ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2018р. справа № 5006/27/48б/2012

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: при секретарі судового засідання:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5 (свідоцтво № 4104 від 02.11.2011р.), ОСОБА_6 (свідоцтво № 1736 від 05.11.2015р.),
від відповідача:не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Українське науково-виробниче підприємство по виробництву друкованих плат "РАДЕЛС", м. Макіївка Донецької області в особі ліквідатора ОСОБА_6
на ухвалу Господарського суду Донецької області (суддя Тарапата С. С.)
постановлену31.01.2018р. у м. Харкові о 14:40 год. (повний текст складено та підписано 05.02.2018р.)
по справі№ 5006/27/48б/2012
за позовомЗакритого акціонерного товариства "Українське науково-виробниче підприємство по виробництву друкованих плат "РАДЕЛС", м. Макіївка Донецької області в особі ліквідатора ОСОБА_6
до відповідача: проТовариства з обмеженою відповідальністю "Солум", м. Київ визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння

В С Т А Н О В И В:

07.11.2017р. до Господарського суду Донецької області в межах справи про банкрутство надійшла позовна заява ЗАТ Українське науково виробниче підприємство по виробництву друкованих плат Раделс б/н від 03.11.2017р. в особі ліквідатора - арбітражного керуючого ОСОБА_6 до відповідача - ТОВ Солум про витребування із незаконного володіння та визнання права власності на об'єкт нерухомого майна - нежилі приміщення, загальною площею 3501,3кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9 літера 111 А, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000, додаткові відомості - нежилі приміщення з №1 по №19, з №21 по №25, №35, з №37 по №45, № 47 (групи приміщень №1), №1 (групи приміщень №2), №1 (групи приміщень №3), з №1 по №13, з №15 по №19, з №21 по №30 (групи приміщень №7), №№10, 40, 41, 43, 44, 46, 48, 49 (групи приміщень №9), №№4, 18, 28, 28а, з №29 по №40, №№44, 46, з №63 по №66 (групи приміщень №15), загальною площею 3501,30 кв.м., що складає 154/1000 частини від нежилого будинку площею 22754,30 кв.м.

Ухвалою Господарського суду Донецької області по справі № 5006/27/48б/2012 задоволено клопотання ТОВ «Солум» б/н від 14.12.2017р. про передачу справи за підсудністю. Зазначеною ухвалою передано матеріали позовної заяви Закритого акціонерного товариства Українське науково виробниче підприємство по виробництву друкованих плат Раделс до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Солум про визнання права власності і витребування майна із чужого незаконного володіння, яка була прийнята Господарським судом Донецької області до розгляду в межах справи № 5006/27/48б/2012 про банкрутство Закритого акціонерного товариства Українське науково виробниче підприємство по виробництву друкованих плат Раделс до Господарського суду міста Києва.

Ухвала обґрунтована приписами ч.1 ст.2, ст.8.ч.1,4,5 ст.10, ст.40 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011р. № 4212-УІ та ч.1, 3 ст.3, ч.1, 2 ст.11, ч.6 ст.12, п.8, п.9 ч.1 ст. 20, ч.1 ст.29, ч.3, 9 ст.30, п.1 ч.1 ст.31, ст.ст. 42, 46, 86, 177, 182, 183, ч.1 ст.185, 233, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147-VIII.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Закрите акціонерне товариство Українське науково виробниче підприємство по виробництву друкованих плат Раделс в особі ліквідатора ОСОБА_6, звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило поновити ЗАТ «Раделс» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 31.01.2018р. по справі № 5006/27/48б/2012 та направити матеріали позовної заяви ЗАТ «Раделс» до ТОВ «Солум» про визнання права власності та витребування із чужого незаконного володіння приміщень загальною площею 3 501,30 кв.м., що складають 154/1000 частини від нежитлового будинку площею 22 754,30 кв.м., що розташовані в місті Києві, вул. Бориспільська ( літ. 111А) для подальшого розгляду до Господарського суду Донецької області справи № 5006/27/48б/2012 про банкрутство ЗАТ «Раделс».

