РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.04.2018Справа № 910/22964/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Гукун Н.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпромет»

про стягнення 854955,65 грн.

За участі представників:

від позивача - Римарук Ю.І. (представник за довіреністю);

від відповідача - Самусенко Д.С. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпромет» про стягнення 854955,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором закупівлі № від 23.06.2016 в частині своєчасної та повної поставки обумовленого договором товару, внаслідок чого позивачем нараховано до стягнення з відповідача 635655,65 грн. пені та 219300 грн. штрафу.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позов не заперечив факт неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за договором, разом з тим зазначив, що позивач не звертався до відповідача з претензіями щодо неналежного виконання зобов'язань, а відтак про істотне порушення умов договору відповідач міг дізнатись лише після закінчення терміну дії договору, тобто після 01.09.2017, а відтак і датою початку нарахування пені має бути 02.09.2017. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем нараховано до стягнення з відповідача одночасно пеню та штраф, що є одним видом цивільно-правової відповідальності, а відтак їх одночасне застосування за одне порушення суперечить Конституції України. Також відповідач вказав, що останнім виконано зобов'язання за договором більш як на 90%, зокрема поставлено 475 одиниць товару із обумовлених 496 одиниць, відтак сума заявлених позивачем штрафних санкцій є надмірно великою в порівняні з можливими збитками позивача. Також зазначив, що позивачем не доведено факту понесення збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем договору. На підставі викладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач, у поданій до суду відповіді на відзив заперечив проти доводів відповідача, зазначивши, що враховуючи положення укладеного між сторонами договору, а також те, що позивач направив відповідачеві рознарядку №2673/13-04 від 17.05.2017, яку відповідач отримав 22.05.2017, останній мав поставити товар у строк до 21.06.2017. Також позивач заперечив проти доводів відповідача щодо неправомірності одночасного нарахування пені та штрафу за порушення зобов'язання пославшись на те, що чинним законодавством не передбачено заборони для застосування такої міри відповідальності боржника. Щодо розміру нарахованих штрафних санкцій позивач вказав на те, що сума договору становить 5470545,60 грн., в той час відповідачем не поставлено товару на загальну суму 2193000 грн., що в свою чергу спростовує твердження відповідача стосовно виконання договору більш як на 90%. Також вказав, що у зв'язку із неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач змушений повторно проводити закупівлю непоставленого товару, тим самим нести додаткові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 23.06.2016 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпромет» (постачальник) укладено Договір закупівлі №, відповідно до умов якого постачальник протягом терміну дії цього договору зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар у порядку і на умовах, визначених даним договором (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору, під товаром, що є предметом поставки, розуміється фітинги до труб чи трубок зі сталі, не литі (трубна арматура різна (заглушки)).

Згідно з п.2.1 Договору, ціна, кількість та асортимент продукції, що поставляється відповідно до специфікації (Додаток 1).

Загальна сума договору становить 5470545,60 грн. в тому числі ПДВ 911757,60 грн. (п.2.2 Договору).

У відповідності до п.4.1 Договору, постачальник зобов'язується поставити товар, який є новим, не був в експлуатації, належить йому на праві власності, не знаходиться під заставою чи арештом, з моменту підписання договору протягом одного року, але в строки не пізніше 30-ти календарних днів з моменту отримання рознарядки від покупця.

За умовами п.4.2 Договору, поставка продукції виконується транспортом постачальника та підтверджується наступними документами: товарно-транспортна накладна; накладна на кількість, ціну та асортимент продукції на ім'я покупця; податкова накладна.

Датою поставки вважається дата підписання представником покупця накладної (п.4.4 Договору).

Згідно з п.5.1 Договору, оплата за даним договором здійснюється шляхом перерахування безготівкових грошових коштів з рахунку покупця на рахунок постачальника після поставки товару на склад покупця.

Положеннями п.7.1 Договору сторони визначили, що у випадку порушення своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до п.7.3 Договору, за порушення термінів поставки, передбачених даним договором, постачальник сплачує пеню у розмірі подвійної одлікової ставки НБУ від суми договору за кожен день прострочки.

