РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.05.2018Справа № 910/17819/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Адвант Тревел"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Нові-Медіа"
Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісті Мас-Медіа"
провизнання інформації недостовірною та спростування недостовірної інформації
Представники:не викликались
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12.10.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвант Тревел" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові-Медіа" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісті Мас-Медіа" про

1) визнання інформацію, викладену у статті "ІНФОРМАЦІЯ_1" під авторством ОСОБА_1, яка була розміщена ІНФОРМАЦІЯ_2 на сайті "ВЕСТИ" в мережі Інтернет за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю "НОВІ-МЕДІА", недостовірною та такою, яка порушує право на недоторканість ділової репутації Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвант Тревел";

2) зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові-Медіа" негайно розмістити на санні "ВЕСТИ" в Розділі сайту "УКРАИНА" в мережі Інтернет за адресою: http://vesti-ukr.com/strana спростування недостовірної інформації окремою інтернет-сторінкою з наступним текстом тим самим розміром штрифту та штрифом, яким була опублікована недостовірна інформація: "(Назва) Спростування недостовірної інформації стосовно AdvantTravel. (Основний текст) ІНФОРМАЦІЯ_2 на нашому сайті за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_3 була розміщена недостовірна інформація, яка порушила право на недоторканість ділової репутації тур агентства AdvantTravel (ТОВ "АдвантТревел"). Інформація в статті не відповідає дійсності. Вказане у статті придбання туристами туру в AdvantTravel нe відбувалося, а коментарі AdvantTravel з цього приводу відповідно не надавались. Просимо вибачення у читачів та Advant Travel за дезінформацію.";

3) зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІСТІ МАС-МЕДІА" негайно розмістити в газеті "ВЕСТИ, Всеукраинскийвыпуск" спростування недостовірної інформації окремою шпальтою (розворотом) з наступним текстом тим самим розміром штрифту та штрифом, яким публікуються інші статті: "(Назва) Спростування недостовірної інформації стосовно AdvantTraveL (Основний текст) ІНФОРМАЦІЯ_2 на сайті газети "ВЕСТИ" за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 була розміщена недостовірна інформація, яка порушила право на недоторканість ділової репутації турагенства Advant Travel (TOB "АдвантТревел"), Інформація в статті не відповідає дійсності. Вказане у статті придбання туристами туру в AdvantTravel не відбувалося, а коментарі AdvantTravel з цього приводу відповідно не надавались. Просимо вибачення у читачів та AdvantTravel за дезінформацію.".

4) стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові-Медіа" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвант Тревел" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600 грн 00 коп., судові витрати зі сплати послуги Консорціуму "Український центр підтримки номерів та адрес" з надання експертного висновку за результатами проведеної фіксації та дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет у розмірі 1600 грн 00 коп., судові витрати зі сплати послуги Консорціуму "Український центр підтримки номерів та адрес" з видачі довідки з відомостями про реєстранта доменного імені у розмірі 500 грн 00 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачами ІНФОРМАЦІЯ_2 на сайті "Вести" в мережі Інтернет була розміщена для вільного доступу стаття "ІНФОРМАЦІЯ_1" під авторством ОСОБА_1. Вказаною статтею була поширена негативна недостовірна інформація про позивача та його діяльність як турагентства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 порушено провадження у справі № 910/17819/17, розгляд справи призначено на 27.11.2017.

09.11.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшло клопотання про припинення провадження у справі.

09.11.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача-2 надійшов відзив.

27.11.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2017 розгляд справи відкладено на 11.01.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.01.2018, у зв'язку з набранням чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

11.01.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд пункт 4 позовних вимог розглядати у наступній редакції: Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові-Медіа" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвант Тревел" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 800 грн 00 коп., судові витрати зі сплати послуги Консорціуму "Український центр підтримки номерів та адрес" з надання експертного висновку за результатами проведеної фіксації та дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет у розмірі 1 600 грн 00 коп., судові витрати зі сплати послуги Консорціуму "Український центр підтримки номерів та адрес" з видачі довідки з відомостями про реєстранта доменного імені у розмірі 500 грн 00 коп., судові витрати зі сплати послуг адвоката у розмірі 4 423 грн 90 коп., судові витрати із отримання витягу з ЄДР у розмірі 136 грн 00 коп., загалом - судові витрати у сумі 11 459 грн 90 коп.

