ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2018 р. Справа № 922/467/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 на підставі довіреності від 08.05.2018, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 001523 від 05.01.2018,

відповідача - ОСОБА_2 на підставі довіреності від 03.01.2018 №32-20-14-37/0/19-18,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (вх.№662 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 28.03.2018, постановлену у приміщенні господарського суду Харківської області суддею Калініченко Н.В. без виклику представників сторін, дата складання повного тексту ухвали - 28.03.2018, у справі №922/467/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос", м. Лозова, Харківська обл.

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків

про визнання договору поновленим

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні господарського суду Харківської області перебуває справа №922/467/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос" до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання поновленим на 7 років договору оренди землі, укладений 19.01.2008 між позивачем та Близнюківською районною державною адміністрацією Харківської області, який зареєстровано у Близнюківському РВ Харківської філії ДП "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах" 23.01.2008 за №01, на умовах додаткової угоди в редакції, викладеній у позовній заяві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що строк дії договору закінчувався 23.01.2018; з метою продовження строку дії договору оренди землі позивач 03.10.2017 звернувся до відповідача, проте, відповідач відмовив у поновленні договору оренди земельної ділянки із посиланням на відсутність проекту додаткової угоди про поновлення договору оренди; позивач повторно 21.11.2017 звернувся до відповідача про поновлення договору оренди із доданим проектом додаткової угоди до договору оренди землі, проте, відповідач відмовив у поновленні договору оренди землі з посиланням на можливість реалізації права користування земельною ділянкою на земельних торгах. Як зазначає позивач, законних підстав для відмови у відповідача не було, тому позивач вважає додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 19.01.2008 укладеною в редакції позивача, а договір оренди землі - поновленим.

27.03.2018 до господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос" надійшла заява (вх.№8095) про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить суд до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі: заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області вчинити наступні дії відносно земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0001, а саме заборонити вчиняти дії щодо реєстрації припинення права оренди земельної ділянки, проведення будь-яких земельних аукціонів відносно даної земельної ділянки, передавати земельну ділянку у власність або користування, змінювати її конфігурацію, межу, цільове призначення, кадастровий номер, вчиняти дії щодо поділу земельної ділянки, інші дії, які можуть стати перешкодою для користування земельною ділянкою або її поділеними частинами; заборонити Державним кадастровим реєстраторам Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та його відділам здійснювати будь-які дії, спрямовані на скасування державної реєстрації земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 202, 0073га, кадастровий номер :03:000:0001 у Державному земельному кадастрі та скасування кадастрового номеру :03:000:0001, який присвоєний земельній ділянці, яка знаходиться на території ОСОБА_3 сільської ради Близнюківського району Харківської області загальною площею 202, 0073га, у Державному земельному кадастрі.

Заявник в обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що після подання ним позову про визнання договору поновленим Головне управління Держгеокадастру у Харківській області 15.03.2018 видало наказ №1574-СГ "Про припинення права оренди земельної ділянки". Відповідно до вказаного рішення припиняється право оренди земельною ділянкою, яка є об'єктом договору оренди від 19.01.2008, зареєстрованого 23.01.2008 за номером №01, одночасно Відділу у Близнюківському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області дана вказівка про припинення права оренди земельної ділянки шляхом повідомлення органів державної реєстрації речових прав та забезпечення внесення змін до Державного земельного кадастру. Заявник вважає, що після видання зазначеного наказу відповідач реально може вчиняти дії щодо реєстрації припинення права оренди земельної ділянки, проведення будь-яких земельних аукціонів відносно даної земельної ділянки, передавати земельну ділянку у власність або користування, змінювати її конфігурацію, межу, цільове призначення, кадастровий номер, вчиняти дії щодо поділу земельної ділянки, інші дії, які можуть стати перешкодою для користування земельною ділянкою або її поділеними частинами.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.03.2018 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос" про забезпечення позову задоволено частково; постановлено, що до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі заборонено Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області вчиняти дії щодо реєстрації припинення права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0001; у задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що матеріали справи підтверджують вчинення відповідачем дій (видання наказу), спрямованих на ускладнення виконання рішення у справі № 922/467/18 (у випадку прийняття рішення на користь позивача), що свідчить про наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує можливість вжиття заходів забезпечення позову; невжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо реєстрації припинення права оренди спірної земельної ділянки, у разі задоволення позову, не забезпечить реального захисту прав позивача на оренду земельною ділянкою, що є головною метою судочинства. Отже, вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача та забезпечить можливість реального судового захисту.

