Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/40/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.

секретаря судового засідання: Стретович Н.К.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1, виданий Корольовським РВУМВС України в Житомирській області 03.08.1999);ОСОБА_2, довіреність № б/н від 26.02.18;

від відповідача: не з'явився

від третьої особи 1: ОСОБА_3, (паспорт НОМЕР_2 виданий Богунським РВУМВС України в Житомирській області від 24.02.2018);

від третьої особи 2: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом Фізичної особи ОСОБА_1

до Приватного підприємства "Полісся Авто-Тест"

за участю третіх сторін без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) ОСОБА_3 (м. Житомир)

2) ОСОБА_5 (м. Житомир)

про скасування рішення загальних зборів, оформлених протоколом №3 від 24.05.2013.

В судовому засіданні на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України оголошувалася перерва з 26.04.2018 по 04.05.2018.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про скасування протоколу №3 загальних зборів власників ПП "Полісся Авто-Тест" від 24.05.2013.

Від представника позивача 01.03.2018 надійшла заява про доповнення прохальної частини позовної заяви, в якій просить визнати недійсним рішення загальних зборів учасників ПП "Полісся Авто-Тест" від 24.05.2013, яке оформлене протоколом загальних зборів №3 від 24.05.2013 (а.с. 32).

Беручи до уваги подану заяву, судом ухвалено до розгляду спір про скасування рішення загальних зборів, оформлених протоколом №3 від 24.05.2013.

Позивач та представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримали, оскільки виключення ОСОБА_1 зі складу засновників ПП "Полісся Авто-Тест" відбулося на підставі рішення загальних зборів від 24.05.2013, що суперечить вимогам Закону України "Про господарські товариства".

Представник відповідача та ОСОБА_5 в засідання суду не з'явився, про розгляд справи повідомлені належним чином.

ОСОБА_3 позов не визнав, так як позивач повідомлявся про проведення загальних зборів власників підприємства, які відбулися 24.05.2013. Також, будучи одним із засновників підприємства, ОСОБА_1 мав право на отримання інформації від товариства за власною вимогою та ініціювати зібрання загальних зборів, однак таким правом не скористався .

Заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 02.04.2005 року є засновником Приватного підприємства "Полісся Авто-Тест", якому станом на 24.05.2013 належало 225,00 грн, що відповідає 22,5% статутного капіталу товариства. Крім нього, засновником цього товариства є ОСОБА_3, частка якого становить 77,5 % - 775,00 грн.

24.05.2013 відбулися загальні збори учасників товариства, рішення яких оформлене протоколом №3 (а.с.10-11).

Зборами учасників товариства прийнято рішення:

- виключити ОСОБА_1 (позивача) зі складу учасників товариства та сплатити йому вартість, внесеної ним частки статутного капіталу, пропорційно його частці;

- збільшити статутний капітал товариства в частці ОСОБА_3 на 77500,00 грн;

- внести відповідні зміни до статуту та здійснити їх реєстрацію.

Рішення на загальних зборах 24.05.2013 прийнято більшістю голосів за відсутності ОСОБА_1.

Підставою для виключення ОСОБА_1 є невиконання рішення загальних зборів власників ПП "Полісся Авто-Тест" від 30.03.2012 про збільшення статутного капіталу підприємства в частині не внесення своєї частини внеску у розмірі 22550,00 грн.

12.06.2013 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців державним реєстратором Виконавчого комітету Житомирської міської ради внесено запис №6001692 про внесення змін щодо складу або інформації про засновників, а саме про виключення ОСОБА_1 із засновників ПП "Полісся Авто-Тест ".

Позивач вважає, що виключення його зі складу учасників та засновників відбулося з порушенням вимог Закону України "Про господарські товариства" та статуту підприємства.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції чинній на момент прийняття рішення загальних зборів) господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Частиною першою статті 167 Господарського кодексу України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Право участі у товаристві є особистим немайновим правом і не може окремо передаватися іншій особі (частина 1 статті 100 ЦК України).

