КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2018 р. Справа№ 910/2064/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.,

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Буське лісове господарство"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 по справі №910/2064/18 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Державного підприємства "Буське лісове господарство"

до 1. Закарпатської митниці ДФС,

2. Державної казначейської служби України

про стягнення 659 939,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Буське лісове господарство" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Закарпатської митниці ДФС та Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 659939,60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 позовну заяву Державного підприємства "Буське лісове господарство" повернуто, на підставі ч. 3 ст. 43.

Повертаючи позовну заяву місцевий господарський суд виходив з того, що Державна казначейська служба України безпідставно зазначена позивачем як співвідповідач у даній справі, оскільки такий центральний орган державної влади не є органом Казначейства, за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду. Таким органом є Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, так як місцезнаходженням відповідача 1 (органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого, за твердженням позивача, заподіяно шкоду) є наступне: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Собранецька, 20.

Разом з тим, суд зазначив, що таке безпідставне зазначення співвідповідачем - Державну казначейську службу України має своїм наслідком так-звану штучну зміну підсудності даної справи, оскільки у разі, якщо б позивач зазначив належних відповідачів - Закарпатську митницю ДФС та Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області - такий спір, у силу ст. 29 ГПК України, був би підсудний Господарському суду Закарпатської області.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Державне підприємство "Буське лісове господарство" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 скасувати, справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що Державна казначейська служба України визначена співвідповідачем, як орган, до завдань якого входить здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Таким чином, позивач не мав на меті штучно змінити підсудність спору про стягнення збитків, заподіяних Закарпатською митницею ДФС із місцезнаходженням у м. Ужгород,

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Буське лісове господарство" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 по справі №910/2064/18.

24 квітня 2018 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, від представника Державної Фіскальної Служби України, Закарпатська митниця ДФС надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, оскаржувана ухвала відноситься до зазначеного переліку (п. 6 ст. 255 ГПК України), з урахуванням обставин вказаної господарської справи, а також з огляду на відсутність клопотань учасників справи про розгляд справи з викликом осіб, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Статтями 269, 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2018 по справі №910/2064/18 позовну заяву Державного підприємства "Буське лісове господарство" залишено без руху, встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: обґрунтування заявлення позову до Державної казначейської служби України та викладу змісту позовних вимог саме до вказаної особи; викладу обставин заявлених ним позовних вимог в контексті необхідності залучення до участі у справі третьої особи - Філія "Центр транспортної логістики" Публічного акціонерного товариства "Львівська залізниця"; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

12 березня 2018 року до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, у якій, зокрема, зазначено наступне: Відповідач-2 Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів (п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 № 215); згідно з ч. 5 ст. 30 ГПК України, спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ; позов в даній справі ДП "Буське лісове господарство" заявлено до Закарпатської митниці ДФС (заподіювана шкоди) та Державної казначейської служби України, як органу на якого відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (затвердженого постановою КМУ №845 від 03.08.2011 року) покладено функції зі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди.

Так, дослідивши подані матеріали, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає поверненню, оскільки позивач зловживає своїми процесуальними правами, шляхом штучної зміни підсудності спору про стягнення збитків, заподіяних Закарпатською митницею ДФС із місцезнаходженням у м. Ужгород, шляхом зазначення, у якості співвідповідача, Державної казначейської служби України (м. Київ).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позов в даній справі заявлено до Закарпатської митниці ДФС (заподіювана шкоди) та Державної казначейської служби України, як органу на якого, відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (затвердженого постановою КМУ №845 від 03.08.2011 року), покладено функції зі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди.

Колегія суддів звертає увагу, що способом поновлення порушених прав позивачів у справах про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, є у кінцевому результаті стягнення коштів Державного бюджету України. У таких справах відповідачами можуть бути як відповідні територіальні органи Казначейства України, так і Державна казначейська служба України як орган, до завдань якого входить здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.04.2018 по справі №914/1221/17.

Відповідно до пункту 9 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України (у редакції Закону України від 01.01.2018) установлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету: рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15.04.2015р., Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів та бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до частини 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Таким чином, даний господарський спір підсудний Господарському суду міста Києва за виключною підсудністю.

З огляду на викладене, судом апеляційної інстанції не встановлено таких обставин, які б свідчили про зловживання позивачем своїми процесуальними правами. При цьому, позивачем позовну заяву подано відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України.

Щодо вимоги апелянта про стягнення на його користь витрат, пов'язаних з розглядом справи, колегія суддів зазначає, що такі витрати повинні розподілятись місцевим господарським судом, залежно від результатів вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції, при винесенні оскаржуваної ухвали, порушено норми процесуального права, в зв'язку з чим ухвала суду Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 по справі №910/2064/18 підлягає скасуванню, з направленням справи до Господарського суду міста Києва для розгляду.

Керуючись ст.ст. 27, 269, 270, 271, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства "Буське лісове господарство" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 по справі №910/2064/18 задовольнити.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 по справі №910/2064/18 скасувати.

3. Справу №910/2064/18 направити для розгляду до Господарського суду міста Києва.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.05.2018.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна