ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2018 р. Справа № 926/2629/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Зварич О.В.

ОСОБА_1

при секретарі Мокрій А.В.

розглянув апеляційну скаргу Сільськогосподарського кооперативу (далі СГК) Колос № 3 від 11.01.2018 (вх. № 01-05/340/18 від 17.01.2018)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 12.12.2017 (суддя Гончарук О.В., повний текст складено 18.12.17)

у справі № 926/2629/17

за позовом: ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області, м. Сторожинець, Чернівецька область

до відповідача: СГК Колос, м. Сторожинець, Чернівецька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 відділення Вижницької ОДПІ, м. Вижниця, Чернівецька область

про стягнення доходів від безпідставно набутого майна 143941,36 грн

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3- представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: ОСОБА_4 представник (довіреність в матеріалах справи); ОСОБА_5 директор;

від третьої особи: не з'явився (належно повідомлено).

Відповідно до п.п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) в редакції Закону від 03.10.17 р. №2147-VIII справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України не заявлялось.

У судовому засіданні 25.04.2018р. здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ст. 222 ГПК України.

Підстави відкладення розгляду справи викладено в відповідних ухвалах суду.

Третя особа у судове засідання участі уповноваженого представника не забезпечила, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджує наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення від 12.04.2018.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 12.12.2017 (суддя Гончарук О.В.) у справі № 926/2629/17 позов ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області до відповідача: СГК Колос, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 відділення Вижницької ОДПІ про стягнення доходів від безпідставно набутого майна 143941,36 грн задоволено частково. Стягнуто з СГК Колос 129295,42 грн. доходів, отриманих від безпідставно набутого майна та 1939,41 грн. судового збору. У задоволенні решти частини позову відмовлено.

Судове рішення у справі мотивоване ст. 13 Конституції України, ч. 1 ст. 3, ст.ст. 80, 116, 120, 122, 123, 124, 125, 152, 157, 206 Земельного кодексу України (надалі ЗК України), ст.ст. 22, 256, 257, 267, 377, 1166 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ст. 224 Господарського кодексу України (надалі ГК України), п. 288.1. ст. 288 Податкового кодексу України (надалі ПК України), ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" від 6 жовтня 1998 року №161-XIV (надалі Закон №161-XIV), і зроблено висновок, що не оформивши відповідно до чинного законодавства право користування земельною ділянкою, на якій розташовані належні відповідачеві на праві власності об'єкти нерухомості, відповідач порушив наведені вище положення законодавства, а користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Також місцевим господарським судом застосовано за заявою відповідача позовну давність та зроблено висновок, що позов в частині стягнення доходів, отрманих від безпідставно набутого майна за період з березня 2014 року по 14.08.2014 подано за межами трирічного строку позовної давності, у звязку з чим у позові за цей період про стягнення коштів відмовлено. За розрахунками суду, стягненню підлягають 129295,42 грн. доходів, отриманих від безпідставно набутого майна, нараховані за період з 15.08.2014 по жовтень 2017р.

