ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 911/1316/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Шевченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гемофарм" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 та рішення Господарського суду Київської області від 10.07.2017 у справі

за позовом Міністерства охорони здоров'я України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гемофарм" про стягнення 2 339 405,56 грн,

за участю представників:

позивача - Дяк Ю.М., довіреність № 14.2/70 від 10.10.2017;

відповідача - Грабовський А.М., адвокат,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У квітні 2017 року Міністерство охорони здоров'я України (далі - МОЗ України) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гемофарм" (далі - ТОВ "Гемофарм") про стягнення 2 339 405,56 грн заборгованості, з яких: 1 213 948,36 грн пені та 1 125 457,20 грн 7 % штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання ТОВ "Гемофарм" своїх зобов'язань за договором про закупівлю товарів за державні кошти від 25.11.2016 № 113/21-24 в частині здійснення відповідачем поставки товару (лікарських засобів) у визначені договором строки.

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.07.2017 (суддя Конюх О.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду Київської області від 23.11.2017 (колегія суддів: Разіна Т.І., Яковлєв М.Л., Тищенко О.В.), позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Гемофарм" на користь МОЗ України 1 212 029,10 грн пені та 1 125 457,20 грн штрафу.

Судові рішення мотивовано порушенням відповідачем встановлених договором про закупівлю товарів за державні кошти від 25.11.2016 № 113/21-24 строків поставки товару, що відповідно до пункту 7.2 договору та частини 2 статті 231 Господарського кодексу України (далі - ГК України) є підставою для стягнення з відповідача 1 212 029,10 грн пені за період 01.01.2016 по 30.03.2016 з урахуванням її правильного розрахунку, здійсненого судом, та 1 125 457,20 грн - 7 % штрафу.

При цьому судами відмовлено у застосуванні строку позовної давності до заявлених позивачем вимог, оскільки пунктом 7.17 договору № 113/21-24 сторонами було погоджено застосування до вимог про стягнення неустойки загального строку позовної давності в три роки, що не суперечить частині 1 статті 259 ЦК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

У касаційній скарзі ТОВ "Гемофарм" посилається на порушення судами попередніх інстанцій вимог статей 605, 612, 613 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та зазначає про те, що за умовами договору № 113/21-24 постачальник не був зобов'язаний самостійно отримувати інформацію про місце поставки товару на офіційному сайті МОЗ України, а також про те, що 31.03.2016 сторонами було підписано та скріплено печатками акт № 113/21-24 яким погоджено, що товар поставлений у повному обсязі та відповідає встановленим у договорі вимогам; порушень встановлених договором графіку поставки товару та вимог щодо якості та/або комплектності товару з боку постачальника немає; сторони не мають претензій по виконанню договору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги.

У касаційній скарзі ТОВ "Гемофарм" просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове рішення про відмову в позові.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

У відзиві на касаційну скаргу МОЗ України просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та зазначає, що господарські суди повно і всебічно з'ясували всі обставини справи і надали їм належну правову оцінку.

В судовому засіданні 05.04.2018 було оголошено перерву до 12.04.2018 о 17:55, а в судовому засіданні 12.04.2018 - до 26.04.2018 о 17:50.

06.04.2018 ТОВ "Гемофарм" заявлено клопотання про передачу справи №911/1316/17 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, у задоволенні якого колегією суддів було відмовлено у зв'язку з відсутністю встановлених статтею 302 ГПК України підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав подану ним касаційну скаргу, а представник відповідача заперечив проти касаційної скарги ТОВ "Гемофарм" та просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Переглянувши у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи судові рішення, враховуючи визначені ГПК України межі такого перегляду, суд касаційної інстанції виходить із наступного.

Господарськими судами встановлено, що 24.11.2015 між МОЗ України (замовник) та ТОВ "Гемофарм" (постачальник) було укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № 113/21-24, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити лікарські засоби, зазначені в специфікації (далі - товар), а замовник - оплатити товар на умовах, визначених договором. Закупівля товару здійснюється за рахунок коштів державного бюджету за бюджетною програмою КПКВК 2301400 "Забезпечення медичних заходів окремих державних програм та комплексних заходів програмного характеру" за напрямом Централізована закупівля медикаментів для лікування дорослих хворих на гемофілію. Товар постачається утримувачам в регіонах України, згідно з розподілом, затвердженим наказом замовника.

