ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

07.05.2018р. Справа № 35/297

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григор'євій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяви Обласного коммунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", в особі Виробничої одиниці "Дружківкатепломережа", м.Дружківка, Донецька область №162/10 від 16.04.18р. про видачу дублікату наказу у справі №35/297 та №161/10 від 16.04.18р. про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання

за позовом: Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", м.Донецьк в особі виробничої одиниці „Дружківкатепломережа", м.Дружківка, Донецька область

до відповідача: Приватного підприємця Токаренко Інни Анатоліївни, м.Дружківка, Донецька область

про стягнення 2174,31грн.

Представники сторін - не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Донецької області знаходилась справа №35/297 за позовом Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", м.Донецьк в особі виробничої одиниці „Дружківкатепломережа", м.Дружківка, Донецька область до Приватного підприємця Токаренко Інни Анатоліївни, м.Дружківка, Донецька область про стягнення 2174,31грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.12.11р. позовні вимоги Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Дружківкатепломережа", м.Дружківка, Донецька область до Приватного підприємця Токаренко Інни Анатоліївни, м.Дружківка, Донецька область про стягнення 2174,31грн. задоволено повністю; стягнуто з Приватного підприємця Токаренко Інни Анатоліївни, м.Дружківка, Донецька область на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", м.Донецьк в особі виробничої одиниці „Дружківкатепломережа", м.Дружківка, Донецька область: 1911,00грн. - основного боргу; 179,74грн. - суми інфляції, 83,57грн. - 3% річних, 102,00грн. - витрати по сплаті державного мита; 236,00грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

10.01.12р. господарським судом Донецької області на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ.

27.04.18р. до господарського суду Донецької області від Обласного коммунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", в особі Виробничої одиниці "Дружківкатепломережа", м.Дружківка, Донецька область надійшли: заява №162/10 від 16.04.18р. про видачу дублікату наказу у справі №35/297 та заява №161/10 від 16.04.18р. про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання.

Ухвалою господарського суду від 02.05.18р. вказані заяви прийняті та призначені до розгляду в судовому засіданні на 07.05.18р.

У судове засідання 07.05.18р. представники сторін не з'явилися; про місце, час та дату судового засідання сторони були повідомлені належним чином. Про причини неявки у судове засідання суд не повідомлено.

Згідно підпункту 3.9.2 п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінати та доповнення), у випадку не з'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що відповідно до ст.74 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд, враховуючи належне повідомлення учасників судового процесу про дату судового засідання, розглядає заяву за наявними матеріалами.

Розглянувши заяви Обласного коммунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", в особі Виробничої одиниці "Дружківкатепломережа", м.Дружківка, Донецька область №162/10 від 16.04.18р. про видачу дублікату наказу у справі №35/297 та №161/10 від 16.04.18р. про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання, суд дійшов висновку, що дані заяви підлягають задоволенню з огляду на таке:

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що наказ господарського суду Донецької області від 10.01.12р. у справі №35/297 не виконано та внаслідок направлення постанови про закінчення виконавчого провадження, винесеної в межах виконавчого провадження №ВП32810279, та наказу господарського суду Донецької області від 10.01.12р., на виконання за належністю до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Севастополі, відповідний наказ було втрачено, з незалежних від стягувача причин.

В підтвердження факту втрати наказу від 10.01.12р. у справі №35/297 позивач надав: копію постанови відділу державної виконавчої служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області ВП №32810279 від 19.11.12р. про закінчення виконавчого провадження; копію листа Головного управління юстиції у м.Севастополі №11-18/457ВП від 10.12.17р. «Щодо скерування виконавчого документа»; довідку за підписом директора ВО "Дружківкатепломережа" про втрату наказу.

Як зазначено вище, рішенням господарського суду Донецької області від 22.12.11р. у справі №35/297 позовні вимоги Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", м.Донецьк в особі виробничої одиниці „Дружківкатепломережа", м.Дружківка, Донецька область до Приватного підприємця Токаренко Інни Анатоліївни, м.Дружківка, Донецька область про стягнення 2174,31грн. задоволено повністю; стягнуто з Приватного підприємця Токаренко Інни Анатоліївни, м.Дружківка, Донецька область на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", м.Донецьк в особі виробничої одиниці „Дружківкатепломережа", м.Дружківка, Донецька область: 1911,00грн. - основного боргу; 179,74грн. - суми інфляції, 83,57грн. - 3% річних, 102,00грн. - витрати по сплаті державного мита; 236,00грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

10.01.12р. на виконання зазначеного рішення господарського суду Донецької області, яке набрало законної сили 10.01.12р., судом видано відповідний наказ.