СГК Колос не погоджується з прийнятим рішенням суду, вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Апелянт зазначає, зокрема, що розрахунок позову не проведений відповідно до вимог Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 284 від 19.04.1993р., а акти комісії з визначення та відшкодування збитків заподіяних власникам землі та землекористувачам ОСОБА_2 районної державної адміністрації не затверджені розпорядженням ОСОБА_2 районної державної адміністрації, а склад комісії є неправомочним, оскільки до складу комісії не були включені представники власника земельної ділянки та представники СГК Колос. Зазначив, що судом помилково застосовано ст. 35 ГПК України (у редакції чинній до 15.12.2017р.) в частині посилання на рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.11.2017р. у справі №926/4697/16. Вказує, що листи від 30.08.2011р., 12.01.2012р., від 10.08.2012р. відповідач не отримував, а лист ОСОБА_2 міської ради від 23.01.2012р. відповідач отримав вже після 27.01.2012р. Вважає, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що обєкт нерухомості за адресою вул. Хотинська, 3 м. Сторожинець Чернівецької області знаходиться у спільній частковій власності. Зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази належності спірної земельної ділянки позивачу. Вважає, що обовязок доказування площі земельної ділянки, як складової частини розрахунку суми позовних вимог, покладається на позивача. Зазначає, що враховуючи ст. 120 ЗК України плата має здійснюватись за ту земельну ділянку на якій розміщені обєкти права власності, а площа на якій знаходяться обєкти СГК Колос дорівнює 1968,20 м.кв. Вважає, що обставини використання відповідачем земельної ділянки площею 9397,00 м.кв. не доведені належними та допустимими доказами, оскільки суд не призначав земельно-технічну експертизу, а схема розподілу земельної ділянки не відповідає вимогам ст.ст. 79, 120 ЗК України та була оформлена під час судового розгляду даної справи. Стверджує, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач за користування земельними угіддями на території ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області у тому числі за користування 1968,20 м.кв. земельної ділянки по вул. Хотинській, 3 м. Сторожинець, сплатив до місцевого бюджету 107068,22 грн. Зазначає, що погоджується на сплату коштів виходячи з площі земельної ділянки 1968,20 м.кв. в межах строку позовної давності. Апелянт просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 12.12.2017 у справі № 926/2629/17 скасувати у частині стягнення з СГК Колос 129295,42 грн. доходів, отриманих від безпідставно набутого майна та 1939,41 грн. судового збору та у цій частині у задоволенні позову відмовити.СГК Колос у доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що за використання 1968,20 м.кв. землі мав би оплатити 17845,58 грн.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу стверджує, що Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України N 284 від 19.04.1993р. не може застосовуватися у даних спірних правовідносинах. Зазначає, що з часу набуття права власності на будівлі за адресою вул. Хотинська, 3 м. Сторожинець Чернівецької області апелянт не декларував в органах ДФС наявність земельної ділянки за даною адресою і, відповідно, ця земельна ділянка не обліковувалась як обєкт оподаткування.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, доповненнями до неї та відзивом на неї, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши зібрані по справі докази, та дослідивши фактичні обставини у справі, колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, при цьому, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду встановила наступні обставини та керувалася такими мотивами.

Відповідно до договору купівлі - продажу №023028 від 21.03.2002р. продавець (Товариство з обмеженою відповідальністю спільне торгово-комерційне підприємство «Профсервіс») продав, а покупець (СГК Колос) купив на прилюдних торгах по продажу майна, що перебуває у податковій заставі, індивідуально визначену частку цілісного майнового комплексу, що розташований в місті Сторожинець Чернівецької області по вулиці Хотинській під №3. Загальна площа приміщень, які відчужуються становить 1968,20 кв. м., що складають 44/100 ідеальну частку (а.с. 44-45).

ОСОБА_6 з інформаційною довідкою №78221936 від 17.01.2017р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, СГК Колос з 29.01.2003 року є співвласником комплексу будівель з часткою власності (44/100 %), що становить 1968,20 кв. м., які розташовані у м. Сторожинці на вул. Хотинській, 3 (а.с. 24-26).

ОСОБА_6 листа ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області від 30.08.2011 №996, позивач зобовязував відповідача виготовити правовстановлюючі документи на земельну ділянку та подати їх для затвердження на сесію міської ради (а.с. 14). Докази надсилання відповідачеві цього листа позивачем відсутні в справі.

ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області від 12.01.2012 №4 зобовязано відповідача 17.01.2012р. зявитися в міську раду з правопосвідчуючими документами на майно та вирішення питання можливості розподілу території між власниками майна та надання відповідачу дозволу на виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку (а.с. 15). Докази надсилання цього листа відповідачеві до справи позивачем не долучено.

ОСОБА_6 листа ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області від 23.01.2012 №86 зобовязано відповідача 27.01.2012р. зявитися в міську раду з правопосвідчуючими документами на майно та вирішення питання можливості розподілу території між власниками майна та надання відповідачу дозволу на виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку (а.с. 16). Даний лист надісланий відповідачу 24.01.2012, що підтверджується копією фіскального чеку (а.с. 16 зворотня сторона). Отримання цього листа визнається відповідачем.

ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області від 10.08.2012 №906 зобовязано відповідача 13.08.2012р. зявитися в міську раду з правопосвідчуючими документами на майно та вирішення питання можливості розподілу території між власниками майна та надання відповідачу дозволу на виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку (а.с. 17). Матеріали справи не містять доказів надсилання цього листа відповідачеві.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач дій, спрямованих на оформлення права користування земельною ділянкою не здійснив.

ОСОБА_6 акту обстеження земельної ділянки від 16.03.2016 №19, складеному комісією у складі представників позивача, вбачається, що загальна площа обстеженої земельної ділянки становить 2,6га в м. Сторожинець на вул. Хотинській, 3, форма власності комунальна, цільове призначення земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна, документи, що посвідчують зареєстроване право власності або право користування земельною ділянкою відсутні. На час проведення обстеження земельної ділянки власників нерухомого майна не було, а обстеження земельної ділянки проводилось у звязку з необхідністю підготовки та подання матеріалів на розгляд комісії з визначення та відшкодування збитків при ОСОБА_2 РДА. В ході обстеження встановлено, що земельна ділянка в занедбаному стані, заросла чагарниками, на території знаходиться нерухоме майно, що належить ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, та СГК Колос (а.с. 76).

Відповідно до ОСОБА_6 про визначення збитків від 26.05.2016р. комісією з визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам ОСОБА_2 районної державної адміністрації, діючій на підставі розпорядження ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 04.02.2016 року №23 Про створення комісії з визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам ОСОБА_2 районної державної адміністрації, яким визначено розмір збитку в сумі 309123,94 грн, заподіяних СГК Колос (ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9А.) за використання земельної ділянки загальною площею 2,6 га розташованої за адресою вул. Хотинська, 3 без правовстановлюючих документів (а.с. 75). Даний акт затверджений першим заступником голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації.

ОСОБА_6 про визначення збитків від 07.07.2016р. комісією з визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам ОСОБА_2 районної державної адміністрації, діючій на підставі розпорядження ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 04.02.2016 року №23 Про створення комісії з визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам ОСОБА_2 районної державної адміністрації, яким визначено розмір збитку в сумі 245136,90 грн, заподіяних ОСОБА_2 міській раді СГК Колос (ОСОБА_5В.) за використання земельної ділянки загальною площею 1,96 га розташованої за адресою вул. Горіхова, 2 без правовстановлюючих документів (а.с. 87). Даний акт затверджений головою ОСОБА_2 районної державної адміністрації.

ОСОБА_2 міська рада Чернівецької області звернулася до СГК Колос з претензією №391 від 06.03.2017р. у якій з посиланням на ч. 2 ст. 1212 ЦК України просила добровільно сплатити суму заборгованості за використання земельної ділянки комунальної власності відповідно до розрахунку, що додавався до претензії (а.с. 11). ОСОБА_6 розрахунку за період з березня 2014 по лютий 2017 року розрахункова сума збитків у формі неодержаного доходу від орендної плати СГК Колос пропорційно частці власності в майновому комплексі (52 %) становить 194359,17 грн (а.с. 12). Претензія вручена відповідачу 09.03.2017р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення (а.с. 13).

Відповідач не здійснив відшкодування заподіяних збитків у добровільному порядку.

ОСОБА_6 рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області №63 від 12.05.2017р «Про розгляд матеріалів щодо стягнення шкоди у вигляді неодержаної орендної плати за землю до фізичних та юридичних осіб землекористувачів (орендарів)» виконавчий комітет вирішив звернутися у суд із позовними заявами про стягнення шкоди у вигляді неодержаної орендної плати за землю, зокрема, до СГК Колос в сумі 194359,17 грн (а.с. 31).

