ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/2534/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Величко Т.А., Ярош А.І.;

(Одеський апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Секретар судового засідання: Бендерук Є.О.;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "САГРУЛ", м.Київ

на рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2018 року

по справі №916/2534/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "САГРУЛ", м.Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО", м.Одеса

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Корбут Романа Володимировича, м.Київ

про стягнення 56626,00 грн.,

(суддя першої інстанції: Волков Р.В., дата та місце ухвалення рішення: 01.03.2018, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

ВСТАНОВИВ:

23.10.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія "Сагрул" (далі - ТОВ «Юридична компанія «Сагрул») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" (далі - ТОВ «СОВАГРО») та Фізичної особи-підприємця Корбут Р.В. (далі - ФОП Корбут Р.В.) про стягнення солідарно 626 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 200 грн. відшкодування моральної шкоди, 400 грн. витрат на послуги адвоката, а також витрати пов'язаних зі сплатою судового збору.

Заявою від 31.10.2017 позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідачів 52626 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 20000 грн. відшкодування моральної шкоди, 400грн. витрат на послуги адвоката, а також витрати пов'язаних зі сплатою судового збору (а.с.46-51).

Заявою від 28.11.2017 позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 20000 грн. (а.с.101).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.03.2018 (суддя - Волков Р.В.) у задоволенні позову ТОВ "Юридична компанія "САГРУЛ" до ТОВ "СОВАГРО" та ФОП Корбут Р.В. про стягнення 56 626, 00 грн. - відмовлено.

Суд першої інстанції, посилаючись на приписи ст. 237 Цивільного кодексу України, зазначив, що в даному випадку мають місце відносини представництва, з огляду на що грошового зобов`язання для ФОП Корбут Р.В., який діяв від імені та в інтересах ТОВ «ТТВК», - не виникло.

Суд вважає, що ФОП Корбут Р.В. не може вважатись боржником по даній справі, оскільки відсутність грошового зобов`язання за договором унеможливлює його передачу новому кредиторові.

Крім того, відсутність у відповідача-2 грошового зобов`язання за договором на туристичне обслуговування від 22.07.2017 унеможливлює задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача-1 заявлених позивачем грошових коштів відповідно до умов договору договору поруки № 21-09-2017 від 21.09.2017.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2018, в якій просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ "Юридична компанія "САГРУЛ" про стягнення з відповідачів у соліданому порядку 52626 грн. відшкодування матеріальної шкоди.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції безпідставним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на що підлягає скасуванню.

Заявник апеляційної скарги посилається на ст.ст. 32, 33 Закону України «Про туризм» та стверджує, що майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності та з вини якого замовнику завдано збитків, з огляду на що відповідальною особою за ненадання туристичного продукту є ФОП Корбут Р.В.

Зокрема, позивач звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі та сплатив вартість туристичного туру в розмірі 52626,00 грн., однак, у зв'язку з тим, що кошти не були сплачені на користь ТОВ «ТТВК», відповідний тур було анульовано.

Апелянт зазначає, що йому не було здійснено бронювання туристичних послуг, в результаті чого не було надано туристичні послуги, а ФОП Корбут Р.В. безпідставно та необґрунтовано утримує та не повертає кошти у розмірі 52626,00 грн.

ТОВ «Юридична компанія «САГРУЛ» зазначає, що в даному випадку судом самостійно без правового обґрунтування, керуючись власною думкою, котра не співпадає із чинним законодавством України зроблено підміну понять при оцінці існуючих доказів, обставин та фактів справи.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 02.04.2018 апеляційну скаргу ТОВ "Юридична компанія "САГРУЛ" прийнято до провадження по справі №916/2534/17, розгляд справи призначено на 07.05.2018 в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

04.05.2018 до Одеського апеляційного господарського суду від ФОП Корбут Р.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Юридична компанія "САГРУЛ" рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2018, в якому він заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення з підстав, викладених письмово.

ФОП Корбут Р.В. вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи, наведені в апеляційній скарзі є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Зокрема, ФОП Корбут Р.В. зазначив, що не отримував оплату за туристичні послуги від ОСОБА_2, квитанцію про сплату не видавав, відповідно, і підпис та печатку на такій квитанції не ставив, що підтверджується банківською випискою за період з 21.07.2017 по 31.07.2017.

Крім того, відповідач-2 стверджує, що він не є стороною Договору на туристичне обслуговування від 22.07.2017, у зв'язку з чим будь-які права та обов'язки за цим Договором у нього виникати не можуть.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, 22.07.2017 між громадянином ОСОБА_2 та ФОП Корбут Р.В. укладено договір на туристичне обслуговування.

