ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2018р. Справа №914/2080/17

Господарський суд Львівської області у складі колегії суддів: судді Бортник О.Ю. (головуюча), суддів Рима Т.Я. та Стороженко О.Ф. за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго», м. Червоноград,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Укрзахідвуглебуд», м. Червоноград,

про стягнення 1097127,37 грн.

За участю представників:

від позивача - не з»явився,

від відповідача не з»явився.

Суть спору: Комунальне підприємства «Червоноградтеплокомуненерго», м. Червоноград, звернулось до господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укрзахідвуглебуд» Відокремлений структурний підрозділ «Шахтобудівельне управління № 2» 574275,52 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію за період з березня 2014 р. по січень 2017 р., 305555,4 грн. пені, 26281,81 трьох процентів річних, 191014,64 грн. інфляційних втрат. Позовні вимоги мотивовано невиконанням відповідачем умов Типового договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 606 від 4 січня 2011 р. з додатками, а також нормами ст.ст. 509, 526, 549-551, 625 ЦК України, ст.ст. 193, 230-232 ГК України.

Згодом позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог у справі № 914/2080/17, в якій він зменшує позовні вимоги до 767048,8 грн. заборгованості, пені, 3 % річних та інфляційних.

Відповідач у відзиві від 16.01.2018 р. на позовну заяву зазначає, що визнає невиконання зобов»язання перед позивачем на суму 477645,98 грн., не визнає суми штрафних санкцій, нарахованих позивачем, з підстав того, що відповідач відноситься до державного сектору економіки та просить від останніх його звільнити повністю, зобов»язати позивача сплатити суму судового збору до прийняття рішення у справі. При цьому відповідач вказує, що позивачем при нарахуванні штрафних санкцій порушено вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України, окремо наголошує суду на вимогах статті 256 ЦК України та цитує зміст ст. 258 ЦК України. Відповідач також вказує, що відповідно до п. 1.3. додатку до Договору позивач припиняє постачання теплової енергії споживачу у разі відсутності протягом 10 днів оплати теплової енергії у встановлені договором терміни. За таких обставин, на думку відповідача, в силу приписів абзацу 2 частини 3 статті 202 ЦК України односторонній правочин може створювати обов»язки лише для особи, яка його вчинила. Відповідач не визнає самостійне нарахування позивачем штрафних санкцій за попередні роки з підстав, встановлених ст.ст. 202, 256, 258 ЦК України, ст. 72 ЦПК України, п. 4.1.4. Договору та п. 1.3. додатку до Договору. Відповідач у відзиві також посилається на норми Закону України «Про виконавче провадження», Закону України № 4650-VІ, Закону України № 2864-14 «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», Закону України «Про приватизацію державного майна».

У заяві від 15 лютого 2018 р. № 02-04/124 відповідач повідомляє суд, що визнає невиконаним зобов»язання в сумі 477645,98 грн., не визнає суми нарахованих 96629,54 грн. з підстав, встановлених ст. 256 (Позовна давність) ЦК України, ст. 258 (Спеціальна позовна давність) ЦК України, а також з підстав нарахування штрафних санкцій з порушенням приписів ч. 6 ст. 232 ГК України. Крім цього, відповідач просить суд застосувати вимоги абз. 2 ч. 3 ст. 202 ЦК України, оскільки позивач, на його думку, всупереч вимогам п. 4.1.4. Договору та п. 1.3. Додатку до Договору не припинив постачання теплової енергії відповідачу в зв»язку з відсутністю оплати теплової енергії протягом 10 днів. Одночасно відповідач повідомляє суд, що Публічне акціонерне товариство «Укрзахідвуглебуд» перереєстроване у Приватне акціонерне товариство «Укрзахідвуглебуд» на підставі рішення Регіонального відділення Фонду державного майна України, а Відокремлений структурний підрозділ «Шахтобудівельне управління № 2» уже не наділений повноваженнями представляти юридичну особу ПрАТ «Укрзахідвуглебуд».