ОСОБА_2 міська рада Чернівецької області звернулась до Господарського суду Чернівецької області з позовом до СГК Колос про стягнення 373767,64 грн. доходів, отриманих від безпідставно набутого майна у вигляді несплаченої орендної плати (а.с. 3-7).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з 29.01.2003 відповідач є співвласником нежитлових будівель, розташованих за адресою м. Сторожинець: вул. Хотинська, 3 (частка власності у майновому комплексі становить 44%). З посиланням на ч. 2 ст. 1212 ЦК України зазначає, що збереження відповідачем грошових коштів, які мали б бути ним сплачені ОСОБА_2 міській раді в якості орендної плати, відбулось за рахунок останньої, оскільки вона є власником земельної ділянки, тобто мало місце безпідставне збагачення відповідача, а тому відповідач зобовязаний на підставі ст.1212 ЦК України сплатити позивачу грошові кошти безпідставно збережені внаслідок безоплатного користування земельною ділянкою без належного оформлення прав на неї.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 31.10.2017 задоволено клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог до 133 837,56 грн (а.с. 54).

Позивач також звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про збільшення розміру позовних вимог, за якою сума позову становить 143941,36 грн. (а.с. 67), розрахованих за період з березня 2014 року по жовтень 2017 року (включно). Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 15.11.2017 задоволено клопотання позивача про збільшення розміру позовних вимог та в подальшому розглянуто справу виходячи з суми 143941,36 грн.

ОСОБА_6 ч.1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. А ч.3 ст.13 Конституціїї України визначено: власність зобов язує, Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗК України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

ОСОБА_6 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ст. 80 ЗК України суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

ОСОБА_6 ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

За змістом статей 122, 124 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

ОСОБА_6 ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

До обов'язків землекористувачів згідно зі ст. 96 ЗК України віднесено своєчасну сплату земельного податку або орендної плати.

В ході розгляду справи суд встановив, що відповідач з 29.01.2003 року є співвласником комплексу будівель площею з часткою власності (44/100 %), що становить 1968,20 кв. м., які розташовані у м. Сторожинці на вул. Хотинській, 3.

ОСОБА_6 ч. 1 ст. 120 ЗК України (у редакції чинній станом на 29.01.2003) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України (у редакції чинній станом на 29.01.2003) при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

ОСОБА_6 ст. 125 ЗК України (у редакції чинній станом на 29.01.2003) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Як вбачається з договору купівлі - продажу №023028 від 21.03.2002р. до СГК Колос не переходило право власності на земельну ділянку, що розташована під будівлями (а.с. 44-45).

Таким чином, з моменту виникнення права власності на зазначене нерухоме майно у відповідача виник оформити та зареєструвати право на відповідну земельну ділянку розташовану під будівлями.

У позовній заяві позивач з посиланням на ч. 2 ст. 1212 ЦК України зазначає, що збереження відповідачем грошових коштів, які мали б бути ним сплачені ОСОБА_2 міській раді в якості орендної плати, відбулось за рахунок останньої, оскільки вона є власником земельної ділянки, тобто мало місце безпідставне збагачення відповідача, а тому відповідач зобовязаний сплатити позивачу грошові кошти безпідставно збережені внаслідок безоплатного користування земельною ділянкою без належного оформлення прав на неї. Позивач просить про стягнення 143941,36 грн доходів, за період з березня 2014 року по жовтень 2017 року (згідно клопотання про збільшення розміру позовних вимог від 15.11.2017, а.с. 67), отриманих від безпідставно набутого майна у вигляді несплаченої орендної плати

ОСОБА_6 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Враховуючи наведене, спірна земельна ділянка не є безпідставно набутим майном у розумінні ст. 1212 ЦК України, оскільки відповідач 29.01.2003 року набув право власності на нерухоме майно розташоване на спірній земельній ділянці. З моменту виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача виник обовязок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під нерухомим майном.

Так, у постанові судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 30.11.2016р. № №3-1271гс16 зазначено, що предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у звязку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Підставами заявленого позову відповідно до пункту 5 частини 2 статті 54 ГПК є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а не саме по собі посилання на норми матеріального права. Тому помилковим є висновок Вищого господарського суду України про відмову у задоволенні позовних вимог Харківської міської ради про стягнення 340 298,64 грн на підставі статей 1212 1214 ЦК з огляду на те, що спірні правовідносини не регулюються зазначеними нормами права. Оскільки неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (статей 1212 1214 ЦК) не призвело до неправильного вирішення спору, рішення Господарського суду Харківської області від 27 квітня 2015 року підлягає залишенню в силі.

