі місто-ОСГПК з додатками №№ 1-3 до нього.

12. Відповідач, не погоджуючись із запропонованими позивачем умовами зазначеного договору, листом №03/478 від 15.03.2017 направив позивачу договір №39378 від 13.02.2017 з двома примірниками протоколу розбіжностей від 14.03.2017 до зазначеного договору.

13. Специфіка правовідносин сторін щодо відведення полягає в тому, що відповідач не може самостійно здійснювати очистку стічних вод, оскільки не має відповідної інфраструктури, але здійснює її через позивача, який надає послуги з очищення стічних вод на оплатній основі на договірних засадах.

14. До структури тарифів, затверджених відповідачем, входить показник - витрати на очищення стічних вод іншими підприємствами.

15. Відповідач надає житлово-комунальні послуги з водовідведення в їх комплексі, передбаченому чинним законодавством та від надання яких він не має права відмовитися.

16. Договір на транспортування стічних вод, запропонований позивачем не є договором про надання житлово-комунальної послуги з водовідведення.

17. Обов'язковість укладення договору на транспортування стічних вод, окремо від договору про надання житлово-комунальних послуг з водовідведення, не передбачено законодавством.

18. Тариф на транспортування стічних вод законодавством не затверджено, що унеможливлює здійснення розрахунку за послуги по транспортуванню стічних вод.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

19. Позивач зазначає, що судом апеляційної інстанції було порушено норми матеріального права, а саме, частину 1 статті 1 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", статті 13, 19, 30, 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", частину 3 статті 179 Господарського кодексу України.

Позиція відповідача, викладена у відзиві на касаційну скаргу

20. У відзиві на касаційну скаргу, поданому у визначений в ухвалі Верховного Суду від 23.03.2018 строк, відповідач просить залишити її без задоволення, оскільки вважає, що судові рішення у даній справі прийняті з додержанням норм чинного законодавства.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

21. Господарський кодекс України

Стаття 179 частини 1-4, 7

Майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі:

вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству;

примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст;

типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови;

договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Стаття 180 частини 1-3

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Стаття 181 частини 1, 2, 8

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Стаття 189 частина 2

Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін.

22. Цивільний кодекс України

Стаття 6 частини 1, 3

Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Стаття 627 частина 1

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

23. Закон України "Про житлово-комунальні послуги"

Стаття 1 частина 1 пункти 1, 4, 5, 10,

Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Стаття 13 частина 1 пункт 1

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Стаття 19 частини 1-3, 5

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Стаття 22 частина 2 пункт 1

Виробник зобов'язаний укласти договір з виконавцем (споживачем) про умови надання житлово-комунальних послуг.

Стаття 26 частина 1 пункт 3

Істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг.

24. Закон України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення"

Стаття 1 частина 1 пункт 3

Водовідведення - діяльність із збирання, транспортування та очищення стічних вод за допомогою систем централізованого водовідведення або інших споруд відведення та/або очищення стічних вод.

25. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630

Пункт 2 підпункт 6

Централізоване водовідведення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення.

26. Господарський процесуальний кодекс України

Стаття 300 частини 1, 2

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

27. Суд зазначає, що касаційна скарга позивача, її доводи, фактично зводяться до переоцінки обставин справи, що не є компетенцією Суду, враховуючи вимоги статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

28. Суд відхиляє аргументи позивача, наведені у касаційній скарзі, оскільки Суд вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що договір на транспортування стічних вод, запропонований позивачем, у розумінні частини 1 статті 1 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" та статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", не є договором про надання житлово-комунальних послуг з водовідведення, а обов'язковість укладення договору на транспортування стічних вод, окремо від договору про надання житлово-комунальних послуг з водовідведення, не передбачено.

29. Суд також вважає вірними висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що відсутність затвердженого тарифу на транспортування стічних вод унеможливлює здійснення розрахунку за послуги по транспортуванню стічних вод, що є істотною умовою договору на надання житлово-комунальних послуг [пункт 3 частина 1 статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"].

30. Суд зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав визнавати спірний договір укладеним, оскільки, як встановлено судами, укладення спірного договору для сторін не є обов'язковим [у розумінні частини 3 статті 179 Господарського кодексу України], а сторони не погодили всі істотні умови такого договору.

31. Отже, звертаючись з касаційною скаргою, позивач не спростував висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не довів неправильного застосування норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

32. Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги.

33. Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають залишенню без змін.

Судові витрати

34. Судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції покладаються на позивача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.06.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 у справі №915/313/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. Вронська

Судді О. Баранець

В. Студенець