ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 922/1866/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Білоуса В.В., Катеринчук Л.Й.,

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.,

представник - Шпак Т.Г.,

відповідач-1 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім ВАТ «Харківський тракторний завод»,

представник відповідача-1 не скористався правом участі у судовому засіданні, повідомлений належним чином,

відповідач-2 - Публічне акціонерне товариство «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе»,

представник - Санжаревський Є.М.,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не скористався правом участі у судовому засіданні, повідомлений належним чином,

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.10.2017

у складі колегії суддів: Гетьман Р.А. (головуючий), Россолов В.В., Тихий П.В.

та на рішення Господарського суду Харківської області від 16.08.2017

у складі судді Мамалуя О.О.

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім ВАТ «Харківський тракторний завод» та Публічного акціонерного товариства «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе»

про визнання відсутнім права та визнання належним кредитором.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Хронологія подій та опис фактів, встановлених судами першої та апеляційної інстанції

1. 25.06.2003 між Публічним акціонерним товариством «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе» (далі - ПАТ «ХТЗ ім. Орджонікідзе») та ПАТ «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір № 07/34-КЛ-03, за яким станом на 03.07.2014 ПАТ «ХТЗ ім. Орджонікідзе» мало кредиторську заборгованість в розмірі 3 793 749, 51 грн.

2. 03.07.2014 вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора другого відповідача були визнані ухвалою господарського суду Харківської області у справі про банкрутство № Б-39/109-07 про визнання банкрутом ПАТ «ХТЗ ім. Орджонікідзе» та включені до реєстру вимог кредиторів (до четвертої черги).

3. 01.08.2014 ПАТ «Кредитпромбанк» відступив зазначені вище права вимоги кредитора на користь ПАТ «Дельта Банк». Того ж дня ПАТ «Дельта Банк» оплатив на користь ПАТ «Кредитпромбанк» вартість придбаних прав вимоги у сумі 53 782, 47 грн.

4. 22.08.2014 між ПАТ «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «Надбання» (далі - ТОВ «ФК «Надбання») було укладено договір про відступлення права вимоги. Відповідно до умов договору, позивач відступив ТОВ «ФК «Надбання» належні йому майнові права, а саме право вимоги щодо повернення заборгованості за кредитом в розмірі 3 793 749, 51 грн за кредитним договором від 25.06.2003 № 07/34-КЛ-03 зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами, укладеними між ПАТ «ХТЗ ім. Орджонікідзе» та ПАТ «Кредитпромбанк», договором застави від 25.06.2003 № 07/34-КЛ-З-03 до кредитного договору від 25.06.2003 № 07/34-КЛ-03 зі змінами та доповненнями, укладеними між ПАТ «ХТЗ ім. Орджонікідзе» та ПАТ «Кредитпромбанк» (права вимоги поставки тракторів заставною вартістю 63 255 600 грн) та договором застави товарів в обороті та переробці від 04.07.2003 № 07/34-КЛ-З-2-03 до Кредитного договору від 25.06.2003 № 7/34-КЛ-03 зі змінами та доповненнями, укладеними між ПАТ «ХТЗ ім. Орджонікідзе» та ПАТ «Кредитпромбанк» (54 позиції товарно-матеріальних цінностей на суму 22 003 511, 74 грн).

Ціна відступлення, що її погодили сторони, склала 600 000 грн, які було сплачено того ж дня.

5. Того ж дня, 22.08.2014 ТОВ «ФК «Надбання» відступило право вимоги до ПАТ «ХТЗ ім. Орджонікідзе» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім ВАТ «Харківський тракторний завод» (далі - ТОВ «ТД ВАТ «ХТЗ»), з приводу чого було укладено договір про відступлення права вимоги.

6. 24.10.2014 у справі про банкрутство № Б-39/109-07, було затверджено мирову угоду у справі про банкрутство. За умовами мирової угоди кредиторські вимоги відповідача-1 в частині вимог, що виникли з кредитного договору від 25.06.2003 №07/34-КЛ-03 та наступної низки угод щодо відступлення права вимоги, були віднесені до четвертої черги з визначенням порядку їх задоволення протягом 2035-2064 років.

7. 02.03.2015 на підставі постанови Правління НБУ № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможності», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» - Кадирова В.В.

