ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2018м. ДніпроСправа № 904/732/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П. за участю секретаря судового засідання Якубович А.В.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська торгівельна компанія "ФЛАГМАН", 52001, Дніпропетровська обл., м. Підгородне, вул. Джерельна, буд. 7

до Фізичної особи-підприємця Кушнірова Артура Григоровича, 49000, АДРЕСА_1

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Царичанський завод мінводи", 51000, Дніпропетровська обл., смт. Царичанка, вул. Кірова, 151

про стягнення суми боргу та штрафних санкцій

Представники:

від позивача: Циганок Р.О. - адвокат, договір №б/н від 01.05.2017р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська торгівельна компанія "ФЛАГМАН" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Кушнірова Артура Григоровича про стягнення суми боргу у розмірі 10729,48 грн., 3% річних у розмірі 44,97 грн., інфляційних втрат у розмірі 160,93 грн., витрат на правову допомогу та судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням третьою особою умов договору поставки № 170616-01 від 17.06.2016 року в частині розрахунку за поставлений товар, та порушенням відповідачем умов договору про переведення боргу № 061117 від 06.11.2017 року в частині виконання грошового зобов'язання у строк до 30.12.2017 року.

Відповідач та третя особа мотивований відзив на позовну заяву не надали, в судові засідання 15.03.2018року, 17.04.2018року та 08.05.2018року не з'явилися.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У відповідності до вимог ст. 233 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

17 червня 2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельна компанія «Флагман» та Приватним акціонерним товариством «Царичанським заводом мінводи» було укладено договір поставки №170616-01, за умовами якого постачальник зобов'язується в порядку та терміни, встановлені цим договором, поставити покупцеві товар, в певній кількості, відповідної якості, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його на умовах, визначених в цьому договорі.

Згідно з частиною 2.9 розділу 2 договору зобов'язання по поставці товару вважаються виконаними з моменту передачі партії товару покупцеві, що підтверджується накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до частини 3.4 розділу 3 договору покупець проводить оплату товару протягом 14 календарних днів з моменту поставки товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Датою (моментом) оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

06.11.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Царичанським заводом мінводи», Фізичною особою-підприємцем Кушніровим Артуром Григоровичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельна компанія «Флагман» було укладено договір за №061117 про переведення боргу.

Відповідно до п.1.1 та п. 1.2 розділу 1 договору за №061117 про переведення боргу від 06.11.2017р. первісний боржник переводить на Нового боржника борг (грошове зобов'язання, заборгованість) у розмірі: 10 729,48 грн. - суми боргу за поставлений товар, що виникло на підставі Договору поставки №170616-01 від 17.06.2016р. укладеного між Первісним боржником та Кредитором (надалі іменується "Основний договір"), а Новий боржник погоджується виконати зазначене грошове зобов'язання у строк до 30.12.2017р. Кредитор не заперечує проти заміни Первісного боржника Новим боржником за вказаними у п.1.1 цього Договору зобов'язаннями, підписуючи зі сторони цей Договір, дає свою згоду на відповідне переведення боргу в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Розділом 2 договору за №061117 про переведення боргу від 06.11.2017р. передбачено, що первісний боржник зобов'язується в момент підписання даного Доктору, передати новому боржнику копію Основного договору з усіма додатками, додатковими угодами до нього та іншими документами. З моменту набуття чинності цим Договором у Нового боржника виникає обов'язок сплатити заборгованість Первісного боржника Кредиторові у строк до 30.12.2017р. З моменту набути чинності цим Договором у Нового боржника виникає право вимоги до Первісного боржника в сумі, зазначеній в п.1,1. цього Договору, а Первісний боржник зобов'язаний перерахувати грошові кошти у розмірі, передбаченому в п. 1.1 цього Договору, на рахунок Нового боржника. Днем пред'явлення вимоги у розумінні ч.2 ст.530 Цивільною кодексу У країни вважаться день підписання цього Договору.

Крім того, п. 3.1 та п. 3.2 розділу 3 передбачено, що розрахунки за Договором здійснюються у безготівковому порядку на поточні банківські рахунки Сторін, якщо інший спосіб розрахунку не буде передбачений двосторонніми угодами між ними. Розрахунки за даним договором мають рівно відплатний характер не передбачать застосування знижок (дисконтів), додаткових нарахувань (процентів) або інших компенсаційних компенсаційних виплат, які нараховуються на суму боргових зобов'язань.

На виконання умов договору поставки за №170616-01 від 17.06.2016р., позивач поставив Приватному акціонерному товариству «Царичанський завод мін води» товар на загальну суму 28 729, 48грн., що підтверджується видатковими накладними: №78 від 17.01.2017р. на суму 4 897,80грн., №140 від 23.01.2017р. на суму 4 854, 60грн., №313 від 07.02.2017р. на суму 4 881,60грн., №995 від 07.04.2017р. на суму 4 174,20грн.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач частково розрахувався за поставлену продукцію, що підтверджується платіжними дорученнями №27 від 23.01.2017р. на суму 10 000,00грн. та №111 від 07.04.2017р. на суму 8 000,00грн. (а.с. 25-26).

Позивач у судовому засіданні 08.0.52018р. зазначив, що за рахунок проплачених коштів у розмірі 18 000,00грн. була погашена сума боргу за видатковою накладною № 4160 від 07.12.2016р. у сумі 9921,28грн., за видатковою накладною №78 від 17.01.2017р. у сумі 4 897,80грн. та було частково погашено видаткову накладну №140 від 23.01.2017р. у сумі 3 180,92грн.

В порушення умов договору відповідачем належним чином і у повному обсязі не виконані взяті на себе зобов'язання, в результаті виникла сума боргу у розмірі 10 729,48грн., яка підлягає до стягнення і підтверджується матеріалами справи.

Що стосується стягнення 3% річних у сумі 44,97грн. та інфляційних втрат у розмірі 160,93грн., суд зазначає, що зазначені вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до частини 3.2 розділу 2 договору про переведення боргу №061117 від 06.11.2017р. розрахунки за даним договором мають рівно відплатний характер, не передбачають застосування знижок (дисконтів), додаткових нарахувань (процентів) або інших компенсаційних виплат, які нараховуються на суму боргових зобов'язань та відповідно до п.1.1 розділу 1 договору за №061117 про переведення боргу від 06.11.2017р. первісний боржник переводить на Нового боржника борг (грошове зобов'язання, заборгованість) у розмірі: 10 729,48 грн. - суми боргу за поставлений товар, що виникло на підставі Договору поставки №170616-01 від 17.06.2016р.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів статей 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до п.1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншими подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару..

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом вищенаведених норм ГПК України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

При цьому, відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами ст. 129 ГПК України, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд відмовляє в задоволенні по стягненню витрат на оплату правової допомоги, оскільки позивачем в позові не зазначено суми, що підлягає до стягнення, не доведено суду витрачений час адвокатом на вирішення всіх питань, які виникають при вирішення даного спору та не надано достатньо доказів, в підтвердження адвокатських послуг (звіт адвоката, акт приймання-передачі наданих послуг, квитанцію до прибуткового касового ордера і т.д).

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції» звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Ст.13 ГПК України зазначає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст.,ст. 55,124,129 Конституції України, 129, 233, 238 - 242 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кушнірова Артура Григоровича (49000, АДРЕСА_1; ІПН - НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська торгівельна компанія «Флагман" (52001, м. Підгородне Дніпропетровська обл., вул. Джерельна, буд. 7; ) 10 729,48 грн. - суми боргу та 1 762,00грн. судового збору, про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 18.05.2018

Суддя С.П. Панна