номер провадження справи 27/5/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2018 Справа № 908/28/18

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С., секретаря судового засідання Шолоховій С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (02002 м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 23, офіс 916, ) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" (0024, м. Київ, вул. Лютеранська,Ю б. 15 А, прим. 18, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Волкової Ганни Анатоліївни (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1)

про стягнення 32 000 грн. 00 коп.

Представники сторін:

представника позивача: Завгородня О.Г., дов. б/н від 01.01.2018 р.

відповідача: Волкова Г.А., свідоцтво № НОМЕР_2 від 24.07.2012 р.

СУТЬ СПОРУ:

09.01.2018 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", м. Київ в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна", м. Київ про:

- стягнення з Фізичної особи-підприємця Волкової Ганни Анатоліївни один мінімально допустимий розмір компенсації за незаконне використання твору "Меsa Verde" (виконавець - Саlірро), що складає 16 000 грн. 00 коп. і відповідає 10-ти розрахунковим величинам для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників передбаченим в Законі України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016 р.

- стягнення з Фізичної особи-підприємця Волкової Ганни Анатоліївни один мінімально допустимий розмір компенсації за незаконне використання твору "All Four Walls" (виконавець - Gordon City Feat. Vaults), що складає 16 000 грн. 00 коп. і відповідає 10-ти розрахунковим величинам для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників передбаченим в Законі України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016 р.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2018 р., справу № 908/28/18 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 11.01.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/28/18, присвоєно справі номер провадження 27/5/18 та призначено судове засідання на 13.02.2018 р.

Справа № 908/28/18 розглядається за правилами загального позовного провадження

13.02.2018 р. судом було проведено підготовче засідання у справі № 908/28/18 за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, відповідно до приписів п. 9 ч. 1 розділу ХІ "Перехідних положень" Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017),

Ухвалою суду від 13.02.2018 р., відповідно до ст. 183 ГПК України, підготовче засідання було відкладено на 27.02.2018 р.

Ухвалою суду від 27.02.2018 р., відповідно до ст. 177 ГПК України, строк підготовчого засідання продовжено на тридцять днів, на підставі ст. 183 ГПК України, підготовче засідання було відкладено та призначено на 26.03.2018 р.

Ухвалою суду від 26.03.2018 р., відповідно до ч. 2 ст. 185 ГПК України, підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні 05.04.2018 р.

05.04.2018 р. в судовому засіданні, на підставі ст. 216 ГПК України, судом оголошено перерву до 03.05.2018 р., про що сторони повідомлені належним чином та винесено відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 03.05.2018 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 04.05.2018 р.

У судовому засіданні 04.05.2018 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз'яснено представникам сторін, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Позивач у судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги, на підставах, викладених у позовні заяві, які мотивовано наступним. Представником позивача була проведена фіксація фактів використання відповідачем музичних творів в публічному закладі в якому здійснює господарську діяльність відповідач. За результатами проведеної перевірка було виявлено факт використання відповідачем об'єктів авторського права (музичних творів), а саме: «Mesa Verde» (виконавець-Calippo), «All Four Walls» (виконавець - Gorgon City Feat.Vaults), без дозволу правовласника та без сплати відповідної винагороди. Позивач вважає, що є всі законні підстави для стягнення з відповідача 32 000 грн. 00 коп. компенсації за порушення майнових авторських прав.

Представник відповідача 04.05.2018 р. проти позовних вимог заперечив, на підставах викладених у письмовому відзиві (міститься в матеріалах справи, надійшов до канцелярії суду 03.04.2018 р. вх. № 08-08/6447/18). Відповідач вважає акт фіксації № 1/1212/2016 від 12.12.2016 р., надані позивачем розрахункові чеки не належними та достовірними доказами, оскільки: акт фіксації № 1/1212/2016 від 12.12.2016 р. який долучений до позовної заяви позивачем, не містить достовірних посилань на способи та шляхи здійснення публічного виконання музичних творів у приміщенні кафе "Espressio" на час відповідної перевірки, в акті не зазначено конкретних форм і способів використання - публічне виконання чи публічне сповіщення. Диск із відеозаписом, який долучений до позовної заяви позивачем, не містить конкретної інформації щодо джерела відтворення звуку, обладнання, за допомогою якого відтворювався звук, що є необхідним та вирішальним для встановлення факту, є це публічне виконання чи публічне сповіщення. Відповідач вважає, що неможливо перевірити повноваження ТОВ "Ворнер/Чаппелл" на передачу майнових прав на Музичний твір третім особам, як того вимагають приписи п. 28 та 30.1 Постанови № 12, а отже даний договір є недостатнім для встановлення обставин справи (суб'єктивності позивача) у розуміння ст. 77 ПІК (обставини справи які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування).

