ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2018 р. м. Київ Справа № 911/418/18

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство"

про стягнення 844 440,20грн

Суддя С.І.Чонгова

За участю секретаря судового засідання Савчук М.Ф.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 31.10.2017);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №2/08 від 03.01.2018)

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство" (далі ДП "Клавдієвське лісове господарство") про стягнення 844 440,20грн, а саме:

- 585 348,68грн - плату за користування вагонами;

- 257 035,77грн збір за зберігання вантажу у вагонах;

- 1 616,54грн збір за маневрову роботу;

- 439,20грн збір за телеграфне повідомлення.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що відповідачем 27 та 28 грудня 2016 було оформлені накладні №454678, 455022, 454694 на відправлення вагонів №67612820, 67895672, 66179383, які було затримано. В свою чергу, відповідач відмовляється від сплати за користування вагонами, зберігання вантажу у вагонах, вимушені маневрові роботи, телеграфічне повідомлення, обовязок оплати за які покладено на ДП "Клавдієвське лісове господарство".

27.03.2018 до господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Відповідач посилається на дії слідчого, з вини якого сталася затримка вагонів. Також зауважує на відсутність усіх доказів, які б підтверджували затримку вагонів саме з його вини. Отже, відповідач не має сплачувати витрати позивача, що виникли з вини інших осіб.

19.04.2018 відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності, який згідно до пункту 137 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 становить 6 місяців.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.04.2018 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи та докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2016 року Державним підприємством «Клавдієвське лісове господарство» було оформлено накладні №454678, №455022, №454694 на відправлення вагонів №67612820, №67895672, №66179383 зі станції Немішаєве з вантажем деревини паливної у вигляді колод, полін, сучків, вязанок хмизу або в аналогічних видах до станції ОСОБА_3 Румунська залізниця для вантажоодержувача СЧ «Пролісок» С.Р.Л.

04.01.2017 на адресу Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» від Головного управлінням національної поліції в Одеській області надійшов лист, яким повідомлено, що на залізничній станції Кучурган регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» знаходяться залізничні вагони, зокрема, №67612820, №67895672, №66179383. Згідно супровідних документів у вказаних вагонах повинна знаходитися деревина паливна хвойних порід, але в дійсності в зазначених вагонах знаходиться ділова деревина (кругляк) хвойних порід, експорт якої з 1 січня 2017 року заборонений та щодо цього факту проводиться досудове розслідування. Отримувачем вказаної продукції є підприємство нерезидент СЧ Пролисок СРЛ, Румунія.

Також, у вказаному листі зазначено що, з метою недопущення вивозу за межі України незаконно виробленої та забороненої для експорту лісопродукції, а також проведення слідчих (розшукових) дій, на час проведення яких Головне управлінням національної поліції в Одеській області просить здійснити заходи щодо подальшого не транспортування, не розвантаження даних вагонів та збереження лісопродукції, що знаходиться в них.

Ухвалою суду Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/312/17-к (1-кс/522/361/17) від 05.01.2017 надано дозвіл на проведення обшуку залізничних вагонів №67612820, 67895672, 66179383 на залізничній станції Кучурган регіональної філії «Одеська залізниця» з метою виявлення та вилучення ділової деревини (кругляк) хвойних порід, експорт якої з 1 січня 2017 року заборонений.

Відповідно до протоколу обшуку від 05.01.2017 у вагонах №67612820, №67895672, №66179383 міститься від 20 до 30% ділової деревини хвойних порід обємом по 69 куб. м, довжиною до 3 м. Деревина у вказаних вагонах вилучена та передана на відповідальне зберігання начальнику залізничної станції Кучурган.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.01.2017 по справі №522/312/17 (1-кс/522/428/17) накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку залізничних вагонів №67612820, №67895672, №66179383.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про залізничний транстпорт» від 04.07.1996 №273/96-ВР передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Як вбачається з матеріалів справи, для засвідчення факту простою вагонів працівниками станції Кучурган був складений акт загальної форми №2к1 від 05.01.2017.

06.01.2017 працівником станції Кучурган про факт затримки вагонів на адресу станції Немішаєве направлено телеграму №5.

Головним управлінням національної поліції в Одеській області листом №4/7575 від 31.05.2017 з метою недопущення вивозу за межі України просить Регіональну філію «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» вагонів №67612820, №67895672, №66179383 на ст. «Одеса-Застава-1» Одеської залізниці визначено одержувачем ТОВ «Віматекс».

Листом №54-17 від 31.05.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Віматекс» підтвердило готовність прийняти зазначені вагони на свою адресу та гарантує оплату залізничного тарифу.

23.06.2017 вагон №66179383 був переадресований на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Віматекс», що підтверджується наказом №323 від 23.06.2017.

Вагони №67612820 та №67895672 були переадресовані 17.07.2017 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Віматекс», що підтверджується наказом №347 від 17.07.2017.

Відповідно, 26.06.2017 та 21.07.2017 на станції Одеса-Застава-1 було складено акти приймання-передачі вантажу - паливна деревина, які підписані начальником станції Кучурган ОСОБА_4, начальником станції Одеса-Застава-1 ОСОБА_5, директором ТОВ «Віматекс» ОСОБА_6, директора ПП ВКФ «НЬЮБІ» ОСОБА_7, старшого державного інспектора першого відділу оперативного реагування УПМП ОСОБА_8, відповідно до яких зазначено, що вагони №67895672 -41 000кг, №67612820- 41 400 кг, №66179383 43800кг, з вантажем - деревина паливна, які знаходились на відповідальному зберіганні у начальника станції Кучурган ОСОБА_4 прибули на адресу вантажоодержувача ТОВ «Віматекс» та передані на відповідальне зберігання ПП ВКФ «НЬЮБІ».