Скаржник вважає, що ухвала прийнята судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, а саме ч.4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 31 ГПК України (в редакції чинній станом на 31.01.2018р.), ч.9 ст.16 ГПК України (в редакції чинній станом на дату прийняття даного позову Господарським судом Донецької області до провадження). Посилається, що метою зазначеного позову є повернення спірного майна до ліквідаційної маси, а п.7 ст.12 ГПК України в редакції яка діяла до 15.12.2017 р. підлягає розширеному тлумаченню. Тобто правила виключної підсудності не обмежуються лише тими справами, в яких банкрут є відповідачем, а поширюються на всі справи у майнових спорах за участю банкрута, незалежно від того, є банкрут позивачем або відповідачем. Посилається на правову позицію Вищого господарського суду України у постановах: № 925/1565/13 від 01.11.2016р., № 922/4705/15 від 12.10.2016р., № 922/4754/15 від 13.01.2016р, а також на правовий висновок Верховного суду України, який було викладено у постанові від 13.04.2016р. по справі № 908/4804/14 ( № 3-304гс16) .

13.03.2018р. Донецьким апеляційним господарським судом поновлено Закритому акціонерному товариству «Українське науково-виробниче підприємство по виробництву друкованих плат «Раделс» процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали та відкрито апеляційне провадження по справі № 5006/27/48б/2012.

22.03.2018р. до Донецького апеляційного господарського суду від заявника апеляційної скарги надійшли письмові пояснення, в яких зазначається, що позиція щодо розгляду справ в яких приймає участь підприємство-банкрут і на які він посилався в апеляційні скарзі, знайшла своє підтвердження і в ухвалі Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/11834/17 від 28.02.2018р., предметом якої є вимоги стосовно нежитлових приміщень, розташованих в місті Києві, вул. Бориспільська, № 9 (літера 111А) загальною площею 3 501,30 кв.м., а учасниками спору є ЗАТ «Раделс» - підприємство банкрут.

26.03.2018р. від заявника апеляційної скарги надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

24.03.2018р. від відповідача по справі - Товариства з обмеженою відповідальністю «Солум», надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Посилаються, що заявлені позовні вимоги не є такими, що можуть розглядатися в межах справи про банкрутство на підставі ст.20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», та не є такими, що підпадають під критерії ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та ч.9 ст.30 ГПК України, оскільки вимоги заявлені не до боржника, а саме боржником до іншої юридичної особи.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.04.2018р. справу призначено до розгляду на 23.04.2018р.

16.04.2018р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Солум» надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

18.04.2018р. Донецьким апеляційним господарським судом прийнята ухвала щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

23.04.2018р. в судове засідання, призначене в режимі відеоконференції зявилися представники заявника апеляційної скарги, які підтримали вимоги, викладені у апеляційній скарзі.

Представники відповідача в судове засідання не зявилися, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Явка сторін не визнавалася обовязковою.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованність рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права (ст.269 ГПК України) .

Заслухавши доповідь судді-доповідача (головуючого по справі), пояснення представників заявника апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, пояснення, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Господарським судом Донецької області ухвалою від 24.04.2012р. за заявою Дочірнього підприємства Центр самоосвіти Технопроф порушена справа про банкрутство Закритого акціонерного товариства Українське науково виробниче підприємство по виробництву друкованих плат Раделс згідно ст.ст. 1, 6, 7, 8, 11 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду Донецької області від 07.02.2013р. боржника ЗАТ Українське науково виробниче підприємство по виробництву друкованих плат Раделс, визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру по справі строком на 12 місяців, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_7.

