ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.05.2018 Справа № 920/256/18
м. Суми

За позовом Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Суми

до відповідача Фізичної особи-підприємця Федорець Олени Михайлівни, м.Кролевець Сумської області

про стягнення 2 446 грн. 00 коп.

Суддя В.Л.Котельницька

за участю представників сторін:

від позивача - Нагорний О.П. (довіреність № 4 від 09.02.2018),

від відповідача - не прибув,

при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М.

Суть спору: позивач відповідно до вимог позовної заяви просить суд стягнути з відповідача штраф за порушення конкурентного законодавства у розмірі 1223,00 грн. та пеню у розмірі 1223,00 грн. до загального фонду Державного бюджету України на рахунки, відкриті в Управліннях Державної казначейської служби України за місцем знаходження платника податків за кодом бюджетної класифікації доходів 21081100, а також покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

Присутній у судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов у повному обсязі.

Відповідач відзиву на позов чи будь-яких інших клопотань до суду не подав, його представник у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (з урахуванням факту повернення на адресу суду ухвали про відкриття провадження у справі з відміткою «за закінченням терміну зберігання», направленої відповідачеві за адресою: 41300, АДРЕСА_1, яка збігається із адресою місця проживання відповідача згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву на позов у встановлений строк та неповідомлення причин такого неподання.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача на підставі п. 1 ч. 3 зазначеної статті.

У підготовчому засіданні 10.05.2018 судом розглянуті питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу.

Представник позивача у підготовчому засіданні 10.05.2018 зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, повідомив про всі обставини справи, які відомі позивачу, надав докази, на які посилається у позові. Судом з'ясовано розмір судових витрат. Додаткових заяв та клопотань представник позивача не має.

За приписами ст. 185 ГПК України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Суд з'ясовує думку сторін щодо дати призначення судового засідання для розгляду справи по суті.

Судом з'ясовано всі питання, які підлягають вирішенню під час підготовчого засідання, а тому, відповідно до ч.6 ст. 183 ГПК України, суд за письмовою згодою позивача закінчує підготовче засідання та розпочинає розгляд справи по суті у судовому засіданні 10.05.2018, про що судом постановлено протокольну ухвалу, яку відповідно до ч. 5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

Рішенням адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2017 № 3 у справі №02-06/16-2016 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу» було:

1) визнано, що фізична особа-підприємець Федорець Олена Михайлівна (відповідач у справі) відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» займала монопольне (домінуюче) становище із часткою 100 відсотків на:

- ринку послуг з перевезення пасажирів на постійних міських маршрутах транспортом загального користування в межах міського автобусного маршруту загального користування №2 у м. Кролевець у 2014 - 2015 роках;

- ринку послуг з перевезення пасажирів на постійних міських маршрутах транспортом загального користування в межах міського автобусного маршруту загального користування №4 у м. Кролевець у 2014 - 2015 роках.

2) визнано, що дії фізичної особи-підприємця Федорець Олени Михайлівни (відповідача), які полягають у недотриманні порядку розрахунку тарифів на послуги з перевезення пасажирів, визначеного Методикою розрахунку тарифів на послуги пасажирського автомобільного транспорту, затвердженою Міністерством транспорту та зв'язку України наказом від 17.11.2009 №1175, при зверненні до регулятора щодо підвищення тарифів на послуги з перевезення пасажирів на постійних міських маршрутах загального користування №№ 2,4 у м. Кролевець у квітні 2014 року, у неподанні, всупереч зазначеній Методиці, розрахунків розміру тарифів в обґрунтування пропозиції щодо підвищення тарифів на послуги з перевезення пасажирів на постійних міських маршрутах загального користування №№ 2,4 у м. Кролевець, направленій регулятору у лютому 2015 року, є порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з перевезення пасажирів на постійних міських маршрутах транспортом загального користування №№ 2, 4 у м. Кролевець, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

3) відповідно до статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накладено на фізичну особу-підприємця Федорець Олену Михайлівну (відповідача у справі) штраф у розмірі 1223,00 грн.

У рішенні також зазначено, що штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання цього рішення. Також зазначено, що рішення може бути оскаржене до господарського суду Сумської області у двомісячний строк з дня його одержання.

Копія рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2017 № 3 була направлена на адресу ФОП Федорець О.М. (41300, АДРЕСА_1) з супровідним листом №02-06/1217 від 05.07.2017. Однак, дане рішення не було вручено відповідачеві, оскільки поштове відправлення було повернуто на адресу позивача відділенням поштового зв'язку з відміткою «За закінченням терміну зберігання».