Позивач надав відповідь на відзив відповідача, вважає доводи відповідача необґрунтованими.

Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив (приєднані до матеріалів справи).

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, заслухавши представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Господарським судом встановлено: Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (ПО "ОКУАСП") є організацією колективного управління відповідно до Свідоцтва Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України про облік організації колективного управління № 18/2011 від 24.01.2011 р.

Представником позивача Завгородньою Оленою Геннадіївною 12.12.2016 р. була проведена фіксація фактів використання відповідачем музичних творів в публічному закладі кафе «Espressio» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 23, в якому здійснює господарську діяльність відповідач.

За результатами перевірки складено акт фіксації № 1/1212/2016 від 12.12.2016 р., в якому зазначено, що представником Завгородньою О.Г. в період з часу з 15 год. 12 хв. до 16 год. 02 хв., було виявлено факт публічного виконання за допомогою обладнання, яким оснащений заклад, музичних творів: I Can`t Stop (Sharapov Remix); Blind (Filatov & Karas Remix); All Four Walls$ Mesa Verde; Pony (Jump On lt); Lost On You (Pilarinos & Karypidis Remix), за твердженням позивача виключні майнові авторські права на які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна", яке в свою чергу передало право на управління цими правами заявнику - Приватній організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами".

Акт підписаний представником приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" Завгородньою О.Г.

З боку відповідача акт не підписаний. В акті зазначено, що представник закладу відмовився від отримання примірника даного акту.

Посилаючись на те, що відповідач використовував спірні музичні твори без дозволу правовласника та без сплати відповідної винагороди, а також не підтвердив факт наявності в нього авторського права або суміжних прав щодо спірного музичного твору, приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" звернулася до господарського суду Запорізької області з позовом в інтересах позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" про стягнення з Фізичної особи-підприємця Волкової Ганни Анатоліївни один мінімально допустимий розмір компенсації за незаконне використання твору "Меsa Verde" (виконавець - Саlірро), що складає 16 000 грн. 00 коп. і відповідає 10-ти розрахунковим величинам для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників передбаченим в Законі України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016 р.; стягнення з Фізичної особи-підприємця Волкової Ганни Анатоліївни один мінімально допустимий розмір компенсації за незаконне використання твору "All Four Walls" (виконавець - Gordon City Feat. Vaults), що складає 16 000 грн. 00 коп. і відповідає 10-ти розрахунковим величинам для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників передбаченим в Законі України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016 р.

Спірні правовідносини сторін виникли з приводу використання об'єкту інтелектуальної власності - музичних творів Меsa Verde" (виконавець - Саlірро), "All Four Walls" (виконавець - Gordon City Feat. Vaults).

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини сторін, є Закон України від 23.12.1993р. № 3792-XII "Про авторське право і суміжні права".

Статтею 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено що публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях.

Цією ж статтею встановлено що публічне сповіщення (доведення до загального відома) - передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гамма-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

В ч. 1 ст. 11 Закону України від 23.12.1993р. № 3792-XII "Про авторське право і суміжні права" зазначено, що первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 даного Закону до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать:

а) виключне право на використання твору;

б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом.

Відповідно до ст. 1 даного закону:

автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір;

виключне право - майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до п. 3 ст. 426 ЦК України, використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» зазначено, що враховуючи приписи ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках, коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача.

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права", суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами, зокрема, через організацію колективного управління.

Частиною 1 ст. 47 Закону передбачено, що суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть доручати управління своїми майновими правами організаціям колективного управління.