У звязку з проведенням на території м. Донецька антитерористичної операції матеріали справи №5006/27/48б/2012 були втрачені. Ухвалою Господарського суду від 17.11.15р. відновлено втрачену справу №5006/27/48б/2012 про банкрутство ЗАТ Українське науково-виробниче підприємство по виробництву друкованих палат Раделс.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 07.11.2016р. припинено повноваження ліквідатора ЗАТ Українське науково виробниче підприємство по виробництву друкованих плат Раделс арбітражного керуючого ОСОБА_7 за його заявою, ліквідатором призначена арбітражний керуючий ОСОБА_6.

07.11.2017р. до Господарського суду Донецької області в межах справи про банкрутство надійшла позовна заява ЗАТ Українське науково виробниче підприємство по виробництву друкованих плат Раделс б/н від 03.11.2017р. в особі ліквідатора - арбітражного керуючого ОСОБА_6 до відповідача - ТОВ Солум про витребування із незаконного володіння та визнання права власності на об'єкт нерухомого майна - нежилі приміщення, загальною площею 3501,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9 літера 111 А, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000, додаткові відомості - нежилі приміщення з №1 по №19, з №21 по №25, №35, з №37 по №45, № 47 (групи приміщень №1), №1 (групи приміщень №2), №1 (групи приміщень №3), з №1 по №13, з №15 по №19, з №21 по №30 (групи приміщень №7), №№10, 40, 41, 43, 44, 46, 48, 49 (групи приміщень №9), №№4, 18, 28, 28а, з №29 по №40, №№44, 46, з №63 по №66 (групи приміщень №15), загальною площею 3501,30 кв.м., що складає 154/1000 частини від нежилого будинку площею 22754,30 кв.м.

Як зазначалося вище, ухвалою Господарського суду Донецької області по справі № 5006/27/48б/2012 задоволено клопотання ТОВ «Солум» б/н від 14.12.2017р. про передачу справи за підсудністю. Зазначеною ухвалою передано матеріали позовної заяви Закритого акціонерного товариства Українське науково виробниче підприємство по виробництву друкованих плат Раделс до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Солум про визнання права власності і витребування майна із чужого незаконного володіння, яка була прийнята Господарським судом Донецької області до розгляду в межах справи № 5006/27/48б/2012 про банкрутство Закритого акціонерного товариства Українське науково виробниче підприємство по виробництву друкованих плат Раделс до Господарського суду міста Києва.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що зазначений спір підлягає розгляду у Господарському суді м. Києва враховуючи наступне.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017р.) було встановлено, що господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, повязаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України, а також справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Пунктом 8 ч.1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України (в редакції після 15.12.2017р.) встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобовязань (податкового боргу, визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсним правочинів за позовами контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України).

Судова колегія не приймає до уваги посилання заявника апеляційної скарги на постанови Вищого господарського суду України, оскільки позиція щодо застосування пунктів 2, 7 частини першої ст. 12 ГПК України, в редакції до 15.12.2017р.) та ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможнсоті боржника або визнання його банкрутом» № 2343-ХП знайшла своє відображення у поставі Верховного суду України від 13.04.2016р. (справа № 908/4804/14). При цьому, розгляд Верховним судом України справи № 908/4804/14 було повязано саме з різною практикою Вищого господарського суду України щодо застосування вище зазначених приписів законодавства.

Так, Верховний суд України, при розгляді справи № 908/4804/14 (№ 3-304гс16) у своїй постанові від 13.04.2016р. висловив наступну правову позицію.

Відповідно до ст. 41 ГПК України господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей. встановлених Законом № 2343-ХП.

Згідно з пунктами 2, 7 частини першої статті 12 ГПК господарським судам підвідомчі: справи про банкрутство; справи у спорах з майновими вимогами до боржника стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати, поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, повязаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також у спорах про визнання недійсним правочинів (договорів) якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Частиною девятою ст. 16 ГПК (виключна підсудність справ) передбачено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями частини четвертої статті 10 Закону № 2343-ХП відповідно до яких суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів) укладених боржником, тощо.

