ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.05.18 Справа№ 914/1483/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Горецької З.В., за участю секретаря судового засідання Хороз І.Б., розглянувши

матеріали скарги: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фотосервіс плюс", м. Львів,

на дії: Головного державного виконавця Личаківського відділу Державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Онисько Софії Василівної, м. Львів,

у справі № 914/1483/17

за позовом Фізичної особи-підприємця Попова Володимира Ілліча, м. Стрий, Львівська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОТОСЕРВІС ПЛЮС", м. Львів

про стягнення заборгованості в сумі 442 468,63 грн.

Представники сторін не запрошувалися.

27.04.2018р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фотосервіс плюс» від 27.04.2018р. (вх. №1134/18) на дії головного державного виконавця відділу Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Онисько Софії Василівни щодо винесення постанови від 17.04.2018р. в межах виконавчого провадження № 55641527 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фотосервіс плюс» виконавчого збору у розмірі 44 910, 56 грн.

Ухвалою від 03.05.2018 року прийнято скаргу до розгляду та призначено на 14.05.2018 року.

У судове засідання 14.05.2018 року представник Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова не з'явився, про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, отримане представником 05.05.2018 року. Вимоги ухвали суду про надання суду матеріалів виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу №914/1483/17 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОТОСЕРВІС ПЛЮС" на користь Фізичної особи-підприємця Попова Володимира Ілліча боргу в сумі 442 468,63 грн. Личаківським відділом державної виконавчої служби міста Львова не виконано, причин невиконання вимог ухвали суду також не повідомлено. На адресу суду надійшо клопотання про відкладення розгляду справи на підставі ст.77 ГПК України та ст.69 ГПК України, оскільки останні не отримували скарги та просять суд направити Личаківському ВДВС скаргу.

Господарським процесуальним кодексом України (ст.18) та ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Суд зазначає, що порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, порядок розгляду відповідних скарг регламентований розділом VI Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. При цьому, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Крім цього, розгляд скарги на дії державного виконавця згідно з нормами Кодексу обмежений десятиденним строком і можливості та підстав продовження такого строку не передбачено. При розгляді відповідних скарг суд фактично обмежений наданими сторонами виконавчого провадження та виконавцем поясненнями та доказами.

Така логіка правового регулювання судового контролю за виконанням судових рішень зумовлена завданнями та засадами господарського судочинства, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України.

Зокрема, надзвичайно, як для судового процесу, стислі строки розгляду скарги на дії державного чи приватного виконавця (ст. 341 ГПК) спрямовані на виконання завдання господарського судочинства щодо своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених прав і законних інтересів осіб.

Невиконання органом державної виконавчої служби вимоги ухвали суду про надання суду матеріалів виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу № 914/1483/17 від 04.09.2017 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОТОСЕРВІС ПЛЮС" на користь Фізичної особи-підприємця Попова Володимира Ілліча боргу в сумі 442 468,63 грн. ускладнює здійснення всебічного розгляду скарги на дії державного виконавця, позбавляє суд можливості дослідження всіх наявних у матеріалах виконавчого провадження документів, які можуть вплинути на розгляд скарги по суті та могли бути відсутні у скаржника при зверненні з відповідною скаргою.

Суд враховує також те, що матеріали виконавчого провадження знаходяться у державного виконавця, і лише він є розпорядником цих матеріалів. Скаржник (боржник) має право знайомитись з цими матеріалами відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 18 даного закону виконавець зобов'язаний надавати сторонам виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

Законом не передбачено обов'язку боржника як сторони виконавчого провадження знайомитись з матеріалами виконавчого провадження.

Внаслідок наведеного суд, розглядаючи скаргу на дії виконавця, повинен враховувати засаду змагальності судового процесу та не вправі зобов'язувати боржника (в даній справі скаржника) знайомитись з матеріалами виконавчого провадження та надавати його копії суду для дослідження. Натомість, суд повинен надати правову оцінку доводам та доказам, наведеним скаржником у скарзі незалежно від того, чи скаржник скористався правом надати суду копію матеріалів виконавчого провадження на доведення обґрунтованості скарги, чи ні. Крім цього, відповідно до засади диспозитивності судового процесу, передбаченої ст. 14 ГПК України, збирання доказів не обов'язком суду.

Саме тому, ухвалою від 03.05.2018 року про призначення скарги до розгляду у даній справі суд не зобов'язував скаржника вчиняти жодних дій щодо надання суду копій матеріалів виконавчого провадження.

Одночасно, вимога суду до виконавця про надання матеріалів виконавчого провадження та про явку в судове засідання для надання пояснень по суті скарги є обов'язковою до виконання державним виконавцем відповідно до вимог пунктів 3, 4 та 5 ч. 2 ст. 42 ГПК України.