Згідно з ч. 4 ст. 47 ЗУ "Про авторське право і суміжні права", організації колективного управління можуть управляти на території України майновими правами іноземних суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями, в тому числі й про взаємне представництво інтересів. Організації колективного управління можуть доручати на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями управляти на колективній основі за кордоном майновими правами українських суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі й про взаємне представництво інтересів.

Згідно з підпунктом "г" ч. 1 ст. 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права", організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У випадку, якщо організація колективного управління звертається на захист прав фізичних осіб, такий спір розглядається в порядку цивільного судочинства. Якщо ж вона звертається на захист юридичних осіб, то, залежно від суб'єктного складу, спір розглядається в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 49 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо в організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

24.01.2014 р. між Приватною організацією «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» (організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ворнер Мьюзік Україна» (видавник) укладено договір про управління майновими авторськими правами № АВ-24012014/01.

Відповідно до п. 2.1 договору видавник надає організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, що належать або протягом дії даного договору будуть йому належати, а саме дозволяти або забороняти використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов цього договору.

Згідно п. 9.2 договору у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює організація, остання має право пред'являти заяви, претензії, здійснювати фіксацію фактів використання об`єктів авторського права без дозволу Організації, а також вчиняти будь-які інші дії (вживати заходи), направлені на захист авторських прав Видавника, за умов отримання попередньої згоди Видавника.

Відповідно до п. 12.1 договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє безстроково.

01.11.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ворнер/Чаппелл» (видавник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ворнер Мьюзік Україна» (субвидавник) було укладено ліцензійний договір № ВЧ-01112014/02-д.

Відповідно до п. 2.1 договору видавник надає субвидавнику право на використання протягом строк на території способами, вказаними в договорі, всіх творів, що входять до каталогу видавника, за виключенням Продакшн Музики.

Згідно з пунктом 8.2 договору, субвидавник вправі в досудовому порядку забезпечити дотримання і захищати всі права на 11 творів на території або від свого імені або від імені видавника без отримання попереднього погодження видавника, субвидавник не вправі ініціювати від свого імені та/або від імені видавника судові процеси відносно любих творів без отримання попереднього письмового погодження видавника.

Як вбачається з додатку №1 до Ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014 р. , видавник передав субвидавнику право на використання творів, зокрема, Mesa Verde» (виконавець-Calippo) - 50 %, «All Four Walls» (виконавець - Gorgon City Feat.Vaults) - 30 %.

Згідно зі ст. 1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

До майнових прав інтелектуальної власності на твір, відповідно до ст. 440 ЦК України, відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання творів.

В абз. 1, 2 п. 41 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" роз'яснено, що використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання - як у реальному часі ("наживо"), так і з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення), а також публічна демонстрація аудіовізуального твору (зі звуковим супроводом чи без такого) у місці, відкритому для публічного відвідування, або в іншому місці (приміщенні), де присутні особи, які не належать до кола однієї сім'ї чи близьких знайомих цієї сім'ї, - незалежно від того, чи сприймається твір публікою безпосередньо у місці його публічної демонстрації (публічного показу), чи в іншому місці одночасно з такою демонстрацією (показом). Відповідальність за публічне виконання твору (в тому числі при його виконанні в реальному часі - "наживо") несе фізична чи юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 23.12.1993р. № 3792-XII "Про авторське право і суміжні права" публічне виконання - подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Виходячи з цього, сповіщення спірного твору за допомогою технічних пристроїв для передачі звуку в місці здійснення господарської діяльності, де може бути присутнім невизначене коло осіб (в даному випадку - продовольчий магазин) вважається публічним виконанням твору.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 52 Закону України від 23.12.1993р. №3792-XII "Про авторське право і суміжні права" за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Згідно з підпунктом "г" абзацу 1 частини 1 та підпунктом "г" абзацу 6 частини 2 статті 52 даного Закону при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право подавати позови до суду про виплату компенсацій. Суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач.

Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

В даному випадку, як вбачається зі змісту позовної заяви, позов пред'явлений приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" в інтересах позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна". Однак при цьому в прохальній частині позову заявник просить стягнути суму компенсації не на користь позивача, а на власний поточний рахунок. Тобто фактично позов пред'явлений в інтересах заявника.