Таким чином, Верховним Судом України визнано правильним рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог незважаючи на невірне застосування судом ст.ст. 1212-1214 ЦК України. Аналогічний висновок відображено у постанові судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 12.04.2017р. у справі № 922/207/15.

Враховуючи все вищенаведене, судом першої інстанції вірно розглянута справа з застосуванням законодавства, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин та без застосування ст. 1212 ЦК України на яку посилався позивач.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 5 ГПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

ОСОБА_6 пп. 14.1.72. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Відповідно до пп. 14.1.73. п. 14.1 ст. 14 ПК України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

ОСОБА_6 пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності;

Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач за користування земельними угіддями на території ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області у тому числі за користування 1968,20 м.кв. земельної ділянки по вул. Хотинській, 3 м. Сторожинець, сплатив до місцевого бюджету 107068,22 грн.

Так, згідно листа №869/10/24-10-07-117 від 12.09.2017р. ОСОБА_2 відділення Вижницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області СГК Колос згідно поданих розрахунків сплачено 107068,22 грн плати за землю за період з 2012р. по 07.09.2017р. (а.с. 49). Проте, у даному листі не вказано за яку саме земельну ділянку сплачувалась плата за землю.

А згідно листа №1110/10/24-10-15 від 10.11.2017р. ОСОБА_2 відділення Вижницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області у податковій декларації відображається тільки населений пункт, без назви вулиць (а.с. 69). Також згідно даного листа вбачається використання СГК Колос великих площ земельних ділянок з різним призначенням, а саме ріллі, пасовищ, багаторічних насаджень та для обслуговування будівель.

Суд зазначає, що оскільки відповідач не є власником і постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є субєктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача орендна плата. Таким чином, посилання скаржника на сплату за користування земельними угіддями на території ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області у тому числі за користування 1968,20 м.кв. земельної ділянки по вул. Хотинській, 3 м. Сторожинець, до місцевого бюджету 107068,22 грн. плати за землю у формі земельного податку є необгрунтованим.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди (збитків), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини. При цьому для стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) також необхідним є встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків ( п. «ґ» ч. 3 ст. 152 ЗК України).

ОСОБА_6 ст. 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

ОСОБА_6 ч. ч. 1, 3 ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п. 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 284 від 19.04.1993р., у редакції яка діяла від 01.01.2012р. та станом на час складення актів про визначення збитків, (далі-Порядок) власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

ОСОБА_6 п. 2 Порядку (у редакції чинній з 01.01.2012р.) розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. У разі, коли збитки заподіяні погіршенням якості земель або приведенням їх у непридатність для використання за цільовим призначенням, до складу комісій включаються також представники територіальних органів Держсільгоспінспекції, санітарно-епідеміологічних і природоохоронних органів. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Відшкодуванню, згідно з п. 3 Порядку (у редакції чинній з 01.01.2012р.) підлягають, зокрема, збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаним доходом є дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

ОСОБА_6 п. 4 Порядку (у редакції чинній з 01.01.2012р.) розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості).

Відповідно до п. 5 Порядку (у редакції чинній з 01.01.2012р.) збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій, а при вилученні (викупі) земельних ділянок - після прийняття відповідною радою рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок у період до видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку підприємства, установи, організації або громадянина.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу стверджує, що Порядок не може застосовуватися у даних спірних правовідносинах, однак такі доводи позивача є помилковими, оскільки позивачем було невірно застосовано до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України, а судом застосовується саме те законодавство, яке регулює спірні правовідносини.