Відповідачем скеровано на адресу суду заяву від 26 січня 2018 р. про розгляд справи без присутності відповідача та лист від 01.03.2018 р. про направлення матеріалів.

Комунальне підприємство Червоноградтеплокомуненерго звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства Укрзахідвуглебуд Відокремленого структурного підрозділу Шахтобудівельне управління №2. Однак, у ході розгляду справи, на стадії підготовчого провадження, судом зясовано, що Публічне акціонерне товариство Укрзахідвуглебуд змінило повне найменування на Приватне акціонерне товариство Укрзахідвуглебуд. Вказане підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і відповідним записом, зробленим у ньому. Відокремлений структурний підрозділ Шахтобудівельне управління № 2 Приватного акціонерного товариства Укрзахідвуглебуд не є юридичною особою, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого на запит Господарського суду Львівської області від 29.01.2018р. Сторонами у справі не подано суду доказів того, що Відокремлений структурний підрозділ Шахтобудівельне управління №2 ПрАТ Укрзахідвуглебуд вправі представляти юридичну особу ПрАТ Укрзахідвуглебуд у суді в якості відповідача у справі. Ця обставина заперечується відповідачем у заяві за № 02-04/124 від 15 лютого 2018 р. про неможливість прибути в судове засідання. Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням, а за таких обставин й не є його реорганізацією. Тому суд дійшов висновку, що відповідачем у справі є Приватне акціонерне товариство Укрзахідвуглебуд.

Розгляд справи відкладався з підстав, наведених у наявних в матеріалах справи ухвалах суду. Ухвалою суду від 12.10.2017 р. відстрочено позивачу сплату судового збору за подання позову до прийняття рішення у справі. Ухвалою суду від 12.12.2017 р. призначено колегіальний розгляд справи № 914/2080/17 у зв»язку з її складністю. Внаслідок автоматичного визначення складу колегії суддів з розгляду цієї справи 13.12.2017 р. визначено колегію суддів у складі ОСОБА_2 головуючий суддя, суддів Рима Т.Я. та Стороженко О.Ф. Ухвалою суду від 13.12.2017 р. прийнято справу № 914/2080/17 до розгляду колегіально та призначено судове засідання у справі на 29.01.2018 р. Ухвалою суду від 29.01.2018 р. відкладено підготовче засідання у справі та продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Підготовче засідання у справі відкладалось з підстав, зазначених в ухвалах суду від 19.02.2018 р., 06.03.2018 р. Судове засідання, призначене на 16.03.2018 р. не відбулось у зв»язку з тимчасовою непрацездатністю судді Бортник О.Ю. Ухвалою суду від 20.03.2018 р. підготовче засідання у справі призначено на 29.03.2018 р. Ухвалою суду від 29.03.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/2080/17 до розгляду по суті на 24.04.2018 р. Підстави відкладення розгляду справи по суті викладено в ухвалі суду від 24.04.2018 р.

Дослідивши наявні у справі докази, господарський суд Львівської області дійшов висновку, що позов, з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог від 05.03.2018 р. за № 369, яка надійшла на адресу Господарського суду Львівської області 06.03.2018 р., підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 625, 629 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобовязання не допускається. Договір є обовязковим до виконання сторонами. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до норм ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний, зокрема оплатити прийняту енергію. Частиною 6 ст. 276 ГК України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Між позивачем та Відокремленим структурним підрозділом «Шахтобудівельне управління № 2» ВАТ «Укрзахідвуглебуд» 4 січня 2011 р. укладено Типовий договір № 606 про постачання теплової енергії в гарячій воді з додатками. ВАТ «Укрзахідвуглебуд» у подальшому перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Укрзахідвуглебуд», що не заперечувалось та визнавалось представником відповідача у судових засіданнях під час підготовчого провадження. Крім цього, Комунальне підприємство Червоноградтеплокомуненерго звернулось до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Укрзахідвуглебуд Відокремленого структурного підрозділу Шахтобудівельне управління №2. Однак, у ході розгляду справи, на стадії підготовчого провадження, судом зясовано, що Публічне акціонерне товариство Укрзахідвуглебуд змінило повне найменування на Приватне акціонерне товариство Укрзахідвуглебуд. Вказане підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і відповідним записом зробленим у ньому. Про наведене зазначено вище та вказано докази на його обґрунтування.