В іншій частині заяви ТОВ "Колос" про забезпечення позову суд відмовив з тієї підстави, що заборона відповідачу вчиняти дії щодо реєстрації припинення права оренди спірної земельної ділянки охоплює інші зазначені позивачем заходи забезпечення позову (заборона проведення будь-яких земельних аукціонів відносно даної земельної ділянки, передачі земельної ділянки у власність або користування, зміна її конфігурації, меж, цільового призначення, кадастрового номеру, вчинення дій щодо поділу земельної ділянки, інших дій, які можуть стати перешкодою для користування земельною ділянкою або її поділеними частинами).

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову; також просить апеляційну скаргу розглянути за участю представника апелянта.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ухвала суду в частині забезпечення позову виходить за межі змісту позовних вимог, а вжиті заходи не пов'язані з суб'єктивними правами позивача на предмет спору і не відповідають законодавству, на підставі якого подано позов; ухвала не містить мотивованого висновку про те, які саме обставини свідчать про необхідність забезпечення позову та які докази, на підтвердження цих обставин надано до суду позивачем; у мотивувальній частині ухвали не зазначено підстав обрання виду забезпечення позову та не зазначено мотивів, з яких суд застосував декілька видів забезпечення позову у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.04.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на ухвалу господарського суду Харківської області 28.03.2018 у справі №922/467/18; призначено справу до розгляду на 10.05.2018 о 10:45год.

04.05.2018 представником позивача за довіреністю ОСОБА_4 подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№3323).

Судова колегія зазначає, що згідно зі статтею 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до підпункту 11 пункту 16-1 Розділу XV "Перехідні положення" Конституції України, які є нормами прямої дії, з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" (30.09.2016), представництво відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Отже, представництво позивача в суді апеляційної інстанції може здійснюватись адвокатом або через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від його імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи).

Відповідно до частини 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Зі змісту наявної у матеріалах оскарження ухвали довіреності від 13.02.2018 не вбачається, що повноваження з представництва позивача надано адвокату, а отже довіреність, яка міститься у матеріалах справи, не є доказом наявності у ОСОБА_4 повноважень на підписання відзиву на апеляційну скаргу від позивача.

За таких обставин, відзив на апеляційну скаргу не приймається апеляційним господарським судом до розгляду.

07.05.2018 позивачем подано до апеляційного господарського суду клопотання (вх.№3382) про залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 сільської ради та Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 10.05.2018 представник апелянта оголосив доводи апеляційної скарги, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши клопотання позивача про залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 сільської ради та Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до статті 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обовязки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

На думку позивача, рішення по апеляційній скарзі, пов'язане зі скасуванням ухвали про забезпечення позову, може вплинути на права і обов'язки ОСОБА_3 сільської ради Близнюківського району Харківської області, яка отримує орендну плату на підставі цього договору, а також Близнюківської РДА, завданням якої є підготовка та виконання відповідних бюджетів, звіт про виконання відповідних бюджетів.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що підставою залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, є обґрунтоване припущення, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі.

Разом з тим, особа, яка клопоче про залучення третіх осіб, повинна обґрунтувати: 1) в яких правовідносинах (повязаних зі справою) вона перебуває з особою, про залучення якої клопоче, або які правовідносини за участю третьої особи виникнуть внаслідок судового рішення; 2) як рішення суду може вплинути на ці правовідносини, зокрема які права або обовязки сторони або третьої особи виникнуть, зміняться або припиняться.

Проте, із клопотання позивача не вбачається, яким чином питання щодо забезпечення позову у даній справі може вплинути на права або обовязки ОСОБА_3 сільської ради Близнюківського району Харківської області та Близнюківської РДА, із матеріалів оскарження цього також не вбачається; у клопотанні позивач зазначає, що щомісяця сплачує орендну плату за користування спірною земельною ділянкою до бюджету ОСОБА_3 сільської ради.