Системний аналіз положень Закону № 2343-ХП дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство, він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону України № 2343-ХП мають приоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора (частина перша ст.20 Закону № 2343-ХП); за позовами розпорядника майна (частина девята статті 23 Закону № 2343-ХП); за заявою комітету кредиторів (частина восьма статті 26 Закону №2343-ХП); за заявою керуючого санацією (частина восьма статті 26 Закону № 2343-ХП); за заявою керуючого санацією (частина пята статті 28 Закону № 2343-ХП); за заявою ліквідатора (частина друга статті 41 Закону № 2343-ХП).

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону № 2343-ХП, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи № 910/1904/18 (5006/27/48б/2012) Закрите акціонерне товариство «Українське науково-виробниче підприємство по виробництву друкованих плат «Раделс» (боржник у справі про банкрутство) звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Солум» про визнання права власності на нерухоме майно та витребування цього майна із чужого незаконного володіння.

Тобто, зазначений позов заявлено саме банкрутом до іншої юридичної особи.

З огляду на наведене, судова колегія погоджується зі ствердженням відповідача по цій справі (ТОВ «Солум»), що в силу ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» справи про банкрутство підвідомчі господарським судам і розглядаються ними за місцем знаходженням боржника юридичної особи в наступних випадках: усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсним будь-яких правочинів (договорів) укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, повязаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсним правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України. Вказаний перелік справ, підвідомчих та підсудних господарським судам є вичерпними.

Як зазначалося вище, заявник апеляційної скарги звернувся до суду першої інстанції з вимогами до іншої юридичної особи про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння

Вимоги про визнання недійсним або спростування правочину у відповідності зі ст.20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатором не заявлялися.

Нерухоме майно, що є предметом позовних вимог, зареєстровано та знаходиться в м. Києві.

Таким чином, заявлені позовні вимоги не є такими, що можуть розглядатися в межах справи про банкрутство на підставі ст.20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», та не є такими, що підпадають під критерії ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржник або визнання його банкрутом» та ч.9 ст.30 ГПК України (в редакції після 15.12.2017р.), ст. ст. 12, 16 ГПК України в редакції до 15.12.2017р.), оскільки вимоги заявлені не до боржника, а саме боржником в особі ліквідатора до іншої юридичної особи.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що даний спір не відноситься до виключної підсудності повязаної з розглядом справи про банкрутство , як в межах справи про банкрутство ст.20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» так і за окремим позовним провадженням, що повинно здійснюватися господарським судом в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Посилання заявника апеляційної скарги на ч.2 ст.31 ГПК України не може бути взято судом до уваги, оскільки, в даному випадку, заява ЗАТ «Українське науково-виробниче підприємство по виробництву друкованих плат «Раделс» з моменту її подання до суду є підсудною суду за місцезнаходженням нерухомого майна з приводу якого виник спір. Позов ЗАТ «Українське науково-виробниче підприємство по виробництву друкованих плат «Раделс» не став підсудним іншому суду в процесі розгляду справи, а тому приписи ч.2 ст.31 ГПК України не можуть бути застосовано.

Посилання заявника апеляційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2018р. № 910/11834/17 не може бути взято судом до уваги, оскільки, в рамках даної справи, розглядався спір саме з вимогами до боржника.

Відповідно до приписів ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв ухвалу, яка оскаржується в апеляційному порядку з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Судові витрати покласти на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 282 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Українське науково-виробниче підприємство по виробництву друкованих плат "РАДЕЛС", м. Макіївка Донецької області в особі ліквідатора ОСОБА_6 на ухвалу Господарського суду Донецької області від 31.01.2018р. по справі № 5006/27/48б/2012 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 31.01.2018р. по справі № 5006/27/48б/201 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду впродовж двадцяти днів з дня складання повного тексту Постанови; у порядку п. 17.5 ч. 1 розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя: О. І. Склярук

Судді: Т. Д. Геза

ОСОБА_3

(У судовому засіданні 23.04.2018р. оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 26.04.2018р.)