ОСОБА_6 акту обстеження земельної ділянки від 16.03.2016 №19, складеному комісією у складі представників позивача, вбачається, що загальна площа обстеженої земельної ділянки становить 2,6га в м. Сторожинець на вул. Хотинській, 3, форма власності комунальна, цільове призначення земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна, документи, що посвідчують зареєстроване право власності або право користування земельною ділянкою відсутні. На час проведення обстеження земельної ділянки власників нерухомого майна не було, а обстеження земельної ділянки проводилось у звязку з необхідністю підготовки та подання матеріалів на розгляд комісії з визначення та відшкодування збитків при ОСОБА_2 РДА. В ході обстеження встановлено, що земельна ділянка в занедбаному стані, заросла чагарниками, на території знаходиться нерухоме майно, що належить ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, та СГК Колос (а.с. 76).

У матеріалах справи наявні два акти визначення заподіяних збитків. ОСОБА_6 про визначення збитків від 07.07.2016р. комісією з визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам ОСОБА_2 районної державної адміністрації, визначено розмір збитку в сумі 245136,90 грн, заподіяних ОСОБА_2 міській раді СГК Колос (ОСОБА_5В.) за використання земельної ділянки загальною площею 1,96 га розташованої за адресою вул. Горіхова, 2 без правовстановлюючих документів (а.с. 87). Однак, даний акт не є належним доказом оскільки стосується земельної ділянки розташованої за адресою вул. Горіхова, 2, у той час як спірна земельна ділянка розташована у м. Сторожинці на вул. Хотинській, 3 (а.с. 24-26).

Відповідно до ОСОБА_6 про визначення збитків від 26.05.2016р. комісією з визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам ОСОБА_2 районної державної адміністрації, діючій на підставі розпорядження ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 04.02.2016 року №23 Про створення комісії з визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам ОСОБА_2 районної державної адміністрації, яким визначено розмір збитку в сумі 309123,94 грн, заподіяних СГК Колос (ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9А.) за використання земельної ділянки загальною площею 2,6 га розташованої за адресою вул. Хотинська, 3 без правовстановлюючих документів (а.с. 75).

Апелянт зазначає, що розрахунок збитків не проведений відповідно до вимог Порядку, а акти комісії з визначення та відшкодування збитків заподіяних власникам землі та землекористувачам ОСОБА_2 районної державної адміністрації не затверджені розпорядженням ОСОБА_2 районної державної адміністрації, а склад комісії є неправомочним, оскільки до складу комісії не були включені представники власника земельної ділянки та представники СГК Колос.

Акт про визначення збитків від 26.05.2016р. затверджений першим заступником голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації. ОСОБА_6 п. 2 Порядку до складу комісій включаються представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть відшкодовувати збитки, однак з даного акту не вбачається участь чи зазначення про повідомлення та неявку представників СГК Колос.

ОСОБА_6 даного акту вбачається, що комісією розглянуті документи, а саме розрахунки заборгованостей по сплаті орендної плати СГК Колос (ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9А.) за 2013-2016 роки, однак такі розрахунки у матеріалах справи відсутні. У матеріалах справи наявні інші розрахунки за 2014-2017 роки (а.с. 12, 57-60, 77). Також у матеріалах справи відсутнє положення про методу розрахунків збитків.

У ОСОБА_6 про визначення збитків від 26.05.2016р. визначено розмір збитку в сумі 309123,94 грн, заподіяних СГК Колос, а також іншими співвласниками будівель (ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9А.) без зазначення розміру збитків щодо кожного співвласника.

У позовній заяві (з урахуванням клопотанням про збільшення розміру позовних вимог а.с. 67), сума позову становить 143941,36 грн., розрахована за період з березня 2014 року по жовтень 2017 року (включно), в той час як акт про визначення збитків складений 26.05.2016р. за період за 2013-2016 роки.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що обєкт нерухомості за адресою вул. Хотинська, 3 м. Сторожинець Чернівецької області знаходиться у спільній частковій власності. Зазначає, що враховуючи ст. 120 ЗК України плата має здійснюватись за ту земельну ділянку на якій розміщені обєкти права власності, а площа на якій знаходяться обєкти СГК Колос дорівнює 1968,20 м.кв. Вважає, що обставини використання відповідачем земельної ділянки площею 9397,00 м.кв. не доведені належними та допустимими доказами, оскільки суд не призначав земельно-технічну експертизу, а схема розподілу земельної ділянки не відповідає вимогам ст.ст. 79, 120 ЗК України та була оформлена під час судового розгляду даної справи.