Згідно пунктів 3.1, 3.2 договору його сума становить 20 441 975,88 грн та може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Пунктом 4.2 договору сторони визначили, що оплата здійснюється замовником протягом семи робочих днів після поставки товару на склад отримувачів. У разі відсутності фінансування - після поставки товару, по мірі надходження фінансування з державного бюджету України.

Замовник має право здійснити попередню оплату, яка здійснюється відповідно до умов, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 №117. У разі здійснення попередньої оплати, строк поставки продовжується відповідно до встановлених постановою Кабінетом Міністрів строків (пункт 4.3 договору).

Грошові зобов'язання замовника перед постачальником вважаються виконаними з моменту списання грошових коштів з рахунку замовника в державній казначейській службі в рахунок оплати товару по договору (пункт 4.4 договору).

За умовами пункту 5.1 договору постачальник забезпечує поставку товару, на умовах поставки DDP (у значенні міжнародних правил Інкотермс-2010) отримувачам, згідно із затвердженим наказом про розподіл товару та відповідно до узгодженого графіку поставки (додаток 2 до договору). Постачальник може залучити до розвезення товару до кінцевих отримувачів уповноважені підприємства замовника на підставі договірних зобов'язань між постачальником та відповідним уповноваженим підприємством замовника

Приймання-передача товару оформляється видатковою накладною постачальника, повідомленням про отримання товару, реєстром та актом приймання-передачі товару (в трьох екземплярах). Видаткова накладна підписується матеріально-відповідальними особами постачальника і отримувача та скріплюється печатками. В накладній обов'язково зазначається: торговельна назва, назва виробника, дозування, форма випуску, фасування, номер Реєстраційного посвідчення/Сертифікату про державну реєстрацію, температурний режим зберігання, номери серій, термін придатності, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість поставки. Акт приймання-передачі товару підписується матеріально-відповідальними особами постачальника і отримувача, затверджується керівниками постачальника та отримувача та скріплюється печатками. Після передачі товару отримувачу, постачальник зобов'язаний протягом 3 днів передати замовнику по одному екземпляру належним чином оформленої видаткової накладної, повідомлення про отримання товару, реєстру та акта приймання-передачі товару (пункт 5.4 договору).

Пунктом 5.7 договору сторони погодили, що датою виконання постачальником зобов'язань щодо поставки товару у повному обсязі вважається дата надходження товару у відповідній кількості та якості, що відповідає вимогам договору, на склад отримувачів. Постачальник не несе відповідальності за невиконання зобов'язань щодо поставки товару до закладів охорони здоров'я у разі, якщо це відбулось з вини замовника.

Відповідно до пункту 5.8 договору підтвердженням факту виконання зобов'язань згідно з договором є підписання постачальником і замовником акта про поставку (передачу) товару та виконання умов договору (додаток 3).

Додатковою угодою № 1 до договору про закупівлю товарів за державні кошти від 24.11.2015 № 113/21-24 сторони погодили внести зміни до пункту 1.2 договору виклавши його в наступній редакції: "найменування товару: 21.20.2 препарати фармацевтичні, інші (лікарські засоби для лікування дорослих хворих на гемофілію) - 5 лотів, відповідно до додатку 1. Лот 2 - Фактор згортання крові ІХ, флак., амп, шпр. по 500, 600, 1000, 1200 МО. кількість товару: 2 928 00 МО. Лот 5 - Десмопресин, амп., фл., шпр. по 15 мгк/мл, 1 мл. кількість товару150 мл", та до пункту 3.1 договору виклавши його в наступній редакції: "валютою договору є гривня України. Сума договору становить 16 077 960 грн з ПДВ, у т.ч. ПДВ - 1 051 829,16 грн".

Додатком № 2 до договору про закупівлю товарів за державні кошти від 24.11.2015 № 113/21-24 сторонами погоджено графік поставки, згідно якого термін поставки - грудень 2015 року.

Відповідно до статей 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судами встановлено, що на виконання умов договору позивачем платіжним дорученням від 07.12.2015 № 9713 на рахунок відповідача було перераховано кошти в сумі 16 077 960 грн, а відповідачем було передано позивачу товар на загальну суму 16 077 960 грн, проте із порушенням встановленого договором строку поставки товару, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями акта від 31.03.2016 № 13/21-24 підписаного та скріпленого печатками обох сторін, видаткових накладних, актів приймання-передачі товару та повідомлень про отримання товару.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про те, що відповідачем було порушено умови договору в частині поставки товару у грудні 2015 року.