Згідно з умовами Типового договору від 4 січня 2011 р. за № 606 про постачання теплової енергії в гарячій воді з додатками позивач зобов»язувався постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов»язувався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. У додатках 1 до Договору сторони погодили, що теплова енергія буде поставлятись відповідачу у адміністративне приміщення (3-4 пов.) за адресою: м. Червоноград, вул. Будівельна, 1а, та у гуртожиток в цілому (у тому числі й у приміщення, зайняті комерційними структурами), що розташований по вул. Богуна, 3, у м. Червонограді. Відповідно до п.п. 10.1. та 10.4. Типовий договір № 606 про постачання теплової енергії в гарячій воді діяв до 31 грудня 2015 р. та пролонговувався на кожний наступний рік, оскільки за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не було письмово заявлено жодною із сторін. Згідно з нормами п.п. 6.3. та 6.4. Договору відповідач зобовязувався до 25-го числа поточного місяця оплачувати позивачу вартість спожитої теплової енергії у гарячій воді. У п. 6.2. договору сторони погодили, що розрахунковим періодом є календарний місяць. У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач заборгував йому 574275,52 грн. за теплову енергію, спожиту з березня 2014 р. по січень 2017 р., включно. Як вбачається з розрахунку заборгованості та актів приймання-передачі наданих послуг, долучених до позовної заяви, вказану суму позивачем заявлено до стягнення, виходячи з фактично спожитої відповідачем теплової енергії за період з листопада 2014 р. по січень 2017 р.

Факт постачання позивачем відповідачу на підставі договору № 606 від 04.01.2011 р. теплової енергії в гарячій воді протягом листопада, грудня 2014 р., січня-квітня, жовтня-грудня 2015 р., січня-квітня, жовтня-грудня 2016 р. та січня 2017 р. на суму 539332,21 грн. підтверджується наявними у матеріалах справи і підписаними відповідачем та скріпленими печаткою Публічного акціонерного товариства «Укрзахідвуглебуд» ВСП «Шахтобудівельне управління № 2» належно завіреними копіями Актів прийому-передачі наданих послуг з теплопостачання № 606 від 28.11.2014 р., № 758 від 30.12.2014 р., № 44 від 30.01.2015 р., № 181 від 27.02.2015 р., № 256 від 30.03.2015 р., № 401 від 23.04.2015 р., № 501 від 30.10.2015 р., № 546 від 27.11.2015 р., № 634 від 24.12.2015 р., № 26 від 26.01.2016 р., № 134 від 25.02.2016 р., № 223 від 29.03.2016 р., № 345 від 15.04.2016 р., № 441 від 31.10.2016 р., № 484 від 30.11.2016 р., № 617 від 30.12.2016 р., № 80 від 31.01.2017 р. та № 80 від 23.01.2017 р. Акт № 80 не підписано відповідачем, однак, його подано суду позивачем і у ньому йдеться про зменшення позивачем суми заборгованості відповідача за спожиту у грудні 2016 р. теплову енергію на 499,09 грн., в т.ч. ПДВ. Відповідачем такий перерахунок позивача та правильність цього перерахунку не заперечувались, він з ним погоджувався, тому суд бере до уваги Акт № 80 та враховує його при визначенні загального розміру заборгованості відповідача. У матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не надані докази, які б спростовували наявність його заборгованості перед позивачем у розмірі 539332,21 грн. за спожиту протягом листопада, грудня 2014 р., січня-квітня, жовтня-грудня 2015 р., січня-квітня, жовтня-грудня 2016 р. та січня 2017 р. теплову енергію у гарячій воді на підставі договору № 606 від 04.01.2011 р., або свідчили про добровільну сплату боргу. Враховуючи, що відповідно до штемпеля поштового відділення на поштовому конверті, у якому позов надійшов до суду, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення цієї заборгованості 05.10.2017 р., підстави для застосування позовної давності у суду відсутні. За таких обставин, 539332,21 грн. заборгованості підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Позовні вимоги щодо стягнення решти суми заборгованості наявними у матеріалах справи доказами не підтверджуються, тому у суду відсутні підстави для задоволення позову в решті суми заборгованості за спожиту теплову енергію.