Відділом державної виконавчої служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження ВП №32810279 з примусового виконання наказу №35/297.

19.11.12р. заступником начальника відділу державної виконавчої служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №32810279 від 19.11.12р. у зв'язку із направленням виконавчого документа за належністю до Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Севастополі.

Згідно листа Головного управління юстиції у м.Севастополі №11-18/457ВП від 10.12.17р. постанова заступника начальника відділу державної виконавчої служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області ВП №32810279 від 19.11.12р. та наказ господарського суду Донецької області від 10.01.12р. у справі №35/297 скеровано до відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Севастополі.

Станом на теперішній час відомості щодо стану виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу - наказу господарського суду Донецької області від 10.01.12р. у справі №35/297 відсутні.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Згідно з приписами ст.3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається, в тому числі, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Суд зазначає, що з початку окупації території Автономної Республіки Крим діяльність органів державної виконавчої служби України на тимчасово окупованій території стала неможливою, відтак унеможливлена була і передача виконавчих документів за підвідомчістю. Доказів передислокації органів державної виконавчої служби України у зв'язку з тимчасовою окупацією території Автономної Республіки Крим, а також передачі матеріалів виконавчих проваджень на материкову частину України, зокрема, спірного виконавчого провадження та його відновлення, суду не надані, та, відповідно, матеріали справи не містять.

Таким чином, за вказаних обставин наказ господарського суду Донецької області від 10.01.12р. у справі №35/297 про стягнення заборгованості з Токаренко Інни Анатоліївни на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", м.Донецьк в особі виробничої одиниці „Дружківкатепломережа" є втраченим. Доказів виконання судового рішення суду не надано.

За змістом приписів ст.18 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України судових рішень.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ч.5 ст.124 Конституції України, згідно із якою судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", в ч.2 ст.13 якого встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.4 ст.13, ч.1 ст.55, ч.5 ст.124, п.9 ч.3 ст.129 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Конституційний Суд України п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.12р. №18-рп/2012 вказав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

В п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.12р. у справі №11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з приписами ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" і ст.4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

В силу норм ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004р. у справі "Півень проти України" судом вказано, що право на судовий розгляд, гарантований ст.6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейським судом з прав людини зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії §1 ст.6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п.1 ст.6 Конвенції ("ОСОБА_2 проти Італії", заява №22774/93, §74, ЄСПЛ 1999-V).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997р. у справі "Горнсбі проти Греції", Європейським судом наголошено, що "відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод inter alia (серед іншого) захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконані або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організовувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду у справі «Глоба проти України», no.15729/07, від 05.07.12р.).

Таким чином, виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду.

Згідно ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

З урахуванням викладеного, судове рішення у справі №35/297, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглянув справу як суд першої інстанції. Наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на день видачі наказу) строк пред'явлення до виконання виконавчого документу складає один рік.

Згідно ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач має право подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа.

Підпунктом 19.4 пункту 19 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.17р. №2147VІІІ, чинної з 15.12.17р., передбачено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Тобто, приписами цієї норми процесуального законодавства визначено право звернення до господарського суду із заявою про видачу дубліката наказу та підстави за яких суд розглядає означене звернення, в межах строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання.

Відповідно до ч.1 ст.329 ГПК України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відновлення процесуального строку являє собою визнання судом дійсним права вчинити певну процесуальну дію, втраченого внаслідок пропуску заінтересованою особою процесуального строку, який встановлено для його здійснення, з причин, які визнано судом поважними. Таким чином, заявник повинен підтвердити належним чином за допомогою відповідних доказів поважність причин пропуску строку.

Дослідивши надані заявником копії документів, суд дійшов висновку, що пропуск встановленого строку пред'явлення до виконання наказу господарського суду Донецької області від 10.01.12р. у справі №35/297 відбувся поза межами волевиявлення стягувача, відтак такий процесуальний строк підлягає поновленню.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.234, 235, 329, п.п.19.4 п.19 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В:

Заяви Обласного коммунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", в особі Виробничої одиниці "Дружківкатепломережа", м.Дружківка, Донецька область №162/10 від 16.04.18р. про видачу дублікату наказу у справі №35/297 та №161/10 від 16.04.18р. про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання, задовольнити.

Поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання наказу господарського суду Донецької області від 10.01.12р. у справі №35/297.

Видати дублікат наказу господарського суду Донецької області від 10.01.12р. у справі №35/297.

Ухвала набрала чинності 07.05.18р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (підпункт 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України) шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя М.О. Лейба