Така вимога суду зумовлена логікою судового процесу щодо розгляду скарг на дії державного чи приватного виконавця, оскільки відповідно до ст. 339 ГПК України із скаргою мають право звертаються сторони, якщо вважають порушеними свої права рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця. Завданням ж суду в такому провадженні відповідно до ст. 343 ГПК Україні є встановлення обгрунтованості чи безпідставності скарги та прийняття відповідного рішення на підставі дослідження належних та допустимих доказів, якими є матеріали виконавчого провадження, що в повному обсязі знаходяться виключно в розпорядженні виконавця, і лише частина з них може бути у сторін виконавчого провадження.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події.

В даній справі скаржник посилається на невчинення державним виконавцем дій в межах виконавчого провадження з метою примусового виконання рішення суду, у зв»язку з чим просить скасувати постанову про стягнення з останнього виконавчого збору. Належними та допустимими доказами вчинення чи невчинення державним виконавцем всіх дій, передбачених законом, є саме матеріали виконавчого провадження.

Тому суд зобов'язаний при розгляді скарг на дії державного чи приватного виконавця витребовувати матеріали виконавчого провадження для дослідження, якщо матеріали скарги їх не містять.

Саме тому, ухвалою від 03.05.2018 року про призначення скарги до розгляду у даній справі суд витребував у державного виконавця матеріали виконавчого провадження та викликав в судове засідання державного виконавця для надання пояснень по суті скарги.

За такої ситуації, при неподанні виконавцем матеріалів виконавчого провадження для дослідження та за умови неявки державного виконавця в судове засідання для надання пояснень по суті скарги суд позбавлений можливості встановити всі обставини справи, що мають значення для розгляду скарги по суті.

Наслідком наведеного є ситуація, коли скарга на дії державного чи приватного виконавця вірогідно завжди підлягатиме відмові в задоволенні через недоведеність її підставності скаржником у випадку відсутності у скаржника матеріалів виконавчого провадження. При цьому суд звертає увагу на те, що у скаржника можуть бути і поважні причини відсутності у нього належних та допустимих доказів на доведення підставності скарги, в тому числі і всіх копій матеріалів виконавчого провадження.

Через наведене невиконання державним виконавцем обв'язку, покладеного на нього ухвалою суду щодо надання матеріалів виконавчого провадження та явки в судове засідання для надання пояснень по суті скарги, перешкоджає меті судочинства - ефективному захисту порушених прав і законних інтересів скаржника, та дотриманню основних засад судочинства.

Суд констатує, що недопустимою є ситуація неможливості належного судового контролю за виконанням судового рішення через невиконання державним виконавцем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом.

Щодо клопотання про відкладення розгляду скарги суд зазначає, що нормами ГПК України (в редакції від 15.12.2017 року) не передбачено ані можливості відкладення розгляду скарги, ані продовження строку розгляду скарги. Крім того, посилання представника Личаківського ДВС на ст.77 і 69 є неправомірним, адже ці норми стосуються ГПК України в старій редакції. Як на підставу клопотання відкласти розгляд скарги Личаківський ДВС зазначає, що не отримував скарги від скаржника. Проте, суд звертає увагу, що це спростовується наявними в матеріалах справи доказами направлення цієї скарги на адресу Личаківського ВДВС, а саме опис вкладення та фіскальний чек від 26.04.2018 року. Крім того, Личаківський ВДВС про судове засідання 14.05.2018 року був повідомлений ухвалою, яку останнім отримано 05.05.2018 року, тобто виконавцю надано розумний строк для виконання вимог ухвали суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 ГПК України у випадку невиконання учасником справи його обов'язків суд застосовує до такого учасника заходи процесуального примусу.

Господарським процесуальним кодексом України передбачено підстави і порядок застосування заходів процесуального примусу. Так, відповідно до ст.131 заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 135 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках невиконання процесуальних обов'язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

Враховуючи наведене, беручи до уваги належне повідомлення органу державної виконавчої служби про час і місце розгляду скарги на дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова, ненадання органом державної виконавчої служби суду матеріалів виконавчого провадження, неповідомлення причин неможливості такого неподання, ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, суд доходить висновку про необхідність застосування до вказаного органу заходів процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Керуючись ст. ст. 131, 135, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Львівської області

постановив:

1. Застосувати до Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області (код ЄДР 35009358, 79058, Львівська обл., місто Львів, пр.Чорновола, будинок 39) заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

2. Стягнути з Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області (код ЄДР 35009358, 79058, Львівська обл., місто Львів, пр.Чорновола, будинок 39) в дохід державного бюджету України (отримувач коштів: УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача ГУ ДКСУ у м.Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, рахунок отримувача 0007, код класифікації доходів бюджету 21081100) штраф у розмірі 1 762,00 грн.

Стягувач: Державна судова адміністрація України (отримувач коштів: УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача ГУ ДКСУ у м.Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, рахунок отримувача 0007, код класифікації доходів бюджету 21081100).

Боржник: Личаківський відділ державної виконавчої служби міста Львова територіального управління юстиції у Львівській області (код ЄДР 35009358, 79058, Львівська обл., місто Львів, пр.Чорновола, будинок 39).

3. Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

4. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

5. Ухвала може бути пред'явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з наступного дня після її прийняття.

6. Ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції.

7. Повний текст ухвали складено 17.05.2018 року.

Суддя Горецька З. В.