26.01.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 1 Закону України "Про інформацію" інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною четвертою статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе.

Відповідно до статті 94 Цивільного кодексу України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Частиною 1 статті 201 Цивільного кодексу України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя, честь, гідність і ділова репутація, ім'я (найменування), авторство, свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Статтею 299 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації і може звернутися до суду з позовом про її захист.

Згідно з статті 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації; спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Відповідно до частини першої статті 91 Цивільного кодексу України (юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

За змістом статті 91 Цивільного кодексу України права на спростування недостовірної інформації, захист ділової репутації, належать і юридичним особам у передбачених законом випадках.

За визначенням, наведеним у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ділова репутація - це відомості, зібрані Національним банком України, про відповідність діяльності юридичної або фізичної особи, у тому числі керівників юридичної особи та власників істотної участі у такій юридичній особі, вимогам закону, діловій практиці та професійній етиці, а також відомості про порядність, професійні та управлінські здібності фізичної особи.

Пунктом 26 частини першої статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передбачено, що ділова репутація - це сукупність документально підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про відповідність її господарської та/або професійної діяльності вимогам законодавства, а для фізичної особи - також про належний рівень професійних здібностей та управлінського досвіду, а також відсутність в особи судимості за корисливі злочини і за злочини у сфері господарської діяльності, не знятої або не погашеної в установленому законом порядку.

Згідно з частиною другою статті 34 Господарського кодексу України дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов'язаних з особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб'єкта господарювання.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на сайті "ВЕСТИ" в мережі Інтернет за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 була розміщена для вільного доступу стаття "ІНФОРМАЦІЯ_1" під авторством ОСОБА_1.

На думку позивача, інформація, яка міститься у статті, є негативною та недостовірною, такою, що порушує право Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвант Тревел" на недоторканість ділової репутації.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача заявлені до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісті Мас-Медіа" не підлягають задоволенню, в іншій частині провадження у справі підлягає закриттю.

За загальними правилами цивільно-правової відповідальності за поширення недостовірної інформації зобов'язаними суб'єктами в цих правовідносинах є особи, які (незалежно від наявності їхньої вини) поширили відомості, що не відповідають дійсності, або виклали їх неправдиво, і це порочить честь і гідність чи ділову репутацію або завдає шкоди інтересам фізичних чи юридичних осіб.

Згідно з пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 N 1, роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 N 1 роз'яснено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Крім того, у пункті 10 вказаної постанови роз'яснено, якщо позивач заявляє вимоги до одного з належних відповідачів, які спільно поширили недостовірну інформацію, суд вправі залучити до участі у справі іншого співвідповідача лише у разі неможливості розгляду справи без його участі.

Таким чином, вирішуючи спір про захист ділової репутації, спростування недостовірної інформації, суд повинен встановити суб'єктний склад сторін спору, з'ясувати, яка фізична або юридична особа поширила недостовірну інформацію, а також автора цієї інформації.

Оскільки в даній справі йдеться не про спільне поширення автором та видавництвом недостовірної інформації (співвиконавство), а про розподіл відповідальності зобов'язаних осіб, не можуть бути застосовані положення пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 N1, щодо можливості розгляду справи за участю лише однієї з осіб, які спільно поширили недостовірну інформацію.

Як вбачається з інформації наданої адміністратором системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет з сервісу WHOIS, власником веб-сайту з демон ним іменем vesti-ukr.com є Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові-Медіа" (NOVI-MEDIA LLC).

Крім того, як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів та не заперечується сторонами, автором статті "ІНФОРМАЦІЯ_1", опублікованої на сайті "ВЕСТИ" в мережі Інтернет за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_1, яка, відповідно до довідки вих. № 02/11 від 02.11.2017 Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові-Медіа", не перебуває в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Нові-Медіа".

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

В статті 7 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Дана норма кореспондується зі статтею 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно зі статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке право повинно бути забезпечене справедливими судовими процедурами.

Таким чином, суду прийшов до висновку, у відповідності до статті 48 Господарського процесуального кодексу України, залучити до участі у справі ОСОБА_1 в якості співвідповідача.

Суд також звертає увагу, що згода позивача єнеобхідною лише для заміни первісного відповідача належним відповідачем (пункт 5 Інформаційного листа ВГС України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" № 01-8/344 від 11.04.2005).

