УХВАЛА

11 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 911/3212/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Журавлиське"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 (Головуючий суддя - Гончаров С.А., судді: Михальська Ю.Б., Корсакова Г.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Журавлиське"

до Головного управління Держгеокадастру у Київській області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. ОСОБА_4

2. ОСОБА_5

про визнання недійсним та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Журавлиське" (далі - позивач) звернувшись в суд з позовом, просило визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - відповідач) № 10-5274/15-16-сг від 31.03.2016, який призвів до реєстрації права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на земельній ділянці, якою користується Товариство з обмеженою відповідальністю "Журавлиське" з кадастровим номером НОМЕР_2; визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-23529/15-16-сг від 11.11.2016, який призвів до реєстрації права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3, яка розташована на земельній ділянці, якою користується Товариство з обмеженою відповідальністю "Журавлиське" з кадастровим номером НОМЕР_2.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що він на підставі договору оренди земельної ділянки від 04.06.2009 є орендарем земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 42,5973 га., однак на цій земельній ділянці розташовані земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_3, власниками яких є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі спірних наказів відповідача.

Рішенням господарського суду Київської області від 01.12.2017 (суддя Горбасенко П.В.) позовні вимоги задоволено повністю.

Суд вважав, що спірні накази Головного управління Держгеокадастру у Київській області суперечать положенням ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України, порушують право позивача, як належного користувача земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 42,5973 га за договором оренди земельної ділянки від 04.06.2009, укладеного із Ставищенською районною державною адміністрацією Київської області

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 вказане рішення скасовано, прийнято нове, яким у задоволення позову відмовлено.

Апеляційна інстанція визнала, що в даному випадку законодавством або договором оренди від 04.06.2009 не обмежено право відповідача на передачу у власність третіх осіб спірних земельних ділянок, що обумовлює відсутність порушення ним прав позивача.

У касаційній скарзі позивач просить постанову у справі скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі. Позивач вважає, що апеляційний суд невірно викоритсав норми матеріального права, а саме статей 1, 31 Закону України "Про оренду землі", статей 116, 152 Земельного кодексу України. При цьому посилається на правові позиції Вищого господарського суду України у справах 908/852/17, 908/853/17, 906/418/14, 912/3675/14, Верховного Суду України у постанові від 16.12.2014 зі справи №21-544а14, від 09.12.2014 зі справи №21-308а14, від 11.11.2014 у справі№21-493а14, від 01.10.2013 у справі №21-345а13, від 09.04.2012 у справі №21-291а11, від 14.02.2012 у справі №21-1041во10, від 14.02.2012 у справі №21-1042во10, від 01.10.2013 у справі №21-345а13.

У відзиві на касаційну скаргу третя особа-1 просить у задоволенні касаційної скарги відмовити з підстав, викладених у відзиві.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить у задоволені касаційної скарги відмовити, оскільки вважає, що спірні накази вичерпали свою дію шляхом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані, а позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених прав. При цьому посилається на правові позиції Верховного Суду України у постанові від 11.11.2014 у справі №21-405а14, у постанові від 22.11.2016 у справі №21-1932а16.

Верховний Суд України у постанові від 11.11.2014 у справі №21-405а14, на яку посилається відповідач у відзиві, як на підставу для відмови у задоволенні касаційної скарги, за позовом прокурора до міської ради про визнання протиправним та скасування рішення міської ради, дійшов висновку про те, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Водночас ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.03.2018 справу №916/1979/13 та ухвалою від 04.04.2018 справу № 923/466/17 передано на перегляд Великої Палати Верховного Суду для розгляду питання відступу від практики Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в постанові Верховного Суду України від 11.11.2014 у справі №21-405а14.

За змістом пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Враховуючи викладене, Верховний Суд з власної ініціативи дійшов висновку про наявність підстав зупинити провадження за касаційною скаргою, поданою у справі № 911/3212/17 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у подібних правовідносинах у інших справах №916/1979/13, №923/466/17.

Керуючись пунктом 7 частини 1 статті 228, статтею 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі № 911/3212/17 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справ №916/1979/13, №923/466/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді І.В. Кушнір

Є.В. Краснов