Частиною першою статті 60 Закону України "Про господарські товариства" передбачено, що загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Положеннями ч. 5 ст. 61 Закону України "Про господарські товариства" про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

У п.21 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнаними недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону про господарські товариства. Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Статутом товариства в редакції від 30.06.2009 (а.с 89-95) у п.6.1. передбачено, що вищим органом управління підприємством є загальні збори власників. Вони скликаються не менше, як один раз на рік і складаються з власників чи їх повноважних представників, які можуть бути постійними або призначеними на певний строк. Власники підприємства управляють підприємством посередньо або через уповноважений ними орган, який здійснює керівництво поточною оперативною діяльністю підприємства. Загальні збори власників вважаються повноважними, якщо на них присутні власники (представники власників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів. Власники підприємства мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному фонді (капіталі).

До виключної компетенції власника належить, зокрема, внесення змін та доповнень до статуту, встановлення розміру, форми, порядку внесення власниками додаткових внесків (п.6.2. статуту).

Порядок скликання загальних зборів статутом не передбачено.

Однак аналіз ст. 61 Закону України "Про господарські товариства" є підставою для висновку, що одним із гарантованих прав учасника товариства є його участь в управлінні товариством через діяльність у вищому органі товариства - загальних зборах.

Неповідомлення учасника товариства про проведення загальних зборів в установленому законом порядку є грубим порушенням його прав, що може бути підставою для визнання рішень загальних зборів господарського товариства недійсними.

Представник відповідача стверджував, що позивач був обізнаний про проведення загальних зборів, в тому числі в усному порядку. Надати письмові підтвердження надсилання кореспонденції немає змоги через закінчення строків зберігання документів. З метою перевірки наявності листування між ОСОБА_1 та підприємством за клопотання представника ПП "Полісся Авто-Тест" витребувано інформацію у Житомирської дирекції ПАТ "Укрпошта", яка повідомила про неможливість її надання.

Як роз'яснено постановою пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин" (п. 2.25) обов'язковою умовою повідомлення про скликання загальних зборів юридичної особи є одночасна наявність у такому повідомленні інформації про час, місце проведення зборів та інформації про питання, що будуть винесені на розгляд зборів (порядок денний). Відсутність у повідомленні про проведення загальних зборів будь-якої з названих складових, як і відсутність самого повідомлення, може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів.

Протокол №3 від 24.05.2013 містить інформацію про відсутність ОСОБА_1 на загальних зборах учасників товариства. Вказане засвідчує і протокол реєстрації учасників загальних зборів ПП "Полісся Авто-Тест".

Разом з тим, представником відповідача не надано суду будь - яких доказів щодо повідомлення позивача про скликання загальних зборів юридичної особи.

Ухвалою суду від 12.04.2018 в судове засідання викликано свідка -ОСОБА_6, яка в судовому засіданні 26.04.2018 пояснила, що працює у ПП "Полісся Авто-Тест" на посаді бухгалтера з 2005 року по даний час. Також вказала, що підготовкою до зборів займався ОСОБА_3 (розмір частки - 77,5%), вона особисто здійснювала відправку листів - повідомлень про скликання зборів, які відбулися 24.05.2013. Однак надати докази в підтвердження немає можливості у зв'язку з закінченням терміну зберігання таких документів.

Треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_3 - в письмових пояснення зазначили, що позивача було проінформовано про скликання зборів від 24.05.2013, проте документально підтвердити неможливо через сплив часу зберігання документів.

ОСОБА_3 у судових засіданнях 26.04.2018 та 04.05.2018 пояснив, що за результатами прийнятого 30.03.2012 рішення власників ПП "Полісся Авто - Тест" вирішено збільшити статутний капітал підприємства до 100000,00 грн пропорційно частці кожного власника у статутному капіталі. З огляду на вказане рішення засновники мали внести: ОСОБА_3 - 77500,00 грн, ОСОБА_1 (позивач) - 22500,00 грн.

Враховуючи те, що позивач станом на 30.11.2012 не вніс своєї частки до статутного капіталу, що є порушенням статуту та не сприяє господарській діяльності підприємства, останнього було виключено зі складу власників підприємства. Також підтвердив, що на вказаних зборах позивач не був присутнім, але повідомлений про час та місце їх проведення. Докази, які могли б це підтвердити, не збереглися.

Позивач в заперечення доводів третьої особи зазначив, що загальні збори власників від 30.03.2012, на яких прийнято рішення про збільшення статутного капіталу підприємства, проведені за його відсутності та без належного повідомлення про час та місце їх проведення. При цьому, не будучи повідомленим про рішення загальних зборів від 30.03.2012, він не мав можливості його виконати.

