ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.03.2018 Справа № 905/2966/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу

за позовом Приватного підприємства «Ліга Групп» (84122, Донецька обл., м. Словянськ, вул. Свободи, буд. 12)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Кірова (Привокзальна), 22)

про стягнення 3 527 693,57 грн.,-

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Суть спору: ПП «Ліга Групп» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» 3 527 693,57 грн., з яких: заборгованість в розмірі 2 863 984,50 грн., пеня в розмірі 354 654,83 грн., інфляційні витрати в розмірі 246 420,24 грн., 3 % річних в розмірі 62 634 грн. (з урахуванням заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог за вх.№1734/18 від 23.01.2018р.)

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про закупівлю газового вугілля № Дон/Т-17014/НЮ від 31.01.2017р. в частині повної та своєчасної оплати вугілля.

У відзиві на позовну заяву за вх.№2475/18 від 02.02.2018р. відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що ціна за поставлене позивачем вугілля може значно відрізнятися від ціни, що передбачена умовами договору з огляду на порушення кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000184 від 23.02.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, у якому, в т.ч. співробітниками слідчого комітету ГУНП в Донецькій області зясовується питання щодо якості поставленого вугілля, а також на те, що листом № в.о.Н №01/1232 від 04.04.2017р. відповідач повідомив позивача про тимчасове припинення взаєморозрахунків за договором про закупівлю газового вугілля № Дон/Т-17014/НЮ від 31.01.2017р. Також відповідач зазначає про направлення на адресу позивача листів № Н-01/183 від 24.01.2017р., № В.о. Н-01/383 від 10.02.2017р., № В.о. Н-01/71 від 03.03.2017р. на відвантаження вугілля у кількості 10 напіввагонів, 600т, 415,5т у строк до 20.02.2017р., до 02.03.2017р., до 23.03.2017р. відповідно.

У відповіді на відзив за вх.№3311/18 від 13.02.2018р. позивач посилається на те, що жодних претензій щодо якості вугілля від відповідача не надходило та акти приймання передачі підписані без будь-яких зауважень. Ні договір, ні чинне законодавство не передбачає такої підстави як порушення кримінального провадження для припинення виконання умов договору, а тому твердження відповідача про тимчасове припинення взаєморозрахунків у зв'язку з порушенням кримінального провадження є безпідставними та незаконними. Також позивач зазначає, що порушення строку поставки останнім не допущено з огляду на кількість вугілля, яке поставлено на виконання відповідних заявок відповідача до 20.02.2017р., до 02.03.2016р., до 23.03.2017р. та дати залізничних та товарно транспортної накладних.

У судовому засіданні 13.02.2018р. за участю представників сторін закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.03.2018р., про що постановлено ухвалу господарського суду Донецької області від 13.02.2018р.

На підставі ст.240 ГПК України у судовому засіданні 06.03.2018р. підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

31.01.2017р. між РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (відповідач, покупець) та ПП «Ліга Групп» (позивач, постачальник) укладений договір про закупівлю газового вугілля № Дон/Т-17014/НЮ, предметом якого є поставка постачальником покупцю товару в асортименті та кількості згідно специфікації (додаток №1), яка є невідємною частиною чинного договору (п.1.1. договору).

Найменування товару за кодом ДК 016:2010-05.10.1 за кодом CPV за ДК 021:2015-0911 (вугілля) / вугілля газове ДГ (0-100), виробник товару: ТОВ «Збагачувальна фабрика №105» (п.п. 1.2, 1.3 договору).

Якість товару, що поставляється, повинна відповідати вимогам нормативних документів: ТУ У 05.1-7:2015 «вугілля камяне для пиловидного спалювання». Підтвердженням якості товару з боку постачальника є посвідчення про якість товару, які надаються при постачанні товару. Вхідний контроль товару проводиться кінцевим одержувачем структурним підрозділом залізниці згідно із вимогами ГОСТ 24297-87 «Вхідний контроль продукції». Покупець має право повернути постачальнику неякісний товар. Дата виготовлення товару 2016р. (п. п. 2.1 2.5 договору).

Постачальник гарантує якість та надійність товару, що постачається, на протязі терміну, який передбачено технічними умовами та стандартами на даний товар, але не менш 12 місяців з дати прийняття товару. При виявленні товару, який не відповідає технічним умовам та стандартам, а також при виявленні неякісного товару при його прийманні та використанні у гарантійний період, виклик представника постачальника для складання двостороннього акту обовязковий. Виклик представника постачальника у разі виявлення неякісного товару здійснюється протягом пяти календарних днів (п. п. 3.1, 3.2 договору).