У якості доказів права на пред'явлення позову в даній справі про стягнення компенсації в розмірі 32 000 грн. 00 коп. Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" надала суду свідоцтво про облік організації колективного управління правами № 18/2011 від 24.01.2011 р., договір № АВ-24012014/01 від 24.01.2014 р. про управління майновими авторськими правами, укладений між приватною організацію "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна", та ліцензійний договір № ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер/Чаппелл" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" (позивач, субвидавник).

Як вбачається із договору № АВ-24012014/01 від 24.01.2014 р. про управління майновими авторськими правами видавник надає організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори (твори та субвидані твори надалі іменуються як "об'єкти авторського права"), які належать або протягом дії цього договору будуть йому належати, а саме: дозволяти або забороняти використання об'єктів авторського права третіми особами відповідно до умов цього договору.

У п. 2.2 даного договору роз'яснено, що надання повноважень на колективне управління правами передбачає укладення організацією договорів на право використання об'єктів авторського права третіми особами, збір винагороди, її розподіл та виплату.

За умовами п. 2.3 договору організація не використовує будь-яким способом об'єкти авторського права, права на управління якими передаються видавником за цим договором.

Згідно з п. 2.4 договору видавник уповноважує організацію отримувати від третіх осіб, зокрема від організацій колективного управління, винагороду, зібрану ними за використання об'єкта авторського права на території України способами, визначеними у пункті 5.1.1 договору, у тому числі впродовж періодів, передуючих укладенню цього договору.

До способів використання об'єктів авторського права у пункті 5.1.1 договору віднесено публічне виконання об'єктів авторського права.

Як зазначено у додатку № 1 до цього договору, відповідно до п. 7.1 договору його дія поширюється на територію України.

Строк дії цього договору визначено у п. 12.1 договору з моменту підписання його сторонами безстроково.

Доказів припинення даного договору суду не надано, отже даний договір є чинним на момент судового розгляду.

Згідно з п. "в" ч. 1 ст. 45 Закону України від 23.12.1993р. № 3792-XII "Про авторське право і суміжні права" суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами через організацію колективного управління.

У ст. 1 даного закону визначено, що організацією колективного управління (організація колективного управління майновими правами) є організація, що управляє на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і(або) суміжних прав і не має на меті одержання прибутку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 47 Закону України від 23.12.1993р. № 3792-XII "Про авторське право і суміжні права" суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть доручати управління своїми майновими правами організаціям колективного управління. Організації колективного управління створюються суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав та мають статус юридичної особи згідно із законом.

В абз. 2 ч. 1 ст. 48 Закону України від 23.12.1993р. № 3792-XII "Про авторське право і суміжні права" зазначено, що організації колективного управління діють на основі статутів, що затверджуються в установленому порядку і в межах повноважень, одержаних від суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Зокрема, відповідно до п. "г" ч. 1 ст. 49 Закону України від 23.12.1993р. № 3792-XII "Про авторське право і суміжні права" організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень такі функції: вчиняти дії, передбачені чинним законодавством, необхідні для захисту прав, управління якими здійснює організація, в тому числі звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів.

В абз. 2 п. 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" роз'яснено, що за наявності договорів з суб'єктами авторського права та/або суміжних прав на управління їх майновими правами, організації колективного управління відповідно до статті 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права", що надає право таким організаціям представляти інтереси власників майнових авторських прав, виконавців, виробників фонограм (відеограм), мають право звертатися до господарського суду з позовами про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду або стягнення доходу, отриманих порушником внаслідок порушення ним авторського права та/або суміжних прав, і у тому випадку, коли з порушником авторського права чи суміжних прав організацією колективного управління не укладено будь-якої угоди.

Організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Організації колективного управління можуть управляти на території України майновими правами іноземних суб'єктів авторського права та/або суміжних прав на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями, в тому числі й договорів про взаємне представництво інтересів.

