УХВАЛА

м. Київ

15.05.2018Справа № 910/5972/18

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Плато Плюс» (03045, м. Київ, вул. Новопирогівська, 62-А; ідентифікаційний код 35725096)

Про забезпечення позову

поданою разом із позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Плато Плюс» до Фізичної особи-підприємця Кушніренко Тараса Анатолійовича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про визнання недійсним договору, додаткової угоди до нього, визнання недійсним актів приймання-здачі виконаних робіт, стягнення 175 244,00 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Плато Плюс» (далі - заявник) звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову (поданою разом із позовною заявою) шляхом:

- накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми 175 244,00 грн.;

- в разі відсутності/недостатності коштів в межах суми 175 244,00 грн. додатково накласти арешт на майно відповідача в межах залишку суми.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Плато Плюс» про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно частини 1 статті 139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів (ч. 4 ст. 139 ГПК України).

Проте, заявником не дотримано вимог ч. 1, ч. 4 ст. 139 ГПК України, оскільки заява про забезпечення позову:

- не містить інших відомостей, потрібних для забезпечення позову, таких як: зазначення, яке саме майно слід піддати арешту, кому воно належить і на яких правових підставах, у кого і за якою адресою воно знаходиться;

- не містить обґрунтування вжиття доцільності кожного із заявлених заходів забезпечення позову: накладення арешту на грошові кошти, накладення арешту на майно;

- не містить обґрунтування необхідності застосування обраних ним заходів забезпечення позову, оскільки лише зазначено припущення про вчинення відповідачем дій спрямованих на ухилення від виконання рішення суду або утруднення такого виконання.

Визначаючи вищенаведені відомості як "потрібні для забезпечення позову", суд виходив з того, що за приписами ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частиною 7 ст. 140 ГПК України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Плато Плюс» про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

В той же час, суд наголошує, що повернення заяви про забезпечення позову з наведених вище підстав не перешкоджає повторному зверненню до суду з відповідною заявою після усунення визначених вище недоліків.

Керуючись ст. ст. 139, 140, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Плато Плюс» про забезпечення позову повернути заявнику.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 15.05.18. та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 256, 257 та підпунктом 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.М. Ващенко