ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.05.2018 Справа №905/594/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Мунтяну Ю.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, , в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області, ,

до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська», с.Сергіївка Покровського району Донецької області, ,

про стягнення 20300,00 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: не зявився;

від відповідач: не зявився,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №2022/251 від 27.03.2018р. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська», с.Сергіївка Покровського району Донецької області, про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у перевізному документі у розмірі 20300,00 грн. на підставі положень Статуту залізниць України.

Ухвалою суду від 02.04.2018р. даний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/594/18; визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначене на 02.05.2018р.; встановлено строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову до 16.04.2018р., але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; явка представників сторін обовязковою не визнавалась.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до комерційного акту №482803/401 від 04.12.2017р. в ході контрольної перевірки маси вантажу на станції Авдіївка Донецької залізниці у напіввагонах №56316839, №52226453 виявлена різниця у дійсній вазі та зазначеній відповідачем у залізничній накладній №53184313, а отже неправильно вказано останнім дані вантажу, внаслідок чого виникли підстави для нарахування штрафу.

На підтвердження викладених обставин позивач надав у копіях: залізнична накладна №53184313 (дата відправки 02.12.2017р.), комерційний акт №482803/401 від 04.12.2017р., замовлення станції на переважування вагонів від 04.12.2017р., виписка з книги контрольних переважувань від 04.12.2017р., технічний паспорт засобу вимірювальної техніки №0380 від 02.04.2013р., довіреність на представника позивача, документ у підтвердження правового статусу регіонального філії підприємства.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.4, 12, 42, 46, 162, 163 Господарського процесуального кодексу України, ст.908 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 5, 6, 23, 24, 118, 122 Статуту залізниць України, ст.307 Господарського кодексу України, п.5.5 Правил перевезення вантажів, п.2.1 Правил оформлення перевізних документів.

18.04.2018р. від відповідача отримано клопотання №515-1 від 16.04.2018р. про відкладення розгляду справи, у звязку із витребуванням у вантажоотримувача документів, необхідних для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача у судове засідання 02.05.2018р. не зявився.

Представник відповідача у судове засідання 02.05.2018р. не зявився.

Відповідно до ч.1 ст.252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

За змістом ч.4 ст.252 Господарського процесуального кодексу України перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

Відзив суду не представлено.

Згідно ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таке клопотання суду не заявлено.

Частиною 8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Сторони у судове засідання не викликались.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст.248 Господарського процесуального кодексу України).

За умов ч.1 ст.216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Як зазначено в ч.1, ч.2 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

При цьому, основною умовою для відкладення розгляду справи є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, забезпечення з боку суду можливості відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку), зокрема, відзиву та відповідних доказів до суду, невиконання даного процесуального обовязку учасником процесу та недоведеність поважності причин його невиконання у встановлений судом строк, а також беручи до уваги наявні у справі матеріали, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір у цьому судовому засіданні, відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на таке, у задоволенні клопотання відповідача №515-1 від 16.04.2018р. про відкладення розгляду справи відмовлено судом.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

У грудні 2017р. на адресу ПАТ «Авдіївський КХЗ», м.Авдіївка Донецької області, зі станції Удачна Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці відбулось відвантаження за залізничною накладною №53184313 (дата відправки 02.12.2017р.), зокрема, у напіввагонах №56316839, №52226453 вантажу насипом концентрат вугільний, марка «К», група «К1».

При оформленні зазначеної залізничної накладної №53184313 відповідачем вказано маси вантажу: у вагоні №56316839 нетто 69700 кг., у вагоні №52226453 нетто 69900кг.

Як свідчить розділ 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах, у русі, max 150 т., заводський №ВВЭТ-150№071201300ВВЭТ-150№088.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На станції призначення Авдіївка Донецької залізниці було проведено контрольну перевірку маси вантажу на підставі заявки вантажоодержувача відповідно до ст.52 Статуту залізниць України, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагонах №56316839, №52226453 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній №53184313.

За результатами контрольної перевірки станцією Авдіївка Донецької залізниці складено комерційний акт №482803/401 від 04.12.2017р., відповідно до якого за результатами переважування вагонів №56316839 та №52226453 на справних 100-т електронних вагах вантажоодержувача №0380, приписаних до залізниці, виявлено, що при переважуванні у вагоні №56316839 вага брутто складає 90850кг., тара - 23300 кг., нетто 67550 кг., що менше документа на 2150 кг.; у вагоні №52226453 вага брутто 91150 кг., тара 23000 кг., нетто 68150 кг., що менше документа на 1750 кг.