Названі організації, діючи в межах наданих їм суб'єктами авторського та/або суміжних прав повноважень чи на підставі статей 42, 43 Закону України "Про авторське право і суміжні права", звертаються до господарського суду з позовами на захист прав таких суб'єктів без подання їх довіреностей на право представництва у суді в кожному окремому випадку.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Спір за участю організації колективного управління може бути вирішений господарським судом без участі конкретної особи, чиї майнові інтереси представляє така організація. За необхідності господарський суд може залучити її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (стаття 27 ГПК).

Виходячи з наведених приписів законодавства та положень роз'яснення, організація колективного управління звертається до господарського суду як позивач за захистом прав особи, чиї майнові інтереси вона представляє, за наявності документів, що підтверджують її право на звернення до суду з таким позовом. Зокрема, повноваження на подачу позову мають підтверджуватися свідоцтвом про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління, статутними повноваженнями цієї організації, договором з особою, якій належать відповідні права та документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Відповідно до п. 4.3 статуту приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" до функцій організації відноситься вчинення дій, передбачених чинним законодавством, необхідних для захисту прав, управління якими здійснює організація, в тому числі звернення до суду за захистом прав суб'єктів авторського права.

Однак, відповідно до п. 9.1 договору № АВ-24012014/01 від 24.01.2014 р. уповноважено організацію здійснювати відповідно до чинного законодавства України та цього договору будь-які юридичні дії, направлені на забезпечення та захист майнових прав видавника на об'єкти авторського права, повноваження на управління якими передані організації за цим договором, в порядку визначеному в цьому розділі.

Пунктомп. 9.2 договору (зміст якого наводиться судом з урахуванням перекладу змісту даного пункту російською мовою, без слова "позови") зазначено, що у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює організація, остання з метою захисту прав видавника та реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами, має право:

п. 9.2.1 договору - пред'являти заяви, претензії, здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу організації;

п. 9.2.2 договору - вчиняти будь-які інші дії (вживати заходи), направлені на захист авторських прав видавника за умов отримання попередньої згоди видавника.

Згідно з п. 9.5 договору дії, визначені в пункті 9.2.2 договору організація здійснює за умов отримання попередньо письмової згоди видавника.

Таким чином, враховуючи те, що в п. 9.2.1 договору не йдеться про пред'явлення позовів, то на подачу позову згідно умов п. 9.2.2 договору необхідно отримати попередню письмову згоду видавника.

Заявник не надав суду доказів на підтвердження права на подачу позову в даній справі в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна".

Крім того, за змістом договору № АВ-24012014/01 від 24.01.2014р. організації з управління майновими авторськими правами не надається право стягувати компенсацію за незаконне використання твору, в тому числі на свою користь.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України від 23.12.1993р. № 3792-XII "Про авторське право і суміжні права" майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

В даному випадку заявник не підтвердив обсяг своїх повноважень на звернення до суду з відповідним позовом, оскільки не надав суду згоди видавника на подачу позову в даній справі, а також не підтвердив право на стягнення компенсації на свою користь. Отже, право на стягнення компенсації заявником не доведено.

Крім того, заявником не доведено факту належності позивачу права на використання спірного твору, не надано правовстановлюючих документів на спірний твір.

В п. 29 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

За умовами п. 3.1 договору № АВ-24012014/01 від 24.01.2014 р. видавник зобов'язується задекларувати свої майнові права на об'єкти авторського права згідно з правилами, встановленими організацією відповідно до положень Статуту (надалі - "Правила декларування").

У п. 4.2 договору зазначено, що особливості декларування майнових прав на субвидані твори встановлюються Правилами декларування організації.

Субвиданими творами відповідно до п. 1.1.2 договору є оприлюднені музичні твори (з текстом чи без тексту), майнові права на які передані видавнику від нерезидента України.

На вимогу суду заявник не надав Правила декларування організації, тому суд не може встановити особливості декларування спірного твору.

Права на музичні твори «Mesa Verde» (виконавець-Calippo), «All Four Walls» (виконавець - Gorgon City Feat.Vaults), як вказує заявник, передані позивачу за ліцензійним договором № ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер/Чаппелл", який є нерезидентом, тобто спірний твір відповідно до умов п. 1.1.2 договору № АВ-24012014/01 від 24.01.2014 р. є субвиданим твором.

