ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.05.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/217/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фрич М.М., секретар судового засідання Вакалюк А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування",

АДРЕСА_1, 01004

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька"

вул. Василіянок, буд. 22, м. Івано-Франківськ, 76019

про стягнення страхового відшкодування в сумі 29758,78 грн.

Представники сторін не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" подало позов до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування в сумі 29758,78 грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 23.03.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження і призначено розгляд справи по суті на 19.04.2018 року.

В судовому засіданні 19.04.2018 року відкладено розгляд справи на 03.05.2018 року.

Позиція позивача.

Відповідно до умов договору страхування ТДВ "Експрес Страхування" здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 28 067, 22 грн відповідно до платіжного доручення від 27.04.2017 року №ЦО01058.

З посиланням на ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" позивач вказав, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

З посиланням на ст. 1191 ЦК України позивач вказав, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Крім того, за словами позивача, оскільки відповідач не виплатив страхове відшкодування у встановлений Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 90-денний строк - має місце прострочення грошового зобов'язання з 03.10.2017 року. З огляду на викладене, позивачем нараховано 1313, 23 грн інфляційних втрат та 378, 33 грн 3% річних.

Заперечення відповідача.

03.05.2018 року від позивача по справі надійшов відзив на позовну заяву вих.№549 від 02.05.2018 року (вх.№7004/18 від 03.05.2018). У своєму відзиві відповідач вказує на те, що платіжним дорученням №11098 від 02.05.2018 року відповідач виплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 28 067 грн 22 к. і просить в цій частині закрити провадження у справі. Щодо інфляційних втрат та 3% річних відповідач вказав, що такі вимоги суперечать договору про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Заяви, клопотання.

17.04.2018 року від позивача поступило клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (вх.№6122/18 від 17.042018).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

19.01.2017 року між ТДВ "Експрес Страхування" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №209.17.2340650 (а.с.23).

Об'єктом страхування є транспортний засіб Audi/Q3, державний номер НОМЕР_1.

23.04.2017 року по вул. Київська, 21 у м. Обухів Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода - водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем LDV 200, державний номер НОМЕР_2 допустив зіткнення з автомобілем Audi/Q3, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до довідки №141879 про дорожньо-транспортну пригоду - ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху (а.с.30).

Вказана обставина підтверджується також постановою Обухівського районного суду від 03.05.2017 року (а.с.31).

Відповідно до витягу з полісу АК 2391292 цивільно-правова відповідальність особи, винної у вчиненні ДТП, застрахована в ПрАТ "СК "Галицька", страхувальник - ОСОБА_3 (а.с.49).

Відповідно до п.3.3 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів одним з страхових випадків є дорожньо-транспортна пригода - пошкодження та/або знищення застрахованого ТЗ та/або додаткового обладнання внаслідок події, що сталася під час руху застрахованого ТЗ або іншого ТЗ - учасника події, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Відповідно до п.9.8. договору розмір завданих збитків визначається та страхове відшкодування виплачується страховиком на підставі, зокрема, акту товарознавчої експертизи (висновку експертного дослідження з оцінки ТЗ), проведеної експертом-товарознавцем (суб'єктом оціночної діяльності).

Відповідно до звіту №1730 про оцінку КТЗ Audi Q3 державний номер НОМЕР_1 від 08.05.2017 року, складеного оцінювачем ОСОБА_4 - вартість відновлюваного ремонту КТЗ Audi Q3 державний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП складає 28 093 грн 23 к (а.с.32).

Відповідно до ремонтної калькуляції від 06.05.2017 року - вартість відновлюваного ремонту складає 28 093 грн 23 к. (а.с.37).

Відповідно до платіжного доручення №ЦО01058 від 27.04.2017 року позивачем перераховано 28 067 грн 22 к. страхового відшкодування (а.с.48).

Оцінка аргументів учасників справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову та норми права, застосовані судом.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 28 067 грн 22 к. страхового відшкодування, слід вказати таке.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною першою та пунктом 1 частини другої ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У даному випадку існує основне зобов'язання між страхувальником або вигодонабувачем, з одного боку, і особою , відповідальною за збитки , - з іншого. Однак, тут відбувається зміна осіб у зобов'язанні шляхом переходу прав кредитора до іншої особи на підставі закону: страховик заміняє собою страхувальника в його вимогах до особи, відповідальної за збитки. Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Перехід прав страхувальника до страховика після виплати страхового відшкодування здійснюється на підставі договору, за яким страхувальник передає свої права страховику і приймає на себе зобов'язання сприяти останньому в здійсненні його суброгаційних прав . Страхувальник передає свої права на добровільній основі. При цьому права вимоги передаються в тім же обсязі, в якому вони могли б бути здійснені самим страхувальником.

Право вимоги переходить до страховика в межах виплаченої суми страхового відшкодування. Отже страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регламентується Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до положень п.2.1 ст.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Зокрема відшкодування вартості пошкодженого майна на суму заявлених вимог має бути підтверджено у визначеному законом порядку, а саме відповідно до вимог абзацу десятого ч. 2 ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З врахуванням викладеного страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зобов'язаний відшкодувати завдані застрахованим транспортним засобам збитки, пов'язані з відновлюваним ремонтом, лише з урахуванням зносу.

Суд дослідивши подані позивачем докази, визнав їх належними доказами в розумінні статей Господарського процесуального кодексу України (надалі за текстом - ГПК України). На підставі цих доказів з урахуванням обставин по справі та діючого законодавства суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 28 067 грн 22 к.

В додаток до відзиву на позовну заяву відповідач подав суду платіжне доручення №11098 від 02.05.2018 року про сплату страхового відшкодування в розмірі 28 067 грн 22 к.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В спірному випадку, враховуючи сплату відповідачем страхового відшкодування в розмірі 28 067 грн 22 к., є всі підстави вважати, що спір припинив своє існування в цій частині позовних вимог, а відтак провадження у справі в частині стягнення 28 067 грн 22 к. підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 1313 грн 23 к. інфляційних втрат та 378 грн 33 к. 3 % річних слід вказати таке.

Проценти, неустойка виплачуються страховиком через несвоєчасне виконання ним власного зобов'язання перед страхувальником (стаття 992 ЦК) і не можуть бути стягнуті у порядку суброгації з особи, винної в завданні шкоди. Також у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику.

Таким чином, враховуючи, що в спірному випадку має місце стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації, доводи позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних є необґрунтованими, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у разі закриття (припинення) провадження у справі, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись ч.1 ст. 22, ст. 979, ч.1 ст. 988, ст. 993 Цивільного кодексу України, п.2.1 ст.2, п.22.1 ст.22, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 73, 86, 123, 231, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" /01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2, / до Приватного акціонерного товариства страхова компанія "Галицька" /76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, буд. 22, / в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 28 067 грн 22 к. - закрити.

В позові Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" /01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2, / до Приватного акціонерного товариства страхова компанія "Галицька" /76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, буд. 22, / в частині стягнення 1 313 грн 23 к. інфляційних втрат та 378 грн 33 к. 3% річних - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.05.2018

Суддя Фрич М.М.