Крім того, ухвалою господарського суду Харківської області від 07.05.2018 у справі №922/467/18 вже відхилено клопотання позивача про залучення до участі у справі ОСОБА_3 сільської ради Близнюківського району Харківської області та Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області в якості третіх осіб на стороні позивача.

За таких обставин, судова колегія доходить висновку про необґрунтованість клопотання позивача про залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 сільської ради та Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області та відмовляє у його задоволенні.

Враховуючи, що наявних матеріалів оскарження ухвали суду від 28.03.2018 достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, учасники справи висловили свої доводи та вимоги щодо апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 28.03.2018, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, з урахуванням положень статті 269 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом, предметом позову у даній справі є визнання поновленим на 7 років договору оренди землі, укладеного 19.01.2008 між ТОВ "Колос" та Близнюківською районною державною адміністрацією Харківської області, який зареєстровано у Близнюківському РВ Харківської філії ДП "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах" 23 січня 2008 року за № 01.

Позивач звернувся з вказаним позовом 28.02.2018, а 15.03.2018, тобто після звернення позивача з даним позовом до суду, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області видало наказ №1574-СГ "Про припинення права оренди земельної ділянки".

У пункті 1 Наказу зазначено про припинення права оренди земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 202, 0073га, у тому числі рілля 202, 0073га, яка надана ТОВ "Колос" на підставі договору оренди землі від 19.01.2008, який зареєстровано у Близнюківському районному відділі ХРФ ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.01.2008 №01, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Близнюківської району Харківської області, у зв'язку із закінченням строку, на який було укладено договір оренди.

Пунктами 2 та 3.1 Наказу віднесено земельну ділянку загальною площею 202, 0073 га, у тому числі рілля 202, 0073га, до земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності на території ОСОБА_3 сільської ради Близнюківської району Харківської області (код КВЦПЗ -16.00), повідомлено органи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про припинення права оренди земельної ділянки та надано вказівку забезпечити внесення відповідних змін до Державного земельного кадастру (п. 3.2 Наказу).

20.03.2018 заявник звернувся до Сектору державної реєстрації Близнюківської РДА Харківської області щодо не вчинення реєстраційних дій припинення права оренди на земельну ділянку :03:000:0001 площею 202, 0073га. У відповіді від 22.03.2018 за вих.№ 01-14/12 в задоволенні заяви про не вчинення реєстраційних дій відмовлено з посиланням на те, що зупинення реєстраційних дій здійснюється виключно на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій або на підставі заяви власника об'єкта нерухомого майна.

Станом на 27.03.2018 право користування позивача спірною земельною ділянкою не припинено, що підтверджується відповідною Інформацією з Державного земельного кадастру, яка була надана суду заявником як додаток до заяви про забезпечення позову.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що є реальна загроза скасування відповідачем та його структурним підрозділом у Близнюківському районі кадастрового номеру спірної земельної ділянки та реєстрації нових земельних ділянок. При цьому, скасування (припинення) кадастрового номеру земельної ділянки виключає об'єкт договору оренди земельної ділянки від 19.01.2008 року, відносно якого позивач вимагає про визнання його поновленим. Матеріали справи підтверджують вчинення відповідачем дій (видання Наказу), спрямованих на ускладнення виконання рішення у справі № 922/467/18 (у випадку прийняття рішення на користь позивача), що свідчить про наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує можливість вжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційним господарським судом встановлено, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" внесено зміни до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України та із 01.01.2013 центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади", утворено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення. Установлено, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступником органів, які реорганізуються.

Відповідно до наказу Державного агентства земельних ресурсів України №19 від 26.05.2015 "Про реорганізацію Головного управління Держземагентства у Харківській області" ухвалено реорганізувати Головне управління Держземагентства у Харківській області шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Згідно із спільним наказом Головного управління Держземагентства у Харківській області та Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №10/53 від 24.06.2015 передано права та обов'язки Головного управління Держземагентства у Харківській області Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області.