Відповідно до пункту 7.2 договору у випадку затримки поставки товару понад термін, встановлений пунктом 5.1 договору, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення поставки товару, а за прострочення понад 30 календарних днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 % від вартості непоставленого (неприйнятого) товару, а у разі здійснення попередньої оплати постачальник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції.

Положеннями статті 611 ЦК України та статті 230 ГК України унормовано, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 231 ГК України у разі, якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (частина 6 статті 232 ГК України; пункт 7.18 договору).

До вимог про стягнення неустойки застосовується загальний строк позовної давності - 3 роки (пункт 7.17 договору).

Позивачем за порушення відповідачем грошового зобов'язання здійснено нарахування пені за період з 01.01.2016 по 30.03.2016, в межах встановленого частиною 6 статті 232 ГК України строку, на суму 1 213 948,36 грн та 7 % штрафу на суму 1 125 457,20 грн.

Здійснивши перерахунок заявлених позивачем санкцій, судами попередніх інстанцій обґрунтовано задоволено до стягнення пеню в арифметично вірному розрахунку 1 212 029,10 грн та 1 125 457,20 грн - 7 % штрафу.

Водночас судами обґрунтовано відмовлено у задоволення клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності до заявлених позивачем вимог, оскільки пунктом 7.17 договору про закупівлю товарів за державні кошти від 24.11.2015 № 113/21-24 сторонами визначено, що до вимог про стягнення неустойки, право на стягнення якої виникло у позивача з 01.01.2016, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у 3 роки, тому строк на її стягнення позивачем не пропущено.

Наведена ТОВ "Гемофарм" правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 20.05.2014 справа № 3-20гс14, стосується повернення авансового платежу, сплаченого на виконання умов контракту у зв'язку із невиконанням відповідачем своїх зобов'язань в частині поставки товару через те, що сторонами не було укладено додаткові угоди з визначенням місця поставки товару.

У постанові Верховного Суду України від 29.04.2014 справа № 3-10гс14 викладено позицію про стягнення штрафу за порушення умов договору в частині поставки товару у зв'язку з недоведеністю наявності перешкод, які б завадили відповідачеві узгодити поставку зерна з позивачем.

Таким чином, обставини даної справи та обставини зазначених справ, що були предметом перегляду Верховним Судом України, не є подібними.

Отже, наведені у зазначених постановах Верховного Суду України та у постановах Вищого господарського суду України - від 18.06.2014 справа №64/366-10, від 07.09.2016 справа № 925/96/16 та від 16.07.2013 справа №910/76/2013 правові позиції не свідчать про те, що дана справа містить виключну правову проблему і її передача на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки правовідносини сторін не є подібними, а спори судами вирішено на підставі поданих сторонами доказів.

Приписами статей 32, 33 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи ТОВ "Гемофарм", наведені у касаційній скарзі, про те, що за умовами договору № 113/21-24 постачальник не був зобов'язаний самостійно отримувати інформацію про місце поставки товару на офіційному сайті МОЗ України, а також про те, що 31.03.2016 сторонами було підписано та скріплено печатками акт №113/21-24, яким погоджено, що товар поставлений у повному обсязі та відповідає встановленим у договорі вимогам; порушень встановлених договором графіку поставки товару та вимог щодо якості та/або комплектності товару з боку постачальника немає; сторони не мають претензій по виконанню договору, відхиляються судом, оскільки відповідачем не надано доказів звернення до позивача з проханням надати перелік отримувачів товару за для дотримання встановленого договором строку поставки товару, а зазначення в акті про поставку (передачу) товару на виконання умов договору № 113/21-24 від 24.11.2015 про відсутність порушень умов договору в частині поставки товару, не може бути підставою для відмови позивачу у реалізації його права на стягнення неустойки у зв'язку з порушенням відповідачем визначеного договором строку поставки товару.

Доводи, викладені у відзиві, зводяться до обґрунтованості постанови суду апеляційної інстанції, з чим колегія суддів погоджується.

Відповідно до статті 309 ГПК України (у редакції, чинній після 15.12.2017) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

За таких обставин, оскільки фундаментальних порушень не встановлено, судові рішення у справі прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Судові витрати.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України (у редакції, чинній з 15.12.2017), покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гемофарм" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 та рішення Господарського суду Київської області від 10.07.2017 у справі №911/1316/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. Краснов

Судді: Г. Мачульський

І. Кушнір