ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/7627/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Шевченко Н.А.,

розглянувши касаційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2017 у справі

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Фізичної особи - підприємця Богослової Світлани Миколаївни про визнання укладеним договору на постачання теплової енергії № 11549 від 07.06.2017,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явилися,

від відповідача - Богослова С.М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У липні 2017р. Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - КПТМ "Криворіжтепломережа") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Фізичної особи - підприємця Богослової Світлани Миколаївни (далі - ФОП Богослова С.М.) про визнання укладеним договору на постачання теплової енергії від 07.06.2017 № 11549.

Позовні вимоги обґрунтовані обов'язковістю укладення такого договору та посиланням на статті 1, 19, 21, 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", статті 630, 631, 642 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статтю 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та положення Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення".

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2017 (суддя Фещенко Ю.В.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що на час звернення позивача до суду, як і станом на момент надіслання пропозиції про укладення спірного договору на постачання теплової енергії від 07.06.2017 № 11549 постачання теплової енергії у приміщення загальною площею 88,6 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке належить відповідачу на праві власності, здійснювалосяь на підставі договору на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари від 01.10.2006 № 4922, укладеного між КПТМ "Криворіжтепломережа" та ПАТ "Креді Агріколь Банк", а тому порушеного права позивача на час подання позовної заяви не існувало, що виключає можливість задоволення позовних вимог щодо визнання укладеним договору на постачання теплової енергії № 11549 від 07.06.2017.

Постановою колегії суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 у складі: Чередка А.Є., Верхогляд Т.А., Коваль Л.А. рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова мотивована тим, що у відповідача у даних правовідносинах є обов'язок укласти з позивачем договір на надання житлово-комунальних послуг і він повинен відповідати формі та змісту (умови) типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 № 933). Проте, позивач звернувся до відповідача з проектом договору купівлі-продажу теплової енергії, обов'язок щодо укладення якого між сторонами у даній справі відсутній.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

КПТМ "Криворіжтепломережа" у касаційній скарзі просить судові рішення у справі скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема, статей 16, 630 ЦК України, а також неправильністю висновків суду апеляційної інстанції про те, що в даному випадку має укладатись договір на надання житлово-комунальних послуг. При цьому заявник наголошує, що укладення договору купівлі-продажу теплової енергії має юридично обов'язкове значення в силу актів цивільного законодавства і є обов'язковим для сторін.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

ФОП Богослова С.М. у відзиві просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій залишити без змін. Заявник зазначає, що у позивача відсутні законні підстави для звернення з вимогою про визнання укладеним спірного договору з власником нежитлового приміщення, в той час як споживачем комунальних послуг є ПАТ "Креді Агріколь Банк"; нормативно-правові акти не містять положень, які визначають, що комунальні послуги, зокрема, послуги з централізованого опалення, можуть надаватися виключно населенню, яке перебуває в багатоквартирних будинках.

Відповідач у судовому засіданні заперечила проти задоволення касаційної скарги.

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Переглянувши у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи судові рішення, враховуючи визначені ГПК України межі такого перегляду, суд касаційної інстанції виходить із наступного.

Судами при розгляді справи встановлено, що КПТМ "Криворіжтепломережа" є теплогенеруючою та теплопостачальною організацією в розумінні статті 1 Закону України "Про теплопостачання" як суб'єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Листом від 07.06.2017 за № 2726/13 КПТМ "Криворіжтепломережа" на адресу ФОП Богослової С.М. було направлено два примірники договору на постачання теплової енергії від 07.06.2017 № 11549, які позивач просив розглянути та підписати.

На вказаний лист ФОП Богословою С.М. надано відповідь від 26.06.2017, в якому остання відмовилась від укладання договору з підстав того, що належне їй нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться в оренді у ПАТ "Креді Агріколь Банк", який і є споживачем послуг з теплопостачання та має відповідний договір з КПТМ "Криворіжтепломережа".

Відмова відповідача від укладення з позивачем договору на постачання теплової енергії сала причиною звернення позивача з даним позовом.

Судами також встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 17373286 від 05.02.2014 власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування АЕЕ № 700606 від 05.11.2001, є Богослова Світлана Миколаївна.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, ФОП Богословою С.М. передано в оренду ПАТ "Креді Агріколь Банк" на підставі договорів оренди нежитлового приміщення № 1/1 та № 1/2 від 23.06.2014.

