ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.05.2018 м.Харків Справа № 905/523/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григор'євій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», Донецька область

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м.Лиман, Донецька область

про стягнення вартості нестачі вантажу у сумі 3780,11грн.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Головащенко Я.О. - за довіреністю від 01.11.17р.

Суть справи:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь, Донецька область звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м.Лиман, Донецька область про стягнення вартості нестачі вантажу у сумі 3780,11грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідачем не забезпечено збереження вантажу під час його перевезення, внаслідок чого була встановлена недостача вантажу, про що було складено комерційний акт №484809/324 від 17.04.2017р.

Згідно з протоколом автоматичного розподілу справ між суддями від 12.12.17р., сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/523/18.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.03.18р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/523/18, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 12.04.18р.

12.04.18р. до канцелярії суду представником відповідача наданий відзив на позовну заяву у якому заперечуючи проти позовних вимог, відповідач просить суд у відмовити у задоволені позову.

У судове засідання 08.05.18р. представник позивача не з'явився, про місце, час та дату слухання справи позивач був повідомлений належним чином.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що позивач протягом розгляду справи у судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, суд вважає за необхідне розглянути спір по суті за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

встановив:

15.04.2017р. зі станції Авдіївка Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажовідправник) поставлено у власність ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» (вантажоодержувач) згідно залізничної накладної №49509144 вантаж - вугілля, кокс доменний, вологий.

Згідно залізничної накладної №49509144 від 15.04.2017р. у вагоні №60729209 маса вантажу становить - 40550 кг.

Як свідчить розділ 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах (150 т).

17.04.2017р. вагон №60729209 прибув на станцію Сартана Донецької залізниці. На підставі акту загальної форми №11185 від 16.04.2017р. на станції Сартана Донецької залізниці здійснено комісійне переважування вагону на справних 150-т вагах станції, повірених 09.09.2016р., за результатами якого був складений комерційний акт №484809/324 від 17.04.2017р., оригінал якого наявний в матеріалах справи.

Згідно до комерційного акту №484809/324 від 17.04.2017р., за документом зазначена вага: нетто 40550 кг, тара 23400 кг. При переваженні виявилось: брутто 62750 кг, нетто 39350 кг, тара з документів 23400 кг, що менше ваги у накладній на 1200 кг. Вагон зважувався двічі, результат не змінився. Вантаж прибув у справному вагоні, вагон бездвірний, течі вантажу немає. Погрузка шапкою, вище бортів 30-40см. Груз маркован поздовжньою борозною вапном. У вагоні над 5,6,7 люками виїмка 400смх150смх60см. Маркування в місці виїмки немає.

Комерційний акт з боку залізниці підписано належними особами.

Таким чином, комерційним актом №484809/324 від 17.04.2017р. встановлено, що нестача у вагоні №60729209 складає 1200 кг.

Позивач вважає, що недостача вантажу в спірних вагонах виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, та просить стягнути з відповідача збитки у вигляді нестачі у розмірі 3780,11 грн. (розрахунок вартості недостачі вантажу зроблено із врахуванням норми недостачі у розмірі 2% маси нетто вантажу).

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно п.2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України обумовлено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст.23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з незалежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що вантажоодержувачем за залізничною накладною №49509144 є саме ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» при цьому до позовної заяви додані накладна, комерційний акт і документи, що засвідчують кількість і вартість відправленого вантажу та його оплату.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч.1 ст.114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

В матеріалах справи наявний рахунок-фактура №91476971 від 15.04.2017р. та акт приймання-передачі №91476971 від 15.04.2017р. до договору №107/16Сб від 01.02.16р., що засвідчує передання ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», у тому числі, вантаж за залізничною накладною №49509144 від 15.04.2017р. на загальну суму до сплати 22993258,96грн. (в тому числі ПДВ 3832209,83грн.).

З огляду на вказане, суд приймає рахунок-фактуру №91476971 від 15.04.2017р. та акт приймання-передачі №91476971 від 15.04.2017р. до договору поставки №107/16Сб від 01.02.2016р., як документ відправника, який підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу у розумінні ч.1 ст.115 Статуту залізниць України.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2%.

Позивачем заявлена сума в розмірі 3780,11грн., визначена виходячи з того, що розмір недостачі природної втрати маси вантажу розраховано з урахуванням коефіцієнту 2%, тобто відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів.

Розрахунок фактичної недостачі вантажу здійснюється наступним чином:

За даними комерційного акту №484809/324, недостача складає 1200 кг.

маса нетто при відправленні 40550 кг;

норма недостачі 40550 кг х 2% = 811 кг;

фактична недостача 40550 кг - 39350 кг = 1200 кг;

вартість 1 тони з ПДВ становить 9717,52 грн.;

маса недостачі з урахуванням природних втрат: 1200 кг (маса недостачі) - 881 кг (норма недостачі) = 389 кг;

вартість нестачі вантажу становить 3780,11 грн. (0,389 т х 9717,52 грн.).

Таким чином, розрахунок збитків у вигляді нестачі складає 3780,11 грн.

Доводи відповідача, викладені у відзиві, про відсутність документального підтвердження понесення позивачем збитків у пред'явленому до стягнення розмірі спростовуються матеріалами справи та відхиляються судом з огляду на наступне.

Вказаний вантаж позивачем сплачений у повному обсязі, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка №02-222 від 15.02.2018 за підписом в.о. головного бухгалтера та скріплена печаткою підприємства.

Крім того, предметом розгляду даної справи є вимога позивача про стягнення з відповідача збитків у зв'язку із незбереженням останнім вантажу при перевезенні, тоді як здійснення оплати за поставку спірного вантажу не входить до предмету доказування у даній справі.

Відповідно до п. 2.7 роз'яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов'язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Суд також зазначає, що відповідно до ст.130 Статуту право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача повністю.

Керуючись ст.ст.12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 247, 252, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь, Донецька область до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», м.Лиман, Донецька область про стягнення вартості нестачі вантажу в сумі 3780,11грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Лепорського, буд.1, ) вартість нестачі вантажу в сумі 3780,11грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 1762,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 08.05.2018р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.05.2018р.

Суддя М.О. Лейба