ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2018 Справа № 917/213/18

За позовною заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", 36020, м. Полтава, вул. Козака, 2-а

до відповідача Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів", вул. Небесної сотні, 69, м. Полтава, Полтавська область, 36022

про стягнення 4 800,11 грн. заборгованості

Суддя Тимощенко О.М.

секретар судового засідання Стельмах А.С.

Представники сторін:

від позивача : не з'явились;

від відповідача : не з'явились.

Обставини справи: 02.03.2018 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" до відповідача Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів" про стягнення 4 800,11 грн. заборгованості, в т.ч. : 4 549,87 грн. основного боргу за Договором № 176/19 від 02.11.2017 року, 16,08 грн. - 3% річних, 165,91 грн. пені та 68,25 грн. - інфляційні.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 05.03.2018 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/213/18, призначено підготовче засідання на 29.03.2019 року на 09.00.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 29.03.2018 р. було оголошено перерву в підготовчому засіданні до 12.04.2018 р. та зобов’язано відповідача виконати вимоги попередньої ухвали суду щодо надання відзиву на позов.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.04.2018 р. судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду справи по суті в судовому засіданні на 08.05.2018 року.

Відповідач представництво у судове засідання втретє не забезпечив, вимог суду не виконав, причин щодо цього суду не повідомив. Останній був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань, а також про покладені на нього обов'язки, про що свідчать матеріали справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши надані документальні докази, суд, встановив:

02.11.2017 р. Державним підприємством "Полтавський комбінат хлібопродуктів" (Замовник) та ПАТ "Полтавагаз" (Виконавець) укладено Договір N 176/19 від 02.11.2017 року на технічне обслуговування внутрішніх систем газопостачання, що не є ГРМ (далі - Договір, а.с. 11).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- Предметом вищезазначеного Договору є технічне обслуговування систем газопостачання, що належить Замовнику і знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Небесної сотні 69 (п.1.1 Договору).

- вартість та витрати по технічному обслуговуванню системи газопостачання визначається Виконавцем даним Договором (п. 4.1 Договору);

- сума Договору по технічному обслуговуванню внутрішньої системи газопостачання на момент його укладення становить 7 011,56 грн. (п.4.2 Договору);

- оплата вартості робіт, передбачених цим Договором, проводиться Замовником на поточний рахунок Виконавця № 545 в Філії - Полтавському міському управлінні ПАТ "Державний ощадний банк України" (п.5.1 Договору);

- оплата фактично виконаних робіт з технічного обслуговування виконується Замовником шляхом перерахування грошових коштів на підставі наданого Виконавцем рахунку не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем виконання робіт (п.5.2 Договору);

- за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за даним Договором, порушення вимог правил безпеки систем газопостачання, сторони несуть відповідальність, згідно з чинним законодавством (п. 6.1 Договору);

- визначено, що за несвоєчасну оплату послуг у строки зазначені у п.5.2 даного Договору, Замовник сплачує на користь Виконавця, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення (п. 6.2 Договору);

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 30.04.2018 року. Якщо протягом 1 місяця до закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін не заявляє про припинення його дії, цей Договір вважається укладеним на такий самий новий строк та на тих самих умовах (п. 8.1 Договору).

Факт виконання позивачем договірних зобов'язань по виконанню робіт та факт отримання відповідачем (замовником) робіт на суму 4 549,87 грн. підтверджується наявною у матеріалах справи копією акту приймання виконаних підрядних робіт №176/12/19XIX. Зазначений акт підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками (а.с. 12).

На виконання умов Договору позивачем було пред'явлено відповідачу рахунок на оплату виконаних позивачем робіт (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 13).

За даними позивача, в порушення умов Договору відповідач не здійснив оплату отриманих результатів робіт, заборгованість останнього складає 4 549,87 грн..

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 4 800,11 грн. заборгованості, в т.ч. : 4 549,87 грн. основного боргу за Договором № 176/19 від 02.11.2017 року, 16,08 грн. - 3% річних, 165,91 грн. пені та 68,25 грн. - інфляційні.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається. Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з підряду.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконував зобов'язання за вищезазначеним Договором щодо виконання робіт. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за Договором та приписів ст. 837 Цивільного кодексу України отримані результати робіт не оплатив і заборгованість останнього на момент подання позову і винесення даного рішення складає 4 549,87 грн. Дана обставина відповідачем не спростована.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно із ст. 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (із змінами та доповненнями) розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату послуг у строки зазначені у п. 5.2 даного Договору, Замовник сплачує на користь Виконавця, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 165,91 р. пені за період з 11.01.2018 р. по 22.02.2018 р., суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань", а тому підлягає задоволенню (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3" та залучено до матеріалів справи).

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 16,08 грн. трьох процентів річних та 68,25 грн. інфляційних нарахувань за період 11.01.2018 р. по 22.02.2018 р., суд прийшов до висновку, що вимоги позивача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 4549,87 грн. - основного боргу, 16,08 грн. - трьох відсотків річних, 165,91 грн. - пені, 68,25 грн. - інфляційних втрат є підтвердженими документально та нормами матеріального права, відповідачем не заперечуються та не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 126, 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів" (36022, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Небесної сотні 69, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (36020, м. Полтава, вул. Козака, 2-а, р/р545 в Філії Полтавського обласного управління ПАТ "Ощадбанк" МФО 331467, ) 4 549,87 грн. - основного боргу, 16,08 грн. – 3% річних, 165,91 грн. - пені, 68,25 грн. - інфляційних втрат, а також 1 762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням цим рішенням законної сили.

Рішення підписано 08.05.2018 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М.Тимощенко