При цьому, пункти 6.5. договорів оренди № 1/1 та № 1/2 від 23.06.2014 мають ідентичний зміст та передбачають, що орендар на весь термін оренди укладає договори з комунальними та експлуатаційними організаціями, та несе повну відповідальність за своєчасність оплати комунальних послуг, які надані зазначеними підприємствами. Під оплатою комунальних послуг в договорі сторони розуміють вартість спожитої орендарем тепло- та електроенергії, газу (за наявності), води та каналізації, а також вартість усіх експлуатаційних витрат (прибирання території загального користування, вивіз сміття).

У пунктах 5.2.2. договорів оренди № 1/1 та № 1/2 від 23.06.2014, які також мають ідентичний зміст, орендар зобов'язався вчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, встановлену договором, та плату за комунальні послуги відповідно до умов договору.

Спірне нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, перебуває в оренді у ПАТ "Креді Агріколь Банк" по 31.04.2020 включно.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 275 ГК України відпуск енергії (електричної енергії, пару, гарячої і перегрітої води) без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Укладання договору на постачання теплової енергії передбачено і статтями 24-25 Закону України "Про теплопостачання" та є обов'язковим для сторін на підставі закону. Так, приписами статті 25 цього Закону визначено, що теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами, водночас приписами статті 24 Закону встановлено, що своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основними обов'язками споживача теплової енергії.

Згідно з пунктами 4 та 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Таким чином, договір купівлі - продажу теплової енергії між сторонами має бути укладено.

Як зазначалось вище, спірне нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, перебуває в оренді у Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" по 31.04.2020 включно.

При цьому, 01.10.2006 між КПТМ "Криворіжтепломережа" (постачальник) та Акціонерним товариством "Індустріально-експортний банк" (споживач) було укладено договір на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари № 4922 від 01.10.2006, відповідно до пункту 1.1. якого постачальник відпускає споживачу теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та у вигляді пари на технологічні потреби, а споживач сплачує за отриману теплову енергію за встановленим тарифом (цінами) в строки, передбачені договором.

Відповідно до Таблиці № 2 - "Дислокація об'єкту" до договору № 4922 від 01.10.2006, адресою об'єкту є: АДРЕСА_1.

Згідно з пунктом 6.1. вказаного договору, він діє з 01.10.2006 по 01.10.2007 та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заяви однієї із сторін про відмову від договору або його перегляду. При заяві однієї із сторін про розірвання договору за один місяць та відсутності заборгованості споживача договір може бути розірваний. При наявності заборгованості за споживачем, нарахування за договором припиняються, а договір вважається не розірваним до повного погашення заборгованості.

Листом № 31109/149 від 17.05.2011 було повідомлено позивача, що з 21.03.2011 Публічне акціонерне товариство "Індустріально-експортний банк" змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк"; ПАТ "Креді Агріколь Банк" є повним правонаступником ПАТ "Індекс-Банк" та відповідає за всіма видами його зобов'язаннями перед клієнтом і контрагентами; умови діючого договору № 4922 від 01.10.2006, що укладений між ПАТ "Індекс-Банк" та КП теплових мереж "Криворіжтепломережа" повністю зберігають свою юридичну силу.

Судом першої інстанції встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що на час звернення позивача до суду, як і станом на момент надіслання пропозиції про укладення спірного договору на постачання теплової енергії від 07.06.2017 № 11549 постачання теплової енергії у приміщення загальною площею 88,6 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке належить відповідачу на праві власності, здійснювалося на підставі договору на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари від 01.10.2006 № 4922.

Проте, звертаючись із даним позовом, позивач зазначав про необхідність укладення з відповідачем договору постачання теплової енергії.

Колегія суддів зазначає, що відповідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб передбачений законом або договором.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з огляду на приписи частини 1 статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2016 № 3477-IV, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Статтею 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В свою чергу, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, необхідність укладення договору має доводитись як підстава позовної вимоги, направленої на відновлення права. Проте за наявності діючого договору на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари від 01.10.2006 № 4922 порушеного права позивача на час подання позовної заяви не існувало, що виключає можливість задоволення позовних вимог щодо визнання укладеним договору на постачання теплової енергії № 11549 від 07.06.2017.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в позові з огляду на встановлені обставини справи, а саме відсутності порушеного права позивача.

Апеляційна інстанція на встановлення судом першої інстанції відсутності порушеного права позивача уваги не звернула та розглянула спір по суті.

Проте помилкові висновки апеляційної інстанції не призвели до прийняття неправильної по суті постанови щодо відмови в позові.

З огляду на викладене, рішення та постанова судів попередніх інстанцій про відмову в позові мають бути залишені без змін.

Судові витрати.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2017 у справі № 904/7627/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. Краснов

Судді: Г. Мачульський

І. Кушнір