Відповідно до постанови пленуму Вищого Господарського Суду України 25.02.2016 № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" (Із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого господарського суду України від 14 липня 2016 року № 7), п. 2.12. рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні статті 202 ЦК України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 ЦК України.

Зазначені рішення є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути:

- невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства;

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів;

- позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Відповідно до п. 2.13. вказаної постанови під час розгляду відповідних справ господарські суди мають враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з порушенням прямих вказівок закону є:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статті 59 та 60 Закону України "Про господарські товариства", статті 41 та 42 Закону України "Про акціонерні товариства", стаття 15 Закону України "Про кооперацію");

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина шоста статті 42 Закону України "Про акціонерні товариства");

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (частина п'ята статті 61 Закону України "Про господарські товариства");

- відсутність протоколу загальних зборів ТОВ (частина шоста статті 60 Закону України "Про господарські товариства");

- відсутність протоколу загальних зборів АТ, підписаного головою і секретарем зборів (стаття 46 Закону України "Про акціонерні товариства").

Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Згідно п. 2.14. постанови пленуму, рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання, встановленої статтею 61 Закону України "Про господарські товариства", статтею 35 Закону України "Про акціонерні товариства", статтею 15 Закону України "Про кооперацію".

Права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Як встановлено судом, позивач не був належним чином повідомленим про час та місце проведення загальних зборів 24.05.2013, у зв'язку з цим він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що право позивача порушено внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів.

Крім того, відповідно до статуту ПП "Полісся Авто-Тест" підприємство має право змінювати (збільшувати або зменшувати) розмір статутного капіталу. Рішення про зміну розміру статутного капіталу приймається загальними зборами власниками. Рішення підприємства про зміну розмірів статутного капіталу набирає чинності з моменту внесення цих змін до державного реєстру (п. 5.6 статуту, а.с. 93).

Вказане кореспондується із ч.4 ст. 16 Закону України "Про господарські товариства", якою передбачено, що рішення про зміну розміру статутного (складеного) капіталу товариства набирає чинності з дня внесення таких змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Як встановлено судом, реєстрацію змін до установчих документів (зміна статутного або складеного капіталу) здійснено лише 12.06.2013, що підтверджується записом у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а тому ОСОБА_1 неправомірно виключено зі складу засновників підприємства за невиконання рішення загальних зборів власників ПП "Полісся Авто-Тест" від 30.03.2012.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). При цьому відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим, згідно із частинами 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

02.04.18 та 05.04.18 представником позивача подано заяви про застосування строку позовної давності.

В заяві зазначається, що при порушенні прав позивача на ознайомлення з порядком денним та не отримання запрошення на загальні збори, обставиною, що підлягає з'ясуванню, є момент, з якого позивач міг дізнатися про порушення свого права.

Представник відповідача також вказав, що згідно з ст. 88 ГК України учасники господарського товариства мають право: брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надати йому для ознайомлення річні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління товариства тощо.

Представник відповідача вважає, що позивач скориставшись свої права, визначені ст. 88 ГК України, міг дізнатися про порушення свого права у будь - який час, після 24.05.2013. Однак позивач своїм правом не скористався.

На підставі викладеного, представник відповідача вважає, що позовна заява подана до суду з пропуском строку позовної давності.

Позивач та його представник у судовому засіданні зазначили, що перебіг позовної давності розпочався саме з 11.10.2017, оскільки, перевіряючи інформацію про підприємство у Єдиному державному реєстрі, стало відомо про виключення його зі складу засновників.

Також ОСОБА_1 пояснив, що раніше не перевіряв інформацію у Єдиному державному реєстрі щодо діяльності підприємства через відсутність такої необхідності.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ст. 42, 46 ГПК України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Перевіривши доводи сторін, суд дійшов висновку, що позовну заяву подано з пропуском строку позовної давності.

Так, позивач не довів, що він не міг дізнатися про порушення його прав раніше. Зокрема, не надано належних доказів про те, що були реальні перешкоди в отриманні необхідної інформації як у відповідача, так і в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у період 2013 - 2016 роки.

Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом про захист порушеного права після спливу строку позовної давності, суд відмовляє у задоволенні позову.

Судові витрати в порядку ст.129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 267 ЦК України, ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.05.18

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1- в справу;

2,3- сторонам;

4,5- третім сторонам

Відправити рекомендованою кореспонденцією