Враховуючи викладене, позивачем обґрунтовано та відповідно до норм ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення 26182,15 грн. трьох процентів річних за період прострочення виконання грошового зобов»язання з 26.11.2014 р. по 14.08.2014 р. та 166317,63 грн. інфляційних за період прострочення виконання грошового зобов»язання з грудня 2014 р. по липень 2017 р. включно. При цьому, позовні вимоги в частині інфляційних та 3 % річних не підлягають коригуванню з огляду на часткове задоволення судом позовних вимог в частині суми основного боргу. Судом проведено перерахунок вказаних сум, виходячи із розміру заборгованості відповідача 539332,21 грн., з використанням методики, викладеної у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 р., та встановлено, що за періоди часу, зазначені позивачем у розрахунках, доданих до заяви № 369, позивач вправі був заявити до стягнення більші суми, ніж ті, які ним вказано в вищезгаданій заяві.

Позовні вимоги в частині стягнення пені на підставі п. 7.2.3. Типового договору № 606 підлягають задоволенню частково, в сумі 81,01 грн. пені, нарахованої із суми заборгованості за кожен окремо місяць, за період з 06.10.2016 р. по 14.08.2017 р., з розрахунку 0,1 % річних від суми заборгованості. Вказаний розмір пені не суперечить розміру пені, встановленому Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань», а також розміру пені, визначеному ч. 2 ст. 231 ГК України. Задовольняючи позовні вимоги в частині пені, суд виходить також з того, що він не вправі самостійно змінювати розмір відсотків, використаних позивачем при обчисленні пені за той чи інший період часу, оскільки це є невід»ємним правом сторони, а завданням суду є перевірка правильності здійснених позивачем розрахунків. Позовні вимоги щодо стягнення пені за інші періоди задоволенню не підлягають з огляду на сплив спеціальної позовної давності, про застосування якої зроблено заяву відповідачем, а також в зв»язку з нарахуванням позивачем пені понад строки, встановлені ч. 6 ст. 232 ГК України.

Судові витрати у справі на підставі ст. 129 ГПК України слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахування приписів ч. 1 ст. 130 ГПК України, а також тієї обставини, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав заборгованість перед позивачем у сумі 477645,98 грн. З огляду на відстрочення позивачу судом сплати судового збору ухвалою від 12.10.2017 р., судовий збір підлягає стягненню з сторін в доход Державного бюджету.

Враховуючи вищевикладене та керуючись 2, 3, 13, 74,76, 77, 78, 79, 86,129, 236-241 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Укрзахідвуглебуд» (80100, м. Червоноград, вул. Будівельна, будинок 1, ) на користь Комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» (80100, м. Червоноград, вул. Промислова, 1, ) 539332,21 грн. заборгованості, 26182,15 грн. трьох процентів річних, 166317,63 грн. інфляційних, 81,01 грн. пені.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Укрзахідвуглебуд» (80100, м. Червоноград, вул. Будівельна, будинок 1, ) в доход Державного бюджету 7396,35 грн. судового збору.

Стягнути з Комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» (80100, м. Червоноград, вул. Промислова, 1, ) в доход Державного бюджету 527,04 грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14.05.2018 р.

Головуючий суддя Бортник О.Ю.,

Суддя Рим Т.Я.,

Суддя Стороженко О.Ф.