Відповідно до умов пунктів 1.9, 2.1 ліцензійного договору видавник (Товариство з обмеженою відповідальністю "Ворнер/Чаппелл") надає субвидавнику (Товариству з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна") право на використання протягом строку на території України способами, вказаними в договорі всіх творів, які входять до каталогу видавника, за винятком продакшн музики. Згідно з п. 1.6 ліцензійного договору продакшн музика - музикальні твори, створені для використання у фільмах, телебаченні, радіо або інших засобах аудіовізуальної інформації, які належать або підконтрольні компаніям НонСтопМьюзік Інк та Ворнер/ЧаппелЛайбраріМьюзік Лімітед.

Відповідно до п. 2.3 ліцензійного договору субвидавник вправі використовувати твори протягом строку на території України на умовах виключеної ліцензії, способами, визначеними пунктами 2.3.1 - 2.34 ліцензійного договору, в тому числі шляхом публічного виконання (за винятком права на здійснення постановки творів), відтворення творів або будь-якої їх частини в будь-якій матеріальній формі, шляхом механічного або електронного відтворення творів на території на будь-яких носіях звукозапису, магнітній стрічці, або іншим способом, сповіщення творів в ефір, по радіо або телебаченню.

Згідно з п. 2.7 ліцензійного договору субвидавник вправі надавати права використання творів користувачам в межах території протягом строку договору в межах прав та способів використання, передбачених даним договором. При цьому субвидавник гарантував у підпункті 10.2.3 ліцензійного договору, що він не буде укладати нові та (або) вносити зміни в існуючі договори з авторськими товариствами без попереднього письмового погодження з видавником. До авторських організацій пунктом 1.4 ліцензійного договору віднесені організації по управлінню правами на колективній основі, які діють на території України.

Строк дії ліцензійного договору відповідно до пунктів 11.1, 11.2 його умов обчислюється з моменту його підписання та спливає 31.12.2014 р. з подальшою пролонгацією до моменту його розірвання будь-якою із сторін. При цьому сторони обумовили, що договір в частині надання прав субвидавнику поширюється на період з 01.01.2014 р. Доказів припинення дії ліцензійного договору суду не надано.

Пунктом 8.2 ліцензійного договору передбачено, що субвидавник не вправі ініціювати від свого імені та (або) від імені видавника судові процеси у відношенні до будь-яких творів без отримання попередньої письмової згоди видавника.

В пунктах 2, 67 додатку № 1 до ліцензійного договору (роздруківка № 11 з каталогу музичних творів) станом на 01.10.2016 р. значаться музичні твори «Mesa Verde» (виконавець-Calippo), «All Four Walls» (виконавець - Gorgon City Feat.Vaults). Також вкінці цього додатку зазначається, що ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" наділено правом звернення до суду згідно діючого в Україні законодавства з метою захисту порушеного права. Також ТОВ "Ворнер/Чаппел" погоджується з правом ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" доручати судове представництво ПО "ОКУАСП" (код 37396151) на підставі договору про управління майновими авторськими правами.

Згідно з абз. 3 п. 30.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" звернуто увагу господарських судів на те, що у вирішенні спорів, пов'язаних з передачею авторського права та/або суміжних прав чи наданням дозволу на використання творів та/або об'єктів суміжних прав, господарські суди повинні всебічно і повно досліджувати обставини щодо обсягу прав, які передано чи надано у використання за договором, строку дії авторського договору тощо. У разі коли з матеріалів справи вбачається, що мало місце неодноразове передання майнових прав на твір або об'єкт суміжних прав, господарському суду у розгляді справи необхідно з'ясовувати усі обставини, пов'язані із встановленням суб'єктів майнового права на твір або об'єкт суміжного права і передачею (відчуженням) повністю чи частково прав таких суб'єктів. Зокрема, підлягають з'ясуванню питання про те, який саме обсяг майнових прав передано і чи дотримано при цьому вимоги Закону щодо авторського договору; яким у зв'язку з цим є обсяг майнового права відповідної особи тощо.

Таким чином, в предмет доказування по даній справі входить встановлення первісного правовласника спірного твору (автора), фактів передачі цього права іншим користувачам, а звідси - правомірність використання твору кінцевим користувачем (в даному випадку - позивачем).