Згідно з п.7.4 Договору, за порушення термінів поставки, вказаних в цьому договорі, постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 10% від вартості непоставленого в строк товару.

Пунктом 9.1 Договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання зобов'язань, але в будь-якому випадку протягом одного року.

Відповідно до додатку №1 до договору сторони погодили поставку 17 найменувань заглушок сталевих на загальну суму 5470545,60 грн.

В подальшому, Додатковою угодою №1 від 23.06.2017 до Договору № від 23.06.2016 сторони погодили внести зміни у зазначений договір та зокрема викласти п.п.2.2, 4.1 та 9.1 Договору в новій редакції.

Згідно з п.2.2 Договору, загальна сума договору становить 5415833,60 грн., в тому числі ПДВ 902638,93 грн.

Пунктом 4.1 Договору сторони визначили, що постачальник зобов'язується поставити товар, який є новим, не був в експлуатації, належить йому на праві власності, не знаходиться під заставою чи арештом, з моменту підписання договору до 01.09.2017, але в строки не пізніше 30-ти календарних днів з моменту отримання рознарядки від покупця.

Відповідно до п.9.1 Договору, цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання зобов'язань, але в будь-якому випадку до 01.09.2017.

Також сторонами було погоджено нову редакцію Додатку №1 специфікації, відповідно до якої сторони погодили поставку товару, а саме: заглушка сталева 57х6 у кількості 74 шт., заглушка сталева 159х8 у кількості 91 шт., заглушка сталева 219х6 у кількості 2 шт., заглушка сталева 219х8 у кількості 4 шт., заглушка сталева 219х10 у кількості 52 шт., заглушка сталева 273х7 у кількості 2 шт., заглушка сталева 273х12 у кількості 60 шт., заглушка сталева 325х10 у кількості 4 шт., заглушка сталева 325х12 у кількості 76 шт., заглушка сталева 426х16 у кількості 13 шт., заглушка сталева 530х12 у кількості 26 шт., заглушка сталева 530х16 у кількості 9 шт., заглушка сталева 720х14 у кількості 14 шт., заглушка сталева 820х16 у кількості 20 шт., заглушка сталева 1020х16 у кількості 10 шт., заглушка сталева 1220х20 у кількості 11 шт., заглушка сталева 1420х32 у кількості 28 шт., на загальну суму 5415833,60 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач на виконання умов укладеного між сторонами договору частково поставив позивачеві товар на підставі накладних №Ф-84 від 09.11.2016, заглушка сталева 1420х32 у кількості 12 шт. на суму 1438200 грн.; №87 від 25.11.2016, заглушка сталева 57х6 у кількості 74 шт., 159х8 у кількості 91 шт., 426х16 у кількості 13 шт., 530х12 у кількості 20 шт., 720х14 у кількості 4 шт., 820х16 у кількості 20 шт. на суму 620649,60 грн.; №Ф-89 від 14.12.2016, заглушка сталева 219х6 у кількості 2 шт., 219х8 у кількості 4 шт., 219х10 у кількості 52 шт., 720х14 у кількості 10 шт., 273х7 у кількості 2 шт., 273х12 у кількості 60 шт., 325х10 у кількості 4 шт.,325х12 у кількості 76 шт. на суму 386886 грн.

В подальшому позивачем було направлено відповідачеві рознарядку №2673/13-04 від 17.05.2017 з проханням відвантажити продукцію - заглушки сталеві 530х12 у кількості 6 шт., 530х16 у кількості 9 шт., 1020х16 у кількості 10 шт., 1220х20 у кількості 11 шт., 1420х32 у кількості 16 шт.

Вказана рознарядка була отримана відповідачем 22.05.2017, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 17.05.2017.