В преамбулі до вказаного Договору зазначено, що ФОП Корбут Р.В.(Турагент) діє від імені та за дорученням ТОВ «ТТВК» (Туроператор) на підставі Агентського договору №ТС64/05-14 по реалізації туристичних продуктів від 01.05.2014. (а.с. 15-19)

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Туроператор зобов'язується відповідно до бронювання Турагента, здійсненого на замовлення туриста надати комплект туристичних послуг (туристичний продукт), надати інформаційно-консультаційні послуги, а турист зобов'язується на підставі цього Договору прийняти та оплатити їх.

Відповідно до п.3.2.2 Договору Турагент зобов'язаний надавати всю необхідну та достовірну інформацію, до якої належить і інформація про ціну, правила бронювання, та анулювання, порядок здійснення оплати туристичних послуг.

Пунктом 3.4. Договору передбачено обов'язки Туриста, до яких відноситься, зокрема, обов'язок по повній та своєчасній оплаті вартості замовленого продукту протягом строку, який вказаний і в п.4.5 цього Договору.

Відповідно до п.4.8 Договору у разі нездійснення (відсутності) оплати за туристичний продукт (туристичні послуги) - тур автоматично анулюються, а збитки Туроператора покладаються на Туриста. Несвоєчасна та/або неповна оплата Туристом вартості туристичного продукту наділяє правом Туроператора відмовити у наданні туристичних послуг (туристичного продукту), навіть якщо Тур вже підтверджено та/або сплачено передплату.

Додаток №1 до вказаного Договору встановлено, що передплата за Договором становить 52626,00 грн., що складає 100% вартості туру, здійснюється до 22.07.2017. Повна вартість повинна бути здійснена не пізніше 22.07.2017.

Договором №28-1/2017 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги) від 05.09.2017, ОСОБА_2 відступив ТОВ «Юридична компанія «САГРУЛ» прави вимоги виконання ФОП Корбут Р.В. грошових зобов'язань на підставі договору на туристичне обслуговування від 22.07.2017. (а.с. 26-28)

Зазначений договір укладений між громадянином ОСОБА_2 та ТОВ «Юридична компанія «САГРУЛ».

Згідно з п.1.1 договору, його метою є оформлення переходу прав вимоги виконання ФОП Р.В. грошових зобов'язань на підставі договору на туристичне обслуговування від 22.07.2017 (а.с.26).

Пунтом 1.2 Договору чітко встановлено, що первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання ФОП Корбут Р.В. грошових зобов'язань на підставі договору на туристичне обслуговування від 22.07.2017.

Аналогічно і у п.2.2 договору зазначено, що йдеться про зобов'язання, що випливають та ґрунтуються на договорі на туристичне обслуговування.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «СОВАГРО» та ФОП Корбут Р.В. укладено договір поруки №21-09-2017 від 21.09.2017.

Відповідно до п.1.1 Договору відповідач-1 поручився перед позивачем за виконання обов`язку відповідачем-2 щодо виконання грошового зобов`язання щодо сплати розміру заборгованості у вигляді основного боргу, повернення коштів, відшкодування збитків, пені, штрафу, 3% річних, інфляційних втрат, витрат від знецінення грошових коштів у зв`язку із коливанням курсу національної валюти, відшкодування інших витрат , тощо із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням відповідачем-2 грошового зобов`язання згідно договору купівлі-продажу та Угоди, передбаченої ст.2 цього Договору.

Відповідно до п.2 цього договору, під основним договором розуміється договір № 28-1/2017 про заміну кредитора у зобов`язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст.512-519 ЦК України) від 05.09.2017, укладений згідно договору на туристичне обслуговування від 22.07.2017.

ТОВ «Юридична компанія «САГРУЛ» направило на адресу ТОВ «СОВАГРО» вимогу (вих. №28-1/09), відповідно до якої повідомило, що зобов'язання ФОП Корбут Р.В. не виконані, з огляду на що просить виконати відповідача-1 зобов'язання по договору поруки №21-09-2017 від 21.09.2017.

У відповіді від 02.10.2017 на вказану вимогу ТОВ «СОВАГРО» зазначило, що зобов'язання, взяті на себе згідно Договору поруки №21-09-2017 від 21.09.2017 виконати не в змозі, у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пункт 1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного Кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного Кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 903 Цивільного кодексу унормовано, що, у випадку, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ФОП Корбут Р.В., як тур агент, уповноважений на отримання оплати туристичних послуг, передплати за договором у сумі 52626 грн. - не не отримував.

Враховуючи відсутність передплати за надання туристичних послуг, ФОП Корбут Р.В. в силу положень п.4.8, 4.9 Договору було анульовано тур ОСОБА_2

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували оплату туристичних послуг, з огляду на що доводи апелянта в цій частині колегією суддів відхиляються.

Крім того, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що Корбут Р.В., як турагент, діяв не від свого імені, а від імені та за дорученням ТОВ «ТТВК», а відтак для нього не виникають права та обов'язки за Договором, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво є цивільним правовідношенням, змістом якого є вчинення однією стороною (представником) правочинів від імені іншої сторони (яку представляють), в результаті чого цивільні права та обов'язки виникають, змінюються і припиняються безпосередньо для особи, яку представляють.