За час простою вагонів на станційних коліях Кучурган, час затримки яких засвідчений актами загальної форми №81К1 від 23.06.2017 та №97К1 від 17.07.2017, на позивача було нараховано плату за користування вагонами у сумі 585 348,68грн, збір за зберігання вантажу у вагонах у сумі 257 035,77грн, збір за проведення маневрової роботи у сумі 1616,54грн, збір за повідомлення (телеграфне) 439,20грн.

Позивачем на адресу відповідача надсилались листи-претензії №175/ДС від 24.07.2017, №178/ДС від 03.08.2017, якими позивач просив оплатити нараховані за простій вагонів плату за користування вагонами, за зберігання вантажу у вагонах, збір за проведення маневрової роботи та збір за повідомлення (телеграфне).

Листами №457/07 від 12.09.2017 від 456/07 від 12.09.2017 відповідач повідомив, що не визнає заборгованість щодо платежів за затримку вагонів, оскільки жодних порушень під час митного оформлення вантажу збоку підприємства не було. Згідно з умовами ІНКОТЕРМС-200, відвантаження товару здійснювалося на умовах FCA (склад продавця), де перевізником був ТОВ «Ріалтранс». У звязку з цим підприємство не буде сплачувати кошти за простій вагонів по станції Кучурган до вирішення даного питання в судовому порядку.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача плату за користування вагонами у сумі 585 348,68грн, збір за зберігання вантажу у вагонах у сумі 257 035,77грн, збір за маневрову роботу у сумі 1616,54грн, збір за повідомлення (телеграфне) 439,20грн.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із перевезенням вантажу залізницею здійснюється Господарським кодексом України,Цивільним кодексом України, Законом України «Про транспорт», Законом України «Про залізничний транспорт», Статутом залізниць України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 306 ГК України передбачено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій і громадян, які користуються залізничним транспортом, визначаються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 (далі - Статут).

У відповідності до статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Як передбачено частиною першою статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 № 273/96-ВР, статтею 129Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Згідно зі статтею 119 Статуту, пунктів 2, 15 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458 (далі за текстом Правила та/або Правила користування вагонами і контейнерами), за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх вантажовласнику. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Згідно ст. 120 Статуту за затримку вагонів і контейнерів через недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших адміністративних правил або неналежне їх оформлення, вантажовідправник вносить плату, встановлену відповідно до статті 119 цього Статуту, і несе відповідальність перед залізницею за наслідки затримки вагонів і контейнерів.

Пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000, передбачено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Згідно до пункту 1.8. розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 за №317 за маневрову роботу, що виконується локомотивом залізниці не одночасно з подачею або забиранням вагонів на вимогу власника під'їзної колії, вантажовласника або порту, яка оформлена пам'яткою про подавання/забирання вагонів (форми ГУ-45), із зазначенням у ній часу, протягом якого виконувалась маневрова робота, нараховується збір у розмірі 292,6 грн за кожні півгодини роботи локомотива, рахуючи неповні півгодини за повні. До такої роботи належать, зокрема, інша маневрова робота з вагонами на станціях, під'їзних коліях та інших місцях незагального користування.

Також, відповідно до пункту 10 ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 за №317 за виконання залізницями послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, справляються збори згідно з табл. 3 За видачу довідок, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за них, зокрема телеграфом справляється збір у розмірі 53,0грн.

Враховуючи вкладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими.

Відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності, обґрунтовуючи тим, що згідно до пункту 137 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 строк для подачі позовів перевізником становить 6 місяців.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частина 1 ст. 261 ЦК України вказує, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено що, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч. 5 ст. 315 ГК України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк. Такої ж тривалості установлено строк для подання позовів залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають зі ст. 137 Статуту.

Разом з тим, ст. 137 Статуту залізниць України, якою визначається, що позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані протягом 6 місяців, встановлюється порядок обчислення цього строку у випадках, які не стосуються стягнення штрафу за невиконання плану перевезень, з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Як вбачається з акту загальної форми №2к1 від 05.07.2017 вагони №67612820, №67895672, №66179383 затримані для проведення досудового розслідування до зясування обставин.

23.06.2017 вагон №66179383 був переадресований на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Віматекс», що підтверджується наказом №323 від 23.06.2017.

Вагони №67612820 та №67895672 були переадресовані 17.07.2017 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Віматекс», що підтверджується наказом №347 від 17.07.2017.

Підставою для майнової відповідальності стали акти загальної форми №81К1 від 23.06.2017 та №97К1 від 17.07.2017, з часу складання яких і почався перебіг позовної давності.

Отже, шестимісячний строк для предявлення позову за актом загальної форми №81К1 від 23.06.2017 сплив 24.12.2017, за актом №97К1 від 17.07.2017 сплив 18.01.2018.

Позов пред'явлено до суду 28.02.2015 року, що підтверджується календарним штемпелем поштової установи на конверті, в якому надійшла позовна заява до суду.

Таким чином, позов пред'явлено з пропуском встановленого строку.

Відповідно до частин 3-5 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не заявлялися клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності.

Таким чином, суд вважає, що позивач не був позбавлений можливості пред'явити позов до відповідача в межах шестимісячного строку позовної давності.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

В силу ст. 129 ГПК України, судові витрати, підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено 17.05.2018

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.І. Чонгова