На підставі наведеного, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області відповідно до статті 122 Земельного кодексу України наділене повноваженнями з передачі у власність або у користування для всіх потреб, земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах області.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд зазначає, що умовою застосування заходів забезпечення позову, в даному випадку, є достатньо обґрунтоване припущення, що відповідач після видачі наказу №1574-СГ "Про припинення права оренди земельної ділянки" може вчиняти дії щодо реєстрації припинення права оренди земельної ділянки та скасування кадастрового номеру, що затруднить виконання рішення суду, у разі визнання поновленим договору оренди землі, укладеного між ТОВ "Колос" та Близнюківською районною державною адміністрацією Харківської області, оскільки скасування (припинення) кадастрового номеру земельної ділянки виключає об'єкт договору оренди земельної ділянки від 19.01.2008.

Апеляційним господарським судом враховується, що скасування реєстрації права оренди земельної ділянки до розгляду справи по суті може призвести до зайняття спірної земельної ділянки іншими особами. Між тим, як зазначає позивач та вбачається із доданих до позовної заяви документів, спірна земельні ділянка засіяна озимою пшеницею, на земельній ділянці знаходиться майно позивача, позивач не повертав земельну ділянку відповідачу, відповідач з позовом про повернення земельної ділянки до суду не звертався, у свою чергу, позивач сплачу орендну плату та здійснює захист земельних прав у судовому порядку.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 10.05.2018 представник відповідача підтвердив, що на момент видачі наказу №1574-СГ від 15.03.2018 "Про припинення права оренди земельної ділянки" відповідач був обізнаний щодо звернення позивачем до суду із даним позовом.

Тобто, будучи обізнаним щодо наявності спору між сторонами стосовно визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 19.01.2008 між позивачем та Близнюківською районною державною адміністрацією Харківської області, об'єктом оренди за яким є земельна ділянка державної власності сільськогосподарського призначення площею 202, 0073га з кадастровим номером :03:000:0001, відповідач вчинив дії, спрямовані на припинення права оренди позивача зазначеної земельної ділянки.

Враховуючи викладені вище обставини та матеріали справи апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки заявником наведені обґрунтовані підстави того, що невжиття заходів забезпечення позову в частині заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області вчиняти дії щодо реєстрації припинення права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0001 може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а також унеможливити ефективний захист прав позивача.

З наявних матеріалів справи суд вбачає наявність зв'язку між вказаними вище заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність зазначених заходів із заявленими позивачем вимогами.

Судова колегія відхиляє доводи апелянта, що ухвала суду від 28.03.2018 не містить мотивованого висновку про те, які саме обставини свідчать про необхідність забезпечення позову та які докази, на підтвердження цих обставин надано до суду позивачем, оскільки дані доводи спростовуються описовою та мотивувальною частинами оскаржуваної ухвали суду від 28.03.2018, які містять усі встановлені статтею 238 Господарського процесуального процесуального кодексу вимоги до судового рішення.

Необґрунтованими є доводи апелянта, що у мотивувальній частині ухвали не зазначено підстав обрання виду забезпечення позову та не зазначено мотивів, з яких суд застосував декілька видів забезпечення позову у справі, оскільки судом заяву позивача задоволено частково та застосовано лише один вид забезпечення позову - до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі заборонено Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області вчиняти дії щодо реєстрації припинення права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0001.

Доводи апелянта, що ухвала суду в частині забезпечення позову виходить за межі змісту позовних вимог, а вжиті заходи не пов'язані з суб'єктивними правами позивача на предмет спору і не відповідають законодавству, на підставі якого подано позов, є необґрунтованими та такими, що не відповідають змісту оскаржуваної ухвали суду та матеріалам оскарження.

Апеляційний господарський суд також вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано враховано інтереси як позивача, так і відповідача, оскільки як вірно зазначено місцевим господарським судом, відповідач не понесе жодних збитків у зв'язку із вжиттям заходу забезпечення позову до набрання рішенням законної сили, оскільки позивач сплачує орендну плату за користування спірною земельною ділянкою.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваній ухвалі, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Харківській області не підлягає задоволенню, а ухвалу господарського суду Харківської області від 28.03.2018 у справі №922/467/18 слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.254-255, 269, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 28.03.2018 у справі №922/467/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15.05.2018

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Шутенко І.А.