Умовами п.п. 4.1., 4.2. договору сторони погодили, що товар повинен бути поставлений постачальником вагонними нормами протягом 20 календарних днів від дня надання заявки покупцем (допустиме відхилення по обєму 5%). Датою поставки товару вважається дата підписання накладної на приймання товару та підписання акту прийому-передачі товару обома сторонами Договору.

Ціна постачальника складає 1 879,99 грн. без ПДВ за одну тонну, яка визнана за результатами тендеру і вказана у специфікації (додаток 1), яка є невідємною частиною даного договору. Загальна сума договору складає 2 913 384,50 грн. без ПДВ та зазначена у звіті про результати здійснення процедури закупівлі (п.п. 5.1, 5.2 договору).

Розрахунки за поставлений товар здійснюються у безготівковій формі. Покупець здійснює оплату поставленого товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 банківських днів з дня отримання товару. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками накладної (залізничної накладної) та акту прийому-передачі на отримання товару (п.п.6.1, 6.2 договору).

Прийом товару здійснюється покупцем при наявності товарно-супровідних документів: залізничної накладної, податкової накладної на товар, рахунку-фактури документів, що підтверджують якість товару, виданих виробником. Покупець має право предявити постачальнику претензії: по кількості на підставі акту приймання товару, і по якості, в т.ч. на протязі гарантійного терміну згідно гарантії підприємства виробника. У випадку наявності претензій по кількості та якості, товар не підлягає використанню до взаємного врегулювання питань. Підтвердженням про одержання товару покупцем є накладна на приймання товару та акт прийому-передачі товару, оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін. Акт прийому-передачі покупець повертає постачальнику після підтвердження покупцем факту отримання. Відвантажувальні та платіжні документи повинні надаватися покупцю протягом 5 днів з моменту відвантаження товару, але не пізніше другого числа місяця, наступного за місяцем в якому відбулося відвантаження товару. Приймання товару по кількості і якості провадить покупець відповідно до Інструкції №П6 від 15.06.1965р. «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю» та Інструкції №П7 від 25.04.1966р. «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю», затверджених Держарбітражем з наступними змінами та доповненнями (п. п. 8.1.,8.2, 8.4- 8.6 договору).

У разі порушення строків оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення (п.9.2. договору).

Термін дії договору з моменту його підписання сторонами і до 31.03.2017р. (п. 15.1 договору).

У специфікації №1 (Додаток № 1) до вказаного договору сторони погодили найменування товару: вугілля газове марки ДГ (0-100); код товару за класифікатором ДК 016-2010 / ДК 021:2015: 05.10.1/09111; кількість вугілля: 1 550 т; ціну 1т вугілля (без ПДВ): 1 879,99 грн.; загальну вартість вугілля (без ПДВ): 2 913 984,50 грн. та строк постачання вугілля: товар повинен бути поставлений постачальником протягом 20 днів від дня надання заявки покупцем; товар постачається постачальником за рахунок постачальника на склад структурного підрозділу «Краснолиманське локомотивне депо» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», м. Красний Лиман, вул. Кірова, 28-а, на умовах DDP (ІНКОТЕРМС 2010).

На виконання умов договору та специфікації №1 (Додаток № 1) до нього відповідачем надіслані на адресу позивача листи щодо поставки вугілля, а саме, №Н-01/183 від 24.01.2017р. щодо відвантаження вугілля у кількості десять напіввагонів, № В.о. Н-01/383 щодо відвантаження вугілля у кількості 600 т та №Нв.о.НДон.філія01/742 від 03.03.2017р. щодо поставки вугілля у кількості 415,5 т, що підтверджується сторонами у заявах по суті справи.

Також судом встановлено, що позивач передав, а відповідач прийняв товар вугілля газове у загальному обсязі 1 550 т на загальну суму 2 913 984,50 грн., про що свідчать видаткові накладні №8 від 31.01.2017р. на суму 383 329,96 грн. (кількість вугілля 203,9т), №9 від 02.02.2017р. на суму 128 215,32 грн. (кількість вугілля 68,2т), №15 від 07.02.2017р. на суму 381 261,97 грн. (кількість вугілля 202,8т), №16 від 09.02.2017р. на суму 261 318,61 грн. (кількість вугілля 139т), №17 від 10.02.2017р. на суму 243 082,71 грн. (кількість вугілля 129,3т), №20 від 21.02.2017р. на суму 735 640,09 грн. (кількість вугілля 391,3т), №31 від 07.03.2017р. на суму 775 307,98 грн. (кількість вугілля 412,4т), №41 від 17.03.2017р. на суму 5 827,96 грн. (кількість вугілля 3,1т), акти приймання-передачі вугільної продукції №2 від 13.03.2017р. (кількість вугілля 203,9т), №3 від 13.03.2017р. (кількість вугілля 68,2т), №4 від 13.03.2017р., №5 від 13.03.2017р. (кількість вугілля 139 т), №6 від 13.03.2017р. (кількість вугілля 129,3т), №1 від 10.03.2017р. (кількість вугілля 391,3т), №7 від 13.03.2017р. (кількість вугілля 412,4т), б/н від 17.03.2017р. (кількість вугілля 3,1т), а також залізничні накладні №48156285 від 31.01.2017р. та №48164875 від 31.01.2017р. (кількість вугілля 203,9т), №48209951 від 02.02.2017р. (кількість вугілля 68,2т), №48320246 від 07.02.2017р. (кількість вугілля 202,8т), №48362222 від 09.02.2017р. (кількість вугілля 139 т), №48385330 від 10.02.2017р. (кількість вугілля 129,3т), №48598395 від 21.02.2017р. (кількість вугілля 391,3т), №48864045 від 07.03.2017р. (кількість вугілля 412,4т), товарно-транспортна накладна №41 від 17.03.2017р. (кількість вугілля 3,1т).