Аналогічна за змістом ст. 239 Цивільного кодексу України встановлює, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки для особи, яку він представляє. Представник хоча і безпосередньо вчиняє правочин, проте не стає його стороною. При цьому права та обов'язки виникають не у нього, а у особи, яку він представляє, за умови, що правочин укладений представником у точній відповідності з вимогами цієї особи і при цьому представник не перевищив свої повноваження, передбачені законом, договором, довіреністю або іншою підставою представництва.

Враховуючи, що стороною Договору в даному випадку є ТОВ «ТТВК», а не ФОП Корбут Р.В., колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду відхиляє доводи апеляційної скарги щодо того, що у відповідача-2 відповідно до умов укладеного Договору виникли обов'язки щодо надання туристичних послуг та відшкодування коштів у випадку їх неналежного надання туристу.

Стосовно наявності укладеного між ТОВ «Юридична компанія «САГРУЛ» та ТОВ «СОВАГРО» Договору поруки № 21-09-2017 від 21.09.2017 судова колегія зазначає наступне.

Частиною 1 ст.553 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Як зазначалось раніше, в даному випадку ФОП Корбут Р.В. не є стороною Договору на туристичне обслуговування від 22.07.2017, а отже і не може вважатись боржником в порядку ст. 553 Цивільного кодексу України, з огляду на що стягнення з ТОВ «СОВАГРО» заявлених позивачем коштів відповідно до умов договору поруки - є неможливим.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що жодним чином на ці обставини не впливає відповідь ТОВ «СОВАГРО» на вимогу позивача від 02.10.2017 про гарантування виконати зобов'язання за договором поруки до 12.10.2017, оскільки не впливає на правову оцінку судом взаємовідносин між сторонами по справі.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 3 вказаної статті передбачає, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

При цьому згідно з ч.1 ст.72 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що ТОВ "САГРУЛ" зверталось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення суми коштів у зв'язку із порушенням виконання грошового зобов'язання, проте в прохальній частині заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути кошти з відповідачів в якості матеріальної шкоди.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку за Договором на туристичне обслуговування, укладеного між ОСОБА_2 та ФОП Корбут Р.В., який визначено позивачем в якості підстави позову у ФОП Корбут Р.В.відсутнє грошове зобов'язання перед ОСОБА_2, а відповідно і перед ТОВ "Юридична компанія "САГРУЛ".

Як зазначалося раніше, за умовами п.2.1. Договору Туроператор зобов'язується відповідно до бронювання Турагента, здійсненого на замовлення туриста надати комплект туристичних послуг (туристичний продукт), надати інформаційно-консультаційні послуги, а турист зобов'язується на підставі цього Договору прийняти та оплатити їх.

Вілповідно до п.2.1 розділу 3 Договору туроператор через турагента зобов'язаний, зокрема, здійснити бронювання туристичних послуг та надати туристичні послуги, замовлені Туристом, у повному обсязі, у кількості, якості та у визначені договором строки, за умови повної оплати вартості туристичного продукту Туристом у строки, встановлені цим Договором.

Отже, за умовами укладеного договору у відповідача-2 відсутнє грошове зобов'язання перед позивачем.

Стосовно визначення позивачем стягуваних з відповідачів грошових коштів, як майнової шкоди, судова колегія зазначає, що в даному випадку між сторонами існують договірні зобов'язання, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, що виключає стягнення шкоди за позадоговірними відносинами.

Крім того, в матеріалах справи наявна заява позивача про обгрунтування позовних вимог, в якій останнім з посиланням на ст. 10, 23 Закону України "Про захист прав споживачів", ст.ст. 509, 526, 610, 611, 906 Цивільного кодексу України та ст.ст. 20, 30, 33 Закону України "Про туризм" зазначається про обов'язок відшкодування відповідачами збитків.

Пунктом 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками визнаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори:

- наявність реальних збитків;

- вина заподіювача збитків;

- причинний зв'язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками.

Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України.

Судова колегія вважає, що позивачем не доведено складу цивільного правопорушення як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, оскільки не доведено об'єктивну та суб'єктивну сторони спричинених відповідачем збитків, причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та понесеними збитками.

З огляду на зазначене, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Юридична компанія «САГРУЛ» до ТОВ «СОВАГРО» та ФОП Корбут Р.В. про стягнення в солідарному порядку 52626,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга ТОВ «Юридична компанія «САГРУЛ» задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2018 року по справі №916/2534/17 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 -284 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "САГРУЛ" на рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2018 року по справі №916/2534/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2018 року по справі №916/2534/17 залишити без змін.

Повернути матеріали справи №916/2534/17 до Господарського суду Одеської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.288 ГПК України, та у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Т.А. Величко

А.І. Ярош