На виконання вказаної рознарядки відповідачем було поставлено позивачеві товар, відповідно до накладних №Ф-41 від 30.06.2017, заглушка сталева 530х12 у кількості 6 шт., 530х16 у кількості 8 шт., на суму 86700 грн.; №Ф-45 від 01.09.2017, заглушка сталева 1020х16 у кількості 10 шт. на суму 353288,04 грн.; №Ф-44 від 01.09.2017, заглушка сталева 1220х20 у кількості 6 шт., 530х16 у кількості 1 шт. на суму 337110 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, в порушення умов укладеного між сторонами договору непоставленими відповідачем залишились заглушки сталеві 1220х20 у кількості 5 шт. та заглушки сталеві 1420х32 у кількості 16 шт. на загальну суму 2193000 грн.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі документами та не заперечується відповідачем.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не передав позивачеві обумовлений договором товар у визначені сторонами строки. Так, оскільки відповідачем було отримано рознарядку позивача 22.05.2017, то кінцевим терміном поставки товару, відповідно до умов договору, було 21.06.2017.

У зв'язку із простроченням відповідачем строків поставки товару позивачем звалено вимоги про стягнення з відповідача 635655,65 грн. пені та 219300 грн. штрафу.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.7.3 Договору, за порушення термінів поставки, передбачених даним договором, постачальник сплачує пеню у розмірі подвійної одлікової ставки НБУ від суми договору за кожен день прострочки.

Згідно з п.7.4 Договору, за порушення термінів поставки, вказаних в цьому договорі, постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 10% від вартості непоставленого в строк товару.

Разом з тим, відповідно до ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період з 01.11.2017 по 07.12.2017, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки укладеною Додатковою угодою №1 від 23.06.2017 сторони погодили строк дії договору до 01.09.2017, то і нарахування пені має припинятись із закінченням строку дії договору, а саме 01.09.2017.

Таким чином, провівши власний перерахунок заявленої до стягнення суми пені, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог у цій частині та стягнення з відповідача 267082,20 грн. пені за період з 22.06.2017 по 01.09.2017.

Разом з тим, перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, судом встановлено, що вказане нарахування проведено у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства, а відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача 219300 грн. штрафу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, щодо заперечень відповідача, що нарахування пені та штрафу є одним видом цивільно-правової відповідальності, а відтак їх одночасне застосування за одне порушення суперечить Конституції України судом відхиляються з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Наразі, нормами чинного законодавства не заборонено одночасне нарахування пені та штрафу за порушення умов договору, у випадку якщо такий вид санкцій передбачений укладеним між сторонами договором, а відтак зазначені заперечення відповідача визнаються судом безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, стосовно заперечень відповідача стосовного того, що сума заявлених позивачем штрафних санкцій є надмірно великою в порівняні з можливими збитками позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В той же час, розглянувши матеріали справи та оцінивши доводи наведені відповідачем, суд не вбачає підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки заявлені позивачем вимоги про стягнення штрафних санкцій не є надмірно великими порівняно із збитками понесеними позивачем в результаті неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків за договором. Так суд зазначає, що відповідач посилається на те, що останнім на виконання умов укладеного між сторонами договору поставлено товару у кількості 475 одиниць проти замовлених позивачем 496 одиниць. Поте посилаючись на вказані обставини відповідачем не прийнято до уваги той факт, що загальна вартість укладеного між сторонами договору становить 5415833,60 грн. в той же час, за відповідачем залишається не виконане зобов'язання з поставки товару на загальну суму 2193000 грн., а заявлена до стягнення позивачем сума штрафних санкцій становить 854955,65 грн., що не може бути розцінене судом як надмірно великий розмір штрафних санкцій.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129 ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпромет» (01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, 36; ідентифікаційний код 31606239) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ідентифікаційний код 30019801) пеню в розмірі 267082 (двісті шістдесят сім тисяч вісімдесят дві) грн. 20 коп., штраф в сумі 219300 (двісті дев'ятнадцять тисяч триста) грн. а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 7295 (сім тисяч двісті дев'яносто п'ять) грн. 74 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 05.05.2018

Суддя Я.В. Маринченко