В п. 8.3 ліцензійного договору видавник підтвердив, що у випадку необхідності зобов'язується надати субвидавнику належним чином засвідчені правовстановлюючі документи на той чи інший твір або інші документи, необхідні субвидавнику для захисту прав на твори.

В даному випадку суду не надано правовстановлюючих документів ТОВ "Ворнер/Чаппел" на музичний твір "Cool Girl" (виконавець - Tove Lo). Каталог з переліком творів, який є додатком до ліцензійного договору, не є таким доказом.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заявником та позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами, що ТОВ "Ворнер/Чаппел" мало право використовувати спірний музичні твори «Mesa Verde» (виконавець-Calippo), «All Four Walls» (виконавець - Gorgon City Feat.Vaults) та передавати це право третім особам, зокрема позивачу - ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна".

Крім того, як було зазначено вище, відповідно до п. 29 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", з огляду на приписи статті 33 ГПК позивач повинен довести не тільки факт належності йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем. При цьому суд зауважує, що на відповідача покладається обов'язок довести правомірність використання ним спірного твору лише у тому випадку, коли позивачем доведений факт використання спірного твору відповідачем.

В даному випадку, за висновком суду, подані позивачем докази на підтвердження факту використання твору відповідачем є неналежними та не доводять факту використання спірного твору саме відповідачем.

Так, акт фіксації порушення складений позивачем в односторонньому порядку, одним тільки представником позивача. Представником відповідача даний акт не підписаний, а факт використання спірного твору відповідачем не визнаний.

Як вбачається із наданого відео, фіксація проводилась у скритий спосіб і на відео не зафіксовано, за допомогою якого саме джерела (пристрою) відбувалося публічне виконання спірних творів. На відео відображені тільки аудіодинаміки (в стелі), а не сам пристрій, який є джерелом походження звуку, в процесі його роботи. В акті також не відображено, за допомогою якого пристрою відбувалось поширення звуку.

Також з наданих суду доказів не вбачається, що пристрій як джерело походження звуку належав саме відповідачу.

Крім того, розглянувши акт фіксації № 1/1212/2016 від 12.12.2016 р., відсутні відомості про відмову від підпису представників відповідача можна сприймати як навмисне неповідомлення відповідача.Також, в акті фіксації №1/1212/2016 не зазначено хто відмовився від підпису, також відсутні відповідні дані (прізвище, посада) про особу, яка відмовилась від підпису. Крім того, акт був підписаний без залучення будь-яких інших учасників фіксації (представників громадськості, незацікавлених фізичних осіб, тощо).

Слід зазначити, що відповідачем 01.04.2015 р. за № 01-04/15 укладено з ФОП Волков А.О. договір оренди частини нежитлового приміщення з торгівельною площею 63,7 кв.м., розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 23, прим. 4.

Позивачем не доведено, що на момент складання акту фіксації 12.12.2016 р. господарську діяльність за даною адресою здійснював лише відповідач, оскільки останнім в оренду взято лише частину нежитлового приміщення загальною площею 63,7 кв.м.

Диск з відеозаписом, який долучений до позовної заяви не містить конкретної інформації щодо джерела відтворення звуку. З відеозапису неможливо встановити, що акт фіксації заповнювався та підписувався у приміщенні кафе «Еspresso», що знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 23. Відеозапис не дозволяє точно встановити звідки лунають музичні твори. Вони можуть відтворюватися за допомогою будь-якого технічного засобу будь-якої особи.

Позивач не довів суду факт порушення з боку відповідача майнових авторських прав позивача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Судом було досліджено всі докази, наявні в матеріалах справи та надано оцінку всім доводам сторін.

В даному випадку, за наведених у позовній заяві та доповненнях до неї підстав, позовні вимоги позивача не є обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В порядку ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 1 600 грн. 00 коп. покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 42, 129, 165, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", м. Київ до Фізичної особи-підприємця Волкової Ганни Анатоліївни, м. Кропивницький, Кіровоградська область відмовити.

Рішення оформлено та підписано 14.05.2018 р.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.