ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2018

м. Дніпро

Справа № 904/697/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТИНЕНТ-ТОРГ", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРІНК ДІСТРІБУШН СІСТЕМ", м.Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 35 434,86 грн.

Суддя Красота О.І.

Без участі представників

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Континент-Торг" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрінк Дістрібушн Систем" і просить суд стягнути суму боргу в розмірі 35 434,86 грн. за Договором про надання послуг №Д-25/1 від 01.03.2014р.

В обґрунтування позовних вимог, Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем своїх зобов'язань за договором про надання послуг №Д-25/1 від 01.03.2014 р. в частині своєчасної оплати отриманих послуг.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2018р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

07.03.2018р. Позивач заявив клопотання про зменшення позовних вимог та просить суд стягнути з Відповідача 34 070,00 грн.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі вищевикладеного, господарський суд приймає клопотання Позивача про зменшення позовних вимог.

10.04.2018р. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю та просить суд застосувати строк позовної давності.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Континент-Торг" (далі-Позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дрінк Дістрібушн Систем" (далі-Відповідач, замовник) було укладено Договір про надання послуг № Д-25/1 (а.с.12).

Сторонами був підписаний Протокол розбіжностей від 01.03.2014р. (а.с.14).

Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення підписів печатками сторін і діє до 31.12.2014р. (пункт 10.1 Договору в редакції Протоколу розбіжностей).

Відповідно до пункту 1.1 Договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов’язання надавати послуги зі стимулювання продажу та проведення необхідних заходів щодо активного продажу товару (маркетингові послуги), що постачається замовником за Договором поставки № Д-25 від 14.10.2010р., у торгівельній мережі та/або в магазині виконавця в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно з пунктом 1.2 Договору, під послугами зі стимулювання продажу товару сторони розуміють: викладку товару відповідно до вимог (корпоративного стилю) замовника; забезпечення наявності у магазинах виконавця повного асортименту товару замовника. Перелік послуг щодо активного продажу товару (маркетингові послуги), що надаються за цим Договором, передбачений у Додатку №1, який є невід’ємною частиною цього Договору.

Пунктом 1.5 Договору, в редакції Протоколу розбіжностей встановлено, що маркетингові послуги надаються у період з 01.03.2014р. по 31.12.2014р. на підставі замовлень, в яких сторони визначають умови надання послуг (вид конкретної послуги, місце її надання, термін надання конкретної послуги, вартість послуг, які будуть надані за відповідним замовленням). Зразок замовлення є Додатком № 2 до цього Договору.

Замовник зобов’язується провести протягом періоду, зазначеного в п.1.5 цього Договору, заходи стимулювання збуту та маркетингові заходи на суму не менш ніж 12 120,00 грн., в.т.ч. ПДВ 20% - 2 020,00 грн. (п.1.6 Договору в редакції Протоколу розбіжностей).

Відповідно до пункту 3.1 Договору, виконавець зобов’язаний надавати маркетингові послуги лише на підставі замовлення, наданого замовником за допомогою факсу, електронної пошти або будь-яким іншим зручним для замовника способом, складеного за зразком (Додаток № 2 до цього Договору), в якому сторонами визначені умови надання таких послуг.

Позивачем були виставлені Відповідачу рахунки на оплату на загальну суму 34 070,00 грн.:

- № 2425 від 07.07.2014р. на суму 10 150,00 грн.;

- № 4593 від 02.12.2014р. на суму 5 000,00 грн.;

- № 4594 від 02.12.2014р. на суму 5 000,00 грн.;

- № 4750 від 05.12.2014р. на суму 8 420,00 грн.;

- № 4863 від 18.12.2014р. на суму 5 500,00 грн.

Пунктом 3.3 Договору встановлено, що після надання послуг по Договору, щомісяця протягом 10-ти робочих днів надавати замовнику акт здачі-приймання наданих послуг, підписаний та скріплений печаткою виконавця (у двох екземплярах).

В матеріалах справи містяться акти надання послуг на загальну суму 34 070,00 грн.:

- № 3761 від 08.12.2014р. на суму 10 150,00 грн. найменування робіт, послуг – Маркетингові послуги;

- № 3766 від 08.12.2014р. на суму 5 000,00 грн. найменування робіт, послуг – Участь у буклеті з 01 по 15.12.2014р.;

- № 3765 від 08.12.2014р. на суму 5 000,00 грн. найменування робіт, послуг – Участь у буклеті з 01 по 15.12.2014р.;

- № 3767 від 08.12.2014р. на суму 8 420,00 грн. найменування робіт, послуг – Маркетингові послуги;

- № 1781 від 25.12.2015р. на суму 5 500,00 грн. найменування робіт, послуг – Маркетингові послуги (а.с.17-21).

Вищезазначені акти з боку Відповідача не підписані.

Згідно з пунктом 2.2 Договору в редакції Протоколу розбіжностей, замовник зобов’язаний прийняти належним чином надані послуги, підписати та повернути виконавцю акт здачі-приймання наданих послуг протягом 5 календарних днів з моменту надання оригіналу такого акту виконавцем замовнику або у випадку непогодження з послугами, викладеними в акті здачі-приймання послуг, у цей же строк надати виконавцю письмову мотивовану відмову від підписання акту.

