УХВАЛА

м. Київ

26.04.2018Справа № 910/16440/14

За скаргою державного підприємства "Вугілля України"

на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії"

до державного підприємства "Вугілля України",

про стягнення заборгованості у розмірі 668 624 068,52 грн.,

за участю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з:Баринова О.І.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом міста Києва розглядається скарга державного підприємства "Вугілля України" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 55994967 від 15.03.2018 року з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.02.2015 року № 910/16440/14 у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" до державного підприємства "Вугілля України", про стягнення заборгованості у розмірі 668 624 068,52 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2018 року у справі № 910/16440/14 вказана скарга призначена до розгляду.

В обґрунтування поданої скарги скаржник посилається на те, що рішення Господарського суду м.Києва від 21.03.2018р. набрало законної сили 2 лютого 2015 року, а заява про примусове виконання цього рішення подана 15 березня 2018 року, тому постанова про відкриття виконавчого провадження суперечить вимогам пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону, за яким виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. За таких підстав скаржник просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 55994967 від 15.03.2018 року.

Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано відзив на скаргу, в якому просив суд відмовити у задоволенні скарги, виходячи з того, що державним виконавцем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55994967 від 15.03.2018 року, оскільки строк пред'явлення виконавчого документа перервався, в зв'язку з тим, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 у справі № 910/16440/14 судом відстрочено виконання рішення господарського суду м. Києва від 21.10.2014 до 30.06.2015, строк для пред'явлення виконавчого документа обраховується з наступного після спливу цього строк та встановлюється до 30.06.2018.

ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" проти задоволення скарги заперечував, вказуючи, що строк пред'явлення виконавчого документа перервався, в зв'язку з тим, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 у справі № 910/16440/14 судом відстрочено виконання рішення господарського суду м. Києва від 21.10.2014 до 30.06.2015; також зазначив, що в період з 06.07.2015р. по 21.02.2018р. діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів щодо державного підприємства "Вугілля України".

Розглянувши подану скаргу, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.10.2014 у справі №910/16440/14 позов публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 у справі №910/16440/14 апеляційну скаргу державного підприємства "Вугілля україни" задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства "Вугілля України" (вул. Б. Хмельницького, 4, м. Київ, ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" (вул. Володимирська, 46, м. Київ, 01034, ) заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №06-В/13/31/КЛ-КБ від 28.02.2013р. у розмірі 51 084 773,22 (п'ятдесят один мільйон вісімдесят чотири тисячі сімсот сімдесят три) долари США 22 цента, що еквівалентно сумі у розмірі 668 624 068 (шістсот шістдесят вісім мільйонів шістсот двадцять чотири тисячі шістдесят вісім) грн. 52 коп., з яких: 47 000 000,00 доларів США, що еквівалентно - 572 603 773,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4084773,22 доларів США, що еквівалентно 49 165 033,14 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 01.11.2013р. по 03.08.2014; 42 464 980,27 грн. - пеня за прострочення повернення заборгованості за тілом кредиту за період з 28.02.2014р. по 04.08.2014р.; 3 790 282,11 грн. - пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 06.03.2013р. по 04.08.2014р.; стягнуто з Державного підприємства "Вугілля України" (вул. Б. Хмельницького, 4, м. Київ, 01601, ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" (вул. Володимирська, 46, м. Київ, 01034, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 46, рахунок №3739604 в ВАТ "Сбербанк Росії", МФО 320627, ) на користь Державного підприємства "Вугілля України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 4, ) 304,50 (триста чотири грн. 50 коп.) грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

27.02.2015 року господарським судом міста Києва на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 у справі №910/16440/14 видані накази.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.04.2015 у справі №910/16440/14 касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" залишено без задоволення та постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 залишено без змін.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження на примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах у межах повноважень та у спосіб, визначеними цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону встановлено обов'язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 55994967 з виконання наказу Господарського суду м. Києва від 27.02.2015 №910/16440/14.

Постановою державного виконавця від 15.03.2018 вказане виконавче провадження було відкрито, зобов'язано боржника надати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за невиконання вимог державного виконавця. Копію вказаної постанови направлено на адреси сторін виконавчого провадження у відповідності до вимог Закону, рекомендованою кореспонденцією.

Відповідно до статті 12 Закону, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Частиною четвертою статті 12 Закону визначено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред'явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 у справі №910/16440/14 судом відстрочено виконання рішення господарського суду м. Києва від 21.10.2014 до 30.06.2015. Тобто, строк для пред'явлення виконавчого документа обраховується з наступного після спливу цього строк та встановлюється до 30.06.2018.

Крім того, 06.07.2015 р. ухвалою господарського суду міста Києва було порушено провадження у справі №910/12918/15 за заявою публічного акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» до державного підприємства «ВУГІЛЛЯ УКРАЇНИ» про визнання банкрутом та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

17.05.2017 р. постановою господарського суду міста Києва у справі №910/12918/15 ДП «ВУГІЛЛЯ УКРАЇНИ» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру;

21.02.2018 р. господарський суд міста Києва ухвалою закрив провадження у справі №910/12918/15 про банкрутство державного підприємства «ВУГІЛЛЯ УКРАЇНИ», припинено також і дію мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, мораторій щодо ДП «ВУГІЛЛЯ УКРАЇНИ» діяв в період з 06.07.2015 р. по 21.02.2018р.

Статтею 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги.

Відповідно до п.4 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом.

Отже, в зв'язку з дією мораторію, строк пред'явлення наказу № 910/16440/14 виданого 27.02.2015 р. господарським судом міста Києва до примусового виконання зупинився на період дії мораторію, а саме з 06.07.2015 р. по 21.02.2018р.

Таким чином, враховуючи вищевикладене судом не встановлено порушень вимог чинного законодавства при прийнятті державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанови про відкриття виконавчого провадження № 55994967 від 15.03.2018 року з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.02.2015 року № 910/16440/14.

Згідно зі ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За приписами ч.ч.2, 3 ст.343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Скаржником не доведено суду та не надано відповідних доказів на підтвердження неправомірності прийняття оскаржуваної постанови.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що подана скарга на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України по справі № 910/16440/14 є необґрунтованою, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 342-343, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд,

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду у строк, встановлений ст.256 ГПК.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складення повного тексту ухвали: 02.05.2018