У розділі «Д» комерційного акту також відображено, що вантаж прибув в справних вагонах: люка та двері закриті, течі вантажу немає. Навантаження в вагонах нижче рівня бортів на 10 см., без виїмок і поглиблень, маркування катком-ущільнювачем і поперечними смугами 1,5 2,0м., плівкою проти видування не покривалась. Переважування вантажу здійснювали: ДС ОСОБА_1, комерційний агент ОСОБА_2, прийомоздавач ПАТ «АКХЗ» ОСОБА_3 При повторному переважуванні в присутності зазначених осіб недостача вантажу підтвердилася. Зав. вантажним двором за штатним розкладом немає.

Акт підписано ДС ОСОБА_1, комерційним агентом ОСОБА_2, інженером ОСОБА_4, прийомоздавачем ПАТ «АКХЗ» ОСОБА_3

Згідно технічного паспорту №0380 від 02.04.2013р. вагонних ваг станції Авдіївка Донецької залізниці, відміткою у паспорті підтверджено, що повірені 10.04.2017р., остання огляд-перевірка ваг здійснена 13.10.2017р.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт №482803/401 від 04.12.2017р. підписаний належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000р., а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи Маса вантажу, визначена відправником, кг та Спосіб визначення маси заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1 ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №53184313, засвідчено належним доказом комерційним актом №482803/401 від 04.12.2017р.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Між тим, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надані жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті, або що спростовують вищевикладені обставини.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до п.6.1 роз`яснення Перзидії Вищого господарського суду України №04-5/601 від 29.05.2002р. Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею стаття 122 Статуту встановлює, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. У розгляді справ про стягнення цього штрафу господарським судам слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями.

Тобто, чинне законодавство України повязує застосування до вантажовідправника наслідків встановлених ст.118 Статуту залізниць України із фактом неправильного зазначення певних відомостей у накладній, зокрема, маси вантажу.

Враховуючи дане, предметом дослідження є встановлення такого порушення.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей у перевізному документі фактичній масі вантажу у спірних вагонах, відповідачем суду не надано.

Відтак, судом встановлено наявність підстав для застосування відповідальності, передбаченої вищеозначеним нормативним актом.

Окрім того, при застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі провізної плати.

Позивачем нараховано та предявлено до стягнення з відповідача штраф в сумі 20300,00 грн., що розраховано за кожним вагоном із провізної плати у розмірі 2030,00 грн.

Одночасно суд не погоджується із даним, оскільки за аналізом ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України, п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, відповідальність у вигляді штрафу встановлена за сам факт неправильного зазначення певних відомостей у накладній, незалежно від кількості допущених порушень у ній при складанні.

Відтак, відповідачем допущено невірне вказання маси вантажу у графі 24 "маса вантажу, зазначена відправником" залізничної накладної №53184313, і неправильно вказано саме цю відомість, тому виходити із її (маси) складових є безпідставним.

Розмір провізної плати, згідно наданого суду перевізного документа, визначений у сумі 2030,00грн.

З огляду на таке, штраф за допущене порушення у накладній №53184313 у п'ятикратному розмірі провізної плати дорівнює сумі 10150,00 грн., виходячи із провізної плати 2030,00 грн.

З огляду на таке, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська», с.Сергіївка Покровського району Донецької області, підлягають задоволенню частково, у сумі 10150,00 грн.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-81, 86, 129, 165, 202, 233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман Донецької області, до Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська, с.Сергіївка Покровського району Донецької області, про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 20300,00 грн., задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська (85333, Донецька область, Покровський район, с.Сергіївка (Сергіївська с/р), провулок Верхній, б.44, , банківські реквізити не зазначено) на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ), в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (84404, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, буд.22, , банківські реквізити не вказано) штраф у розмірі 10150,00 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 881,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. В судовому засіданні 02.05.2018р. ухвалено рішення (вступна та резолютивна частини рішення).

6. Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

7. Повний текст рішення складено та підписано 07.05.2018р.

Суддя О.В. Кротінова