Видаткові накладні, акти приймання-передачі вугільної продукції та товарно-транспортна накладна підписані сторонам та засвідчені печатками підприємств. При цьому, у видаткових накладних №8 від 31.01.2017р., №9 від 02.02.2017р., №15 від 07.02.2017р., №16 від 09.02.2017р., №17 від 10.02.2017р., №31 від 07.03.2017р. зазначені дати їх підписання відповідачем - 13.03.2017р., у видатковій накладній №20 від 21.02.2017р. -10.03.2017р.

Крім того, позивач також виставив відповідачу відповідні рахунки на оплату поставленого товару №7 від 31.01.2017р. на суму 383 329,96 грн., №8 від 02.02.2017р. на суму 128 215,32 грн., №14 від 07.02.2017р. на суму 381 261,97 грн., №15 від 09.02.2017р. на суму 261 318,61 грн., №16 від 10.02.2017р. на суму 243 082,71 грн., №22 від 21.02.2017р. на суму 735 640,09 грн., №26 від 07.03.2017р. на суму 775 307,88 грн., №28 від 17.03.2017р. на суму 5 827,96 грн. При цьому факт одержання зазначених рахунків підтверджується відповідачем у відзиві на позовну заяву за вх.№2475/18 від 02.02.2018р.

За отриманий товар відповідач розрахувався частково в сумі 50 000 грн., що підтверджується банківською випискою АТ «УкрСиббанк» по особовому рахунку позивача № 7200 за період з 01.06.2017р. до 30.06.2017р., у звязку з чим борг відповідача становить 2 863 984,50 грн.

Такі обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд стягнути з відповідача (із врахуванням заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог за вх.№1734/18 від 23.01.2018р.), крім основного боргу у розмірі 2 863 984,50 грн., також і 354 654,83 грн. пені, 62 634 грн. 3 % річних, 264 420,24 грн. інфляційних втрат.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вище встановлено господарським судом між сторонами укладений договір поставки, згідно з яким позивач зобовязався передати відповідачу товар, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити товар протягом 30 банківських днів з дня отримання товару. При цьому, днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками накладної (залізничної накладної) та акту прийому-передачі на отримання товару.

Враховуючи дати підписання сторонами актів приймання-передачі вугільної продукції за лютий 2017р., березень 2017р., граничним строком оплати відповідачем вартості поставленої вугільної продукції за актами приймання-передачі вугільної продукції №2 від 13.03.2017р., №3 від 13.03.2017р., №4 від 13.03.2017р., №5 від 13.03.2017р., №6 від 13.03.2017р., №7 від 13.03.2017р. є 25.04.2017р., за актом приймання-передачі вугільної продукції №1 від 10.03.2017р. 24.04.2017р. за актом приймання-передачі вугільної продукції б/н від 17.03.2017р. 03.05.2017р.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Між тим, вищевстановлені обставини справи свідчать, що відповідач не виконав зобовязання щодо повної оплати поставленого позивачем товару як у встановлений договором строк, так і на момент ухвалення даного рішення, внаслідок чого борг відповідача складає 2 863 984,50 грн.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення 2 863 984,50 грн. основного боргу, а отже і про їх задоволення.

Водночас, згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір 3% річних за загальний період з 24.04.2017р. по 15.01.2018р. становить 62 634 грн. перевірений господарським судом та встановлено, що позивачем помилково визначено початкову дату прострочення за актами приймання-передачі вугільної продукції №1 від 10.03.2017р., №2 від 13.03.2017р., №3 від 13.03.2017р., №4 від 13.03.2017р., №5 від 13.03.2017р., №6 від 13.03.2017р., б/н від 17.03.2017р., позивачем помилково включено до періоду нарахування день фактичної сплати заборгованості. Крім того, вказаний розрахунок виконаний позивачем з арифметичними помилками.