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб'єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України «Голос України», газета Кабінету Міністрів України «Урядовий кур'єр», «Офіційний вісник України», друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Матеріали справи містять докази, що позивачем у зв'язку з неможливістю надсилання копії рішення на відому поштову адресу відповідача, на виконання вимог вищезазначеної статті, була оприлюднена інформація про прийняте рішення в офіційному друкованому виданні - газеті «Сумщина» від 24.08.2017 № 34(20347) (копія витягу з випуску долучена до матеріалів судової справи).

Виходячи з вищенаведеного, рішення вважається врученим відповідачу 04.09.2017.

Згідно ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що рішення та розпорядження Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» суб'єкти господарювання, на яких накладено штраф, сплачують його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладання штрафу.

Таким чином, термін сплати штрафу відповідачем закінчився 04.11.2017.

Станом на вказану дату штраф відповідачем сплачений не був.

У зв'язку із несплатою у зазначений строк суми штрафу відповідачеві відповідно до вимог антимонопольного законодавства (ч.5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції») була нарахована пеня у розмірі 1223 грн. 00 коп.

Згідно статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» відповідач має право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідач наданим йому правом щодо оскарження рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2017 № 3 не скористався, рішення про накладення штрафу не оскаржив.

У відповідності з положеннями пунктів 2, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №15 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» у застосуванні згаданого припису ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а також ч. 2 ст. 47 цього Закону господарським судам слід враховувати, що за цими приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів. Аналогічним чином вирішується й питання щодо строків оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України, прийнятих у справах про недобросовісну конкуренцію.

Конкурентне законодавство не ставить застосування передбаченої ним відповідальності за порушення цього законодавства у залежність від наявності у суб'єкта господарювання вини в будь-якій формі.

Згідно з пунктом 20.1 вищезазначеної Постанови Закон України «Про захист економічної конкуренції» не містить норм, які надавали б господарському суду право зменшувати розмір (а відтак і суму) стягуваних штрафу та/або пені (у разі їх правомірного нарахування).

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №15 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» вирішуючи спори, пов'язані із зобов'язанням виконати рішення Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення або про стягнення коштів (штрафу, пені) на підставі такого рішення, господарським судам необхідно мати на увазі, що сам по собі факт неоскарження рішення особою, якої воно стосується, не є безумовним свідченням законності відповідного акта державного органу. Тобто для того, щоб дійти висновку про обов'язковість виконання рішення Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення, господарському суду потрібно досліджувати це рішення на предмет його відповідності вимогам законодавства, якщо така відповідність заперечується іншою стороною у справі. Господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення (заявника, відповідача, третьої особи в розумінні статті 39 Закону України «Про захист економічної конкуренції»), з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених частиною другою статті 47 та частиною першою статті 60 названого Закону, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акта державного органу, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.

Згідно з ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу.

Пункт 22 Постанови Пленуму ВГСУ № 15 від 26.12.2011 наголошує, що нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною п'ятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», має обов'язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв'язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 ГК України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу. Тому під час таких нарахування та стягнення не застосовуються строки, про які йдеться у статті 250 названого Кодексу

За змістом статті 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом були перевірені у судовому засіданні розрахунки позивача.

Відповідач наданим йому правом на участь у судових засіданнях не скористався, доказів неправомірності позовних вимог суду не надав. Відтак, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 1223 грн. 00 коп. штрафу, та також 1223 грн. 00 коп. пені, нарахованої за несвоєчасну сплату штрафу, є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 185, 231-233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Федорець Олени Михайлівни (41300, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) 1223 грн. 00 коп. штрафу, накладеного рішенням адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2017 №3 та 1223 грн. 00 коп. пені, нарахованої відповідно до частини п'ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за прострочення сплати штрафу, із зарахуванням зазначеної суми до Державного бюджету України на рахунки, відкриті в управліннях Державної казначейської служби України за місцем знаходження платника податків за кодом бюджетної класифікації доходів бюджету 21081100 (символ звітності 106).

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Федорець Олени Михайлівни (41300, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) на користь Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (40035, м. Суми, вул. Харківська, 30/1; ) 1762 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору, сплаченого за подання позову.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне рішення складено 11.05.2018.

Суддя В.Л.Котельницька