ОСОБА_6 схеми розподілу земельної ділянки у м. Сторожинець, вул. Хотинська, 3 затвердженої заступником голови ОСОБА_2 міської ради площа земельної ділянки яку використовує СГК Колос становить 0,9310 га (а.с. 55). Однак, відповідач заперечує використання такої площі земельної ділянки та стверджує про використання земельної ділянки площею 1968,20 м.кв. у період 2014-2017р.р. по вул. Хотинській,3 м. Сторожинець згідно графічних матеріалів (а.с. 86).

ОСОБА_6 ч. 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Як вбачається з матеріалів справи спірна земельна ділянка є несформованою.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про недоведеність позивачем обставин використання земельної ділянки саме площею 0,9310 га..

Розмір збитків при використанні земель без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування) земельної ділянки, дорівнює сумі, яка могла б надійти до місцевого бюджету у разі, якщо б зазначений договір був укладений між орендарем та орендодавцем, або у разі, якщо був би здійснений розрахунок земельного податку. Розмір збитків нараховується на підставі даних нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

ОСОБА_6 пп. 271.1.1., 271.1.2. п. 271.1 ст. 271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

ОСОБА_6 ст. 20 Закону України Про оцінку земель від 11 грудня 2003 року №1378-IV (далі Закон №1378-IV) за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до ст. 23 Закону №1378-IV технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

ОСОБА_6 рішення №225-17/2012 від 15.11.2012р. ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області «Про затвердження технічної документації по нормативній грошовій оцінці земель міста Сторожинець» затверджено технічну документацію по нормативній грошовій оцінці земель в межах населеного пункту міста Сторожинець, якою передбачено, що базова вартість 1 кв.м. земель міста Сторожинець 86,02 грн., а також локальні коефіцієнти на місце розташування земельних ділянок в межах економіко-планувальних зон (а.с. 56).

Як вбачається з розрахунків позивача, останнім застосовано базова вартість 1 кв.м. земель міста Сторожинець 86,02 грн. з урахуванням локального коефіцієнту на місце розташування земельної ділянки, а вартість 1 кв.м. земельної ділянки по вул. Хотинській, 3 м. Сторожинець становить 114,41 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обгрунтованість розрахунку збитків за період з березня 2014 року по жовтень 2017р. виходячи з площі земельної ділянки 1968,20 м.кв. та 114,41 грн. вартості 1 кв.м. земельної ділянки по вул. Хотинській, 3 м. Сторожинець.

Заподіяні збитки полягають у неотриманні доходів до бюджету міської ради, які могли бути отримані у вигляді орендної плати при укладенні договору оренди і відсутності обмежень прав власника землі.

Таким чином, враховуючи доведеність протиправної поведінки відповідача, наявність збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення збитків з СГК Колос на користь ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області за період з березня 2014 року по жовтень 2017р.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України щодо застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах, викладену у наступних постановах: від 17.02.2016р. у справі №904/5857/14; від 02.03.2016р. у справі № 922/538/14; від 28.01.2015р. у справі № 3-210гс14; від 18.05.2016р. у справах № 3-194гс16, № 922/51/15, № 922/228/15; від 07.12.2016 р. у справі № 922/1009/15.

Щодо позовної давності, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідачем до суду першої інстанції подано заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 48).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

ОСОБА_6 ст. 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Норма ч.1 ст. 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Оскільки позивач, як юридична особа, набуває та здійснює свої права і обов'язки через свої органи, то його обізнаність про порушення його прав або можливість такої обізнаності слід розглядати через призму обізнаності його органів та інших осіб, до повноважень яких належав контроль у сфері земельних відносин (правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 р. по справі № 6-152цс14).