Таку ж правову позицію щодо необхідності притягнення автора як відповідача викладено й у постанові Верховного Суду України від 27.03.2007 у справи № 52/175-06, постановах Вищого господарського суду України від 28.05.2012 у справі № 5011-59/855-2012, від 26.05.2009 у справі № 40/248пн, від 11.03.2008 у справі № 7/513пн, від 08.07.2008 у справі № 10/555пн, від 24.06.2008 у справі № 15/362, від 17.03.2009 у справі № 12/222, від 30.03.2010 у справі № 12/303, від 16.03.2017 у справі № 910/28756/15.

Оскільки до участі у справі в якості відповідача залучено громадянку ОСОБА_1, тобто фізичну особу без статусу суб'єкта підприємницької діяльності, даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

З урахуванням наведених норм процесуального закону, справи, що віднесені до підвідомчості господарських судів (стаття 20 Господарського процесуального кодексу України ), кваліфікуються за сукупністю предметного та суб'єктного критеріїв.

Враховуючи те, що один з відповідачів у даній справі, що підлягає залученню до учатсі у справі у якості іншого відповідача - ОСОБА_1 фізичною особою, яка не має статусу суб'єкта підприємницької діяльності, дана справа за суб'єктним критерієм непідвідомча господарському суду, оскільки одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а отже спір в цілому непідвідомчий господарському суду.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до частин 2, 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом. Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частин першої - третьої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб'єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб'єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб'єктів.

У вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір - господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 Господарського кодексу України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Підвідомчість спору про захист ділової репутації юридичної особи залежить від його суб'єктного складу. Відповідачами в таких справах можуть виступати як автор розпов сюдженої недостовірної інформації (в тому числі й у мережі Інтернет), так і редакція засобу масової інформації, в якому вона розповсюджена, інформаційне агентство, власник веб-сайту або інша юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію. Спори про захист ділової репутації, відповідачами в яких є фізичні особи, розглядаються в порядку цивільного судочинства

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Щодо вимог позивача про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІСТІ МАС-МЕДІА" негайно розмістити в газеті "ВЕСТИ, Всеукраинскийвыпуск" спростування недостовірної інформації окремою шпальтою (розворотом) з наступним текстом тим самим розміром штрифту та штрифом, яким публікуються інші статті: "(Назва) Спростування недостовірної інформації стосовно AdvantTraveL (Основний текст) ІНФОРМАЦІЯ_2 на сайті газети "ВЕСТИ" за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 була розміщена недостовірна інформація, яка порушила право на недоторканість ділової репутації турагенства Advant Travel (TOB "АдвантТревел"), Інформація в статті не відповідає дійсності. Вказане у статті придбання туристами туру в AdvantTravel не відбувалося, а коментарі AdvantTravel з цього приводу відповідно не надавались. Просимо вибачення у читачів та AdvantTravel за дезінформацію.", суд зазнає, що останні є обґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІСТІ МАС-МЕДІА" його прав та законних інтересів, а саме не надано доказів розповсюдження Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІСТІ МАС-МЕДІА" недостовірної інформації про Товариство з обмеженою відповідальністю "Адвант Тревел" в газеті "ВЕСТИ, Всеукраинскийвыпуск".

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 48, ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 231-233, ст.ст. 237- 238, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвант Тревел" про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІСТІ МАС-МЕДІА" негайно розмістити в газеті "ВЕСТИ, Всеукраинский выпуск" спростування недостовірної інформації окремою шпальтою (розворотом) з наступним текстом тим самим розміром штрифту та штрифом, яким публікуються інші статті: "(Назва) Спростування недостовірної інформації стосовно AdvantTraveL (Основний текст) ІНФОРМАЦІЯ_2 на сайті газети "ВЕСТИ" за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 була розміщена недостовірна інформація, яка порушила право на недоторканість ділової репутації турагенства Advant Travel (TOB "АдвантТревел"), Інформація в статті не відповідає дійсності. Вказане у статті придбання туристами туру в AdvantTravel не відбувалося, а коментарі AdvantTravel з цього приводу відповідно не надавались. Просимо вибачення у читачів та AdvantTravel за дезінформацію.", відмовити повністю.

2. Залучити до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_1.

3. Провадження у справі № 910/17819/17 закрити.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Б.Плотницька