8. 28.09.2015 засіданням комісії ПАТ «Дельта Банк» з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями (створеної згідно наказу від 11.03.2015 № 67 на виконання статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») було виявлено нікчемний правочин в розумінні пунктів 1, 2, 3 та 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - договір про відступлення права вимоги від 22.08.2014, який був укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Надбання», про що свідчить витяг з протоколу від 28.09.2015 № 77.

9. 27.12.2015 ПАТ «Дельта Банк» надіслало ВАТ «ХТЗ ім. Орджонікідзе» повідомлення за № 6788 про нікчемність правочину - договору про відступлення права вимоги від 22.08.2014, який було укладено між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Надбання». На адресу ТОВ «ФК «Надбання» аналогічне повідомлення не надсилалося, оскільки згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17.09.2015 було припинено діяльність ТОВ «ФК «Надбання».

Обґрунтування позову

10. 02.06.2017 ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. подало до Господарського суду Харківської області позов до ТОВ «ТД ВАТ «ХТЗ» та ПАТ «ХТЗ ім. Орджонікідзе», в якому просив:

визнати відсутнім права кредитора у ТОВ «ТД ВАТ «ХТЗ» за кредитним договором від 25 червня 2003 року № 07/34-КЛ-03 зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами, договорами забезпечення зі змінами та доповненнями, укладеними між ПАТ «ХТЗ ім. Орджонікідзе» та ПАТ «Кредитпромбанк»;

визнати ПАТ «Дельта Банк» стороною (кредитором) за кредитним договором від 25 червня 2003 року № 07/34-КЛ-03 зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами, договорами забезпечення зі змінами та доповненнями, укладеними між ПАТ «ХТЗ ім. Орджонікідзе» та ПАТ «Кредитпромбанк».

Позов мотивовано тим, що дії ПАТ «Дельта Банк» з укладання договору про відступлення права вимоги від 22.08.2014 суперечать вимогам постанови правління Національного банку України від 12.06.2014 № 348/БТ, відповідно до якої операції банку та його клієнтів щодо зміни та реалізації заставленого майна за наданими кредитами за сумами, що перевищують 10 000 тис. грн, повинні погоджуватися з представником НБУ, а сума відступленого права вимоги є більшою від зазначеної суми - 3 793 749, 51 грн, що є порушенням статей 3, 47, 49, 66 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Додатковим мотивом позову стало заниженість вартості відчуження - 600 000 грн відносно вартості відчужуваних прав.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

11. 16.08.2017 рішенням Господарського суду Харківської області, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.10.2017, у задоволенні позову відмовлено.

12. Суди свої рішення мотивували тим, що ПАТ «Дельта Банк», придбавши права вимоги боргу з підприємства другого відповідача (по якому проводилися судові процедури банкрутства) за 53 782, 47 грн, продав ці права через три тижні за 600 000 грн; факт наявності різниці у 20 або більше відсотків між оплатою за спірним договором та вартістю прав вимоги боргу за спірним договором позивачем під час розгляду справи не доведений, як не доведений і точний розмір вартості вказаних прав вимоги на момент укладання спірного договору. Права кредитора, що відчужені ПАТ «Дельта Банк» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Надбання» за договором про відступлення права вимоги від 22.08.2014, обмежуються вимогою боргу в сумі 3 793 749,51 грн., що значно менше, ніж 10 000 000 грн. Отже, у позивача відсутні підстави стверджувати про порушення АТ «Дельта Банк» вимог постанови правління Національного банку України від 12.06.2014 № 348/БТ, якою передбачено, що операції банку та його клієнтів щодо зміни та реалізації заставленого майна за наданими кредитами за сумами, що перевищують 10 000 тис. грн, повинні погоджуватися з представником НБУ.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (відповідача по справі)

13. Звертаючись з касаційною скаргою, позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Посилання зроблені на неповноту дослідження обставин справи, порушення положень п.п. 1, 2, 3, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та неправильне застосування статті 604 ЦК України стосовно того, що мирова угода не є новацією зобов'язання.

Б. Доводи, викладені у відзивах на касаційну скаргу

14. У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «ХТЗ ім. Орджонікідзе», посилаючись на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права, просить залишити судові рішення без змін.

15. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у своєму відзиві підтримав доводи позивача, навівши аналогічні мотиви як і в касаційній скарзі.

В. Пояснення учасників справи у судовому засіданні.

У судовому засіданні представники сторін підтримали наведені у касаційній скарзі та відзиві на неї доводи.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

16. Господарський процесуальний кодекс України (у редакції від 06.11.1991)

Стаття 43. Оцінка доказів

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом...