Пунктом 2.3 Договору в редакції Протоколу розбіжностей передбачено, що у випадку неотримання від замовника протягом строку, передбаченого п. 2.2 Договору підписаного акту здачі-приймання наданих послуг та письмової мотивованої відмови від підписання акту, акт здачі-приймання наданих послуг вважається погодженим замовником, послуги надані виконавцем належним чином та прийняті замовником без зауважень.

Згідно з пунктом 4.1 Договору, за надання послуг зі стимулювання продажу товару замовник виплачує виконавцю мотиваційну виплату у розмірі 2% від суми грошових коштів, що надійшли на поточний рахунок замовника від виконавця в якості оплати за товар відповідно до Договору поставки № Д-25 від 14.10.2010р. у відповідному звітному періоді. Під звітним періодом в контексті цього Договору сторони розуміють календарний місяць.

Відповідно до п. 4.2 Договору, послуги, що надаються виконавцем, оплачуються замовником протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання наданих послуг і надання виконавцем рахунку для оплати.

Послуги вважаються наданими лише після підписання сторонами акту здачі-приймання наданих послуг. (п.3.4. Договору).

Пунктом 4.4 Договору встановлено, що оплаті підлягають лише послуги надані на підставі письмового замовлення замовника.

Відповідачем послуга на суму 34 070,00 грн. не оплачені, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Договором, зокрема, п. 3.1 встановлено, що виконавець зобов’язаний надавати маркетингові послуги лише на підставі замовлення, наданого замовником за допомогою факсу, електронної пошти або будь-яким іншим зручним для замовника способом, складеного за зразком (Додаток № 2 до цього Договору), в якому сторонами визначені умови надання таких послуг.

В матеріалах справи відсутні замовлення Відповідача на отримання послуг.

Також, Позивач не надавши ще послуги, вже виставляв рахунок на оплату на декілька місяців наперед, що суперечить умовам Договору, оскільки, відповідно до п. 4.2 Договору, Відповідач оплачує послуги протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання наданих послуг.

Проаналізувавши акти надання послуг, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинний документ – це документ, який містить відомості про

господарську операцію.

Пунктом 2.4 Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку № 88 від 24.05.1995р встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Акт надання послуг № 3761 від 08.12.2014р. на суму 10 150,00 грн. не містить в собі відомості про зміст господарської операції та її вимір в натуральному або вартісному виразі. Назва документу не відповідає умовам Договору, оскільки Договором передбачено – акт здачі-прийняття наданих послуг. В акті зазначено «Маркетингові послуги», але не вказано конкретно які саме маркетингові послуги, період їх надання, якої продукції, на підставі якого замовлення, об’єм у відсотках від оплаченого товару тощо.

Акт надання послуг № 3765 від 08.12.2014р. на суму 5 000,00 грн. не містить в собі відомості про зміст господарської операції та її вимір в натуральному або вартісному виразі. Назва документу не відповідає умовам Договору, оскільки Договором передбачено – акт здачі-прийняття наданих послуг. В акті зазначено «Участь у буклеті з 01 по 15.12.2014р.», але не вказано конкретно які саме маркетингові послуги, якої продукції, на підставі якого замовлення тощо.

Акт надання послуг № 3766 від 08.12.2014р. на суму 5 000,00 грн. не містить в собі відомості про зміст господарської операції та її вимір в натуральному або вартісному виразі. Назва документу не відповідає умовам Договору, оскільки Договором передбачено – акт здачі-прийняття наданих послуг. В акті зазначено «Участь у буклеті з 01 по 15.12.2014р.», але не вказано конкретно які саме маркетингові послуги, якої продукції, на підставі якого замовлення тощо.

Акт надання послуг № 3767 від 08.12.2014р. на суму 8 420,00 грн. не містить в собі відомості про зміст господарської операції та її вимір в натуральному або вартісному виразі. Назва документу не відповідає умовам Договору, оскільки Договором передбачено – акт здачі-прийняття наданих послуг. В акті зазначено «Маркетингові послуги», але не вказано конкретно які саме маркетингові послуги, період їх надання, якої продукції, на підставі якого замовлення, об’єм у відсотках від оплаченого товару тощо.

Акт надання послуг № 1781 від 25.12.2015р. на суму 5 500,00 грн. не містить в собі відомості про зміст господарської операції та її вимір в натуральному або вартісному виразі. Назва документу не відповідає умовам Договору, оскільки Договором передбачено – акт здачі-прийняття наданих послуг. В акті зазначено «Маркетингові послуги», але не вказано конкретно які саме маркетингові послуги, період їх надання, якої продукції, на підставі якого замовлення, об’єм у відсотках від оплаченого товару тощо.

Таким чином, акти наданих послуг не є первинними документами у розумінні абз. 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки не містять в собі відомості про зміст та об’єм господарської операції.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 77 Цивільного кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1 та 2 Статті 86 Цивільного кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, проаналізувавши надані Позивачем докази в їх сукупності, господарський суд дійшов висновку, що Позивачем не доведено факт надання послуг, тому позовні вимоги Позивача не підлягають задоволенню.

Стосовно клопотання Відповідача щодо застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до пункту 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Враховуючи те, що позовна заява необґрунтована, права особи, яка звернулась із позовом не порушені, тому до спірних відносин позовна давність застосуванню не підлягає.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 193 Господарського Кодексу України, ст. ст. 525-526, 530, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. ст. ст. ст. 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

11.05.2018р.

Повне рішення складено 11.05.2018