Враховуючи те, ОСОБА_2 міська рада Чернівецької області, є власником земельної ділянки, а тому позивачу було відомо про відсутність укладеного договору оренди землі та її використання відповідачем, оскільки на даній земельній ділянці розташовані нежитлові приміщення відповідача.

ОСОБА_6 ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У висновках Верховного Суду України від 01.08.2014р. у спорах щодо застосування позовної давності зазначено, що ч.4, ч.5 ст. 267 ЦК передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Отже, коли судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення заявлено про застосування позовної давності, та встановлено, що цей строк пропущено без поважних причин, суд на підставі ст. 267 ЦК ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності. У разі визнання судом причин пропущення позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту.

Позивач звернувся до суду з даним позовом лише 15.08.2017р. тобто, після спливу трьох років загальної позовної давності. Проте, причин поважності чи наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, позивачем суду не подано.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, №22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача в частині пропуску позовної давності та приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків за період з березня 2014 року по 14.08.2014р. у звязку із пропуском позовної давності.

Таким чином, зробивши перерахунок розміру збитків, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 17845,58 грн збитків за період з 15.08.2014р. по 31.10.2017р. включно виходячи з площі земельної ділянки 1968,20 м.кв.

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1липня 2003 року).

ОСОБА_6 п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміни рішення Господарського суду Чернівецької області від 12.12.2017 у справі № 926/2629/17, виклавши п. 2 резолютивної частини рішення у наступній редакції «Стягнути з Сільськогосподарського кооперативу Колос на користь ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області 17845,58 грн збитків.». В решті рішення залишити без змін.

При розгляді питання про справедливість провадження в цивільній справі Суд визнавав, що ігноруючи конкретний, доречний і важливий аргумент заявника, національні суди не виконують своїх зобов'язань за пунктом 1 статті 6 Конвенції (рішення у справі "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), №63566/00, п.25, від 18 липня 2006 року).

Суд завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (рішення ЄСПЛ у справі Airey v. Ireland (Ейрі проти Ірландії), § 24; Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], §231). Ця гарантія є «одним з основних принципів будь-якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції» (рішення ЄСПЛ у справі Pretto and Others v. Italy (Претто та інші проти Італії), § 21). Таким чином, статтю 6 § 1 не можна трактувати обмежено (рішення ЄСПЛ у справі Moreira de Azevedo v. Portugal (Морейра де Азеведу проти Португалії), § 66). Вимога справедливості застосовується до проваджень узагалом; і не обмежується слуханнями (рішення ЄСПЛ у справі Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis v. Greece (Стрен Грік Рифайнеріз і ОСОБА_10 проти Греції, § 49).

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

ОСОБА_6 ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

ОСОБА_6 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_6 ч. 14 ст. 129 ГПК України суд змінює розподіл судових витрат, а тому з СГК Колос на користь ОСОБА_2 міської ради слід стягнути 267,68 грн. судового збору за розгляд позовної заяви, а з ОСОБА_2 міської ради на користь СГК Колос 360,67 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ч. 2 ст. 5, ст. ст. 86, 129, 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задоволити частково. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 12.12.2017 у цій справі змінити, виклавши п. 2 резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути з Сільськогосподарського кооперативу Колос (59000, Чернівецька область, м. Сторожинець, вул. Горіхова, 2, ) на користь ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області (59000, Чернівецька область, м. Сторожинець, вул. Грушевського, 6, ) 17845,58 грн збитків.».

2. В решті рішення залишити без змін.

3. Стягнути з Сільськогосподарського кооперативу Колос (59000, Чернівецька область, м. Сторожинець, вул. Горіхова, 2, ) на користь ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області (59000, Чернівецька область, м. Сторожинець, вул. Грушевського, 6, ) 267,68 грн. судового збору за розгляд позовної заяви.

4. Стягнути з ОСОБА_2 міської ради Чернівецької області (59000, Чернівецька область, м. Сторожинець, вул. Грушевського, 6, ) на користь Сільськогосподарського кооперативу Колос (59000, Чернівецька область, м. Сторожинець, вул. Горіхова, 2, ) 360,67 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.05.2018р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Скрипчук О.С.