17. Господарський процесуальний кодекс України (в редакції після 15.12.2017)

Стаття 300. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази…

18. Цивільний кодекс України.

Стаття 203. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Стаття 204. Презумпція правомірності правочину

1. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стаття 215. Недійсність правочину

1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 604. Припинення зобов'язання за домовленістю сторін

1. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін.

2. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

3. Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом.

4. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

19. Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Стаття 38. Заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку

…

3. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

20. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 ГПК України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права. При цьому суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

21. Доводи скаржника щодо порушення судами першої та апеляційної інстанцій процесуальних норм в частині неповноти встановлення і дослідження обставин справи судова колегія вважає безпідставними, враховуючи позицію Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994.

Крім того, аналізуючи через призму статті 43 ГПК України питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Мала проти України» (Рішення ЄСПЛ від 03.07.2014 заява № 4436/07). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що згідно з практикою Суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов'язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У нинішній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання.

22. Доводи щодо порушення судами положень п.п. 1, 2, 3, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зводяться до встановлення інших обставин і наданню переоцінки дослідженим доказам та не спростовують правильності висновків судів першої та апеляційної інстанції про відмову в позові.

Зокрема, суди встановили і це підтверджено матеріалами справи, що умови і порядок виконання договору про відступлення права вимоги від 22.08.2014 між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Надбання» не передбачали ні безоплатного відчуження майна, ні відмови від власних майнових вимог, оскільки ПАТ «Дельта Банк», придбавши права вимоги боргу з підприємства другого відповідача (по якому проводилися судові процедури банкрутства) за 53 782, 47 грн, продав ці права через нетривалий час за значно вищу суму - 600 000 грн. Крім того, як зазначено судами, позивачем не доведено, що укладення спірного договору зумовило неплатоспроможність банку або неможливість виконання грошових зобов'язань банку перед кредиторами, адже цей договір не був збитковою господарсько-фінансовою операцією. Обґрунтовано також зроблено висновок, що позивачем не доведено вартості прав, які були відчужені на користь ТОВ «ФК «Надбання», а також що вартість такого відчуження відрізняється від звичайної вартості на 20 та більше відсотків. Не доведено було позивачем і того, що ПАТ «Дельта Банк», уклавши спірний договір, надав пільги будь-яким кредиторам банку, що зумовлює безпідставність позовних вимог про нікчемність спірного правочину на підставі пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

23. Відхиляються також доводи касаційної скарги про неправильне застосування статті 604 ЦК України стосовно того, що мирова угода не є новацією зобов'язання.

Так, згідно з положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон) під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або) розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформлюється угодою сторін.

За приписами Закону мирова угода укладається у письмовій формі та підлягає затвердженню господарським судом. Мирова угода набирає чинності з дня її затвердження господарським судом. Із дня затвердження мирової угоди боржник приступає до погашення вимог кредиторів згідно з умовами мирової угоди.

Положеннями статті 604 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняються за домовленістю сторін.

Одним з різновидів домовленості сторін, як підставою припинення зобов'язання є новація зобов'язання - заміна первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (частина друга статті 604 ЦК України).

З припиненням первісного зобов'язання пов'язано правило про те, що новація припиняє і дію додаткових зобов'язань щодо нього (частина четверта статті 604 ЦК України).

Таким чином, з моменту затвердження 24.10.2014 мирової угоди господарським судом у справі про банкрутство № Б-39/109-07 відбулась новація основного зобов'язання та припинилось первісне зобов'язання боржника, що виникло з кредитного договору від 25.06.2003 № 07/34-КЛ-03.

Відтак, суди дійшли обґрунтованого висновку, що визнати ПАТ «Дельта-банк» кредитором за спірним договором та визнати у ТОВ «Торговий дім ВАТ «Харківський тракторний завод» відсутніми права кредитора за цим же кредитним договором неможливо, оскільки відсутнє саме зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.03.2010 у справі № 27/269-08.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

24. Таким чином, оскільки оскаржені судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. і про залишення без змін постанови Харківського апеляційного господарського суду від 04.10.2017 та рішення Господарського суду Харківської області від 16.08.2017.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтями 309, 315 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.10.2017 та рішення Господарського суду Харківської області від 16.08.2017 у справі № 922/1866/17 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді В.В. Білоус

Л.Й. Катеринчук