Тому, господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначеного періоду нарахування, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, здійснений розрахунок 3% річних та встановлено, що за загальний період з 25.04.2017р. по 15.01.2018р. розмір 3% річних становить 62 515,98 грн., що підлягає стягненню з відповідача.

Розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір інфляційних втрат за загальний період квітень 2017р. - грудень 2017р. становить 246 420,24 грн. перевірений господарським судом та встановлено, що позивачем помилково здійснено нарахування інфляційних втрат починаючи з місяця виникнення заборгованості.

Тому, господарським судом самостійно здійснено розрахунок інфляційних втрат, згідно з яким сума інфляційних втрат за загальний період травень 2017р. - грудень 2017р., становить 206 276,72 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання.

Вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з вимогами ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу положень ст. ст. 1, 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Умовами п. 9.2 укладеного між сторонами договору передбачено, що у разі порушення строків оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення.

Розрахунок пені, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір пені за загальний період з 24.04.2017р. 15.01.2018р. становить 354 654,83 грн. перевірений господарським судом та встановлено, що позивачем помилково визначено початкову дату прострочення за актами приймання-передачі вугільної продукції №1 від 10.03.2017р., №2 від 13.03.2017р., №3 від 13.03.2017р., №4 від 13.03.2017р., №5 від 13.03.2017р., №6 від 13.03.2017р., б/н від 17.03.2017р., позивачем помилково включено до періоду нарахування день фактичної сплати заборгованості та вказаний розрахунок здійснено без врахування положень ч.6 ст. 232 ГК України.

Тому, господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначеного періоду нарахування, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, із врахуванням положень ч.6 ст.232 ГК України, здійснений розрахунок пені та встановлено, що за загальний період з 25.04.2017р. по 04.11.2017р. розмір пені становить 172 878,47 грн., що підлягає стягненню з відповідача.

При цьому, господарський суд виходив саме з визначеного позивачем порядку зарахування здійсненої відповідачем оплати у розмірі 50 000 грн. - в рахунок часткового погашення боргу за актами приймання-передачі вугільної продукції №7 від 13.03.2017р. та б/н від 17.03.2017р., проти якого і не заперечував відповідач.

Посилання відповідача на наявність відкритого кримінального провадження не прийняті господарським судом до уваги з огляду на те, що факт постачання позивачем неякісного вугілля у визначеному законом порядку не встановлений. Водночас, видаткові накладні та акти приймання передачі вугільної продукції підписані відповідачем без зауважень та заперечень, жодних претензій щодо якості вугілля при його прийнятті відповідачем не заявлено, вугілля не поверталось та двосторонні акти не складались в порядку п. п. 2.3, 3.2 договору.

Посилання відповідача щодо строків поставки товару не прийняті господарським судом до уваги з огляду на не зазначення відповідачем яким чином такі посилання впливають на обставини справи, та, відповідно, на зобовязання з оплати товару. Водночас, господарським судом не встановлено порушення позивачем строків поставки товару з огляду на кількість вугілля, яке поставлено на виконання відповідних заявок відповідача до 20.02.2017р., до 02.03.2016р., до 23.03.2017р., дати прийняття товару до перевезення згідно залізничних та товарно транспортної накладних, п. 4.1 договору та п. 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000р. Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач підтверджує дати відвантаження товару, які зазначені у вказаних документах. При цьому, як посилається позивач та що не заперечується відповідачем, підписання останнім актів приймання передачі вугільної продукції у пізніші дати повязано лише з тривалим їх оформленням з боку відповідача.

На підставі ст.129 ГПК України судові витрати щодо сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного підприємства «Ліга Групп» задовольнити частково.

2 Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22, ) на користь Приватного підприємства «Ліга Групп» (84122, Донецька обл., м. Словянськ, вул. Свободи, 13, ) основний борг в розмірі 2 863 984 (два мільйони вісімсот шістдесят три тисячі девятсот вісімдесят чотири) грн. 50 коп., інфляційні втрати в розмірі 206 276 (двісті шість тисяч двісті сімдесят шість) грн. 72 коп., 3% річних в розмірі 62 515 (шістдесят дві тисячі пятсот пятнадцять) грн. 98 коп., пеню в розмірі 172 878 (сто сімдесят дві тисячі вісімсот сімдесят вісім) грн. 47 коп., судовий збір в розмірі 49 584 (сорок девять тисяч пятсот вісімдесят чотири) грн. 83 коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 16 березня 2018р.

Суддя Л.В. Ніколаєва