РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.05.2018Справа № 910/9586/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"

до Приватного підприємства "Екстел Плюс"

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,

на стороні відповідача - ОСОБА_2

про стягнення 33 687,15 доларів США, що станом на 18.05.2016 за курсом НБУ складає 851389,69 грн. - заборгованості по кредиту і процентам, та 32958,32 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості

Суддя Гумега О.В.

секретар судового засідання

Репа Я.І.

Представники

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Екстел Плюс" (відповідач) про стягнення 33687,15 доларів США, що станом на 18.05.2016 за курсом НБУ складає 851389,69 грн., - заборгованості по кредиту і процентам, та 32958,32 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.12.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк (Банк) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено Договір № 0 про надання споживчого кредиту (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк надав позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 200000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 1010000,00 грн. за курсом НБУ на день укладання даного договору, у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 26.12.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк (Банк) (кредитор, позивач) та Приватним підприємством "Екстел Плюс" (поручитель, відповідач) укладено Договір поруки № 170231 (далі - Договір поруки), згідно умов якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник (ОСОБА_2), за всіма зобов'язаннями останнього за Договором № 0 від 26.12.2007 про надання споживчого кредиту (основний договір), включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Як зазначає позивач, на виконання умов вказаного Кредитного договору позичальнику були надані кредитні кошти, проте останній всупереч умов Кредитного договору не здійснює платежів для погашення процентів по кредиту. Станом на 18.05.2016 у позичальника наявна заборгованість за Кредитним договором у розмірі 33687,15 доларів США, з яких: заборгованості по кредиту - 28563,68 доларів США, заборгованості по процентам - 5123,47 доларів США, що станом на 18.05.2016 за курсом НБУ складає 851389,69 грн., та пеня за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 32958,32 грн. Позивач направив відповідачу вимогу № 30-11/31329 від 18.12.2015 про погашення простроченої заборгованості на підставі Договору поруки, яка залишена без задоволення. За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, як до солідарного боржника за Договором поруки, на підставі ст. 543 ЦК України, з вимогою про стягнення з останнього 33687,15 доларів США заборгованості по кредиту та по процентам та 32958,32 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів, нарахованих за Кредитним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 порушено провадження у справі № 910/9586/16, призначено розгляд справи на 04.07.2016 об 11:40 год. та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2016 продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляду справи на 01.08.2016 об 11:20 год.

В судове засідання, призначене на 01.08.2016, представники позивача та третьої особи з'явилися.

В судовому засіданні 01.08.2016 представник третьої особи подав пояснення по суті позовної заяви, відповідно до яких просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви, зокрема, з підстав припинення поруки відповідача. Пояснення залучені судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні, призначеному на 01.08.2016, судом розглянуте та задоволене клопотання третьої особи, подане 01.07.2016 через відділ діловодства суду, про зупинення провадження у справі Господарського суду міста Києва № 910/9586/16 до вирішення справи Оболонського районного суду міста Києва № 2/756/3347/16 (ун. № 756/4857/16-ц) за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання недійсним Договору № 0 від 26.12.2007 про надання споживчого кредиту.

Ухвалою Господарського суду міста Києва провадження у справі № 910/9586/16 зупинено до вирішення по суті Оболонським районним судом міста Києва справи № 2/756/3347/16 та набранням законної сили рішення суду у зазначеній справі, зобов'язано сторони та третю особу сповістити суд про усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі № 910/9586/16.

15.12.2017 набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідно до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

05.03.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відновлення провадження у справі № 910/9586/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2018 поновлено провадження у справі № 910/9586/16, призначено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 16.04.2018 о 10:40 год.

02.04.2018 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовної заяви в повному обсязі з таких підстав:

- з огляду на підписання між позивачем та третьою особою Додаткової угоди № 4 від 21.03.2011 до Кредитного договору, згідно якої було здійснено підвищення процентної ставки та введення додаткової відповідальності за невиконання зобов'язання по Кредитному договору, відповідач стверджує, що фактично було здійснено зміну зобов'язання без згоди поручителя (відповідача), внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності останнього, у зв'язку з чим порука відповідача припинилась на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України;

- крім внесення змін до Кредитного договору щодо розміру процентної ставки, без згоди поручителя (відповідача) також відбувалась зміна забезпечення за Кредитним договором, а саме: Додатковими угодами № 2 від 20.10.2010 та № 3 від 09.03.2011 до Кредитного договору пункт 2.1 Кредитного договору викладався в нових редакціях, з урахуванням яких було зменшено види забезпечення за Кредитним договором. Відповідач вважає, що зменшення видів забезпечення за Кредитним договором призвело до збільшення обсягу його відповідальності як поручителя, разом з тим, зміна зобов'язання без згоди поручителя, що призвела до збільшення обсягу відповідальності поручителя, має наслідком припинення поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України;

- крім наведених обставин, що призвели до припинення поруки, відповідач вважає поруку припиненою і внаслідок пропуску кредитором шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя (ч. 4 ст. 559 ЦК України);

- відповідач також зазначив, що належним доказом отримання позичальником кредитних коштів є оригінал меморіального ордеру, проте такий документ позивачем не додано до матеріалів справи, у зв'язку з чим відповідач вважає, що позивачем не доведено виконання ним свого обов'язку щодо видачі кредитних коштів згідно Кредитного договору;

- відповідач також звернув увагу, що в преамбулі Договору поруки в якості поручителя визначено Приватне підприємство "Естел Плюс", тоді як відповідачем у справі визначено Приватне підприємство "Екстел Плюс".

У підготовче засідання, призначене на 16.04.2018, представники позивача, відповідача та третьої особи не з'явились, про час та місце судового розгляду справи були повідомленні належним чином.

У підготовчому засіданні, призначеному на 16.04.2018, суд розпочав вчинення дій, визначених частиною другою статті 182 ГПК України, необхідних для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні, призначеному на 16.04.2018, судом оглянуто та досліджено документи, наявні в матеріалах справи.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу № 910/9586/16 до судового розгляду по суті на 14.05.2018 о 12:00 год.

05.05.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи № 910/9586/16 без участі представника позивача, у зв'язку з великою завантаженістю останнього. Згідно наведеного клопотання представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, а також просив здійснювати листування з позивачем виключно за адресою, вказаною у поданому клопотанні.

У судове засідання, призначене на 14.05.2018, представники позивача, відповідача та третьої особи не з'явились, про час та місце судового розгляду справи були повідомленні належним чином.

Представник позивача згідно клопотання, поданого 05.05.2018 через відділ діловодства суду, просив суд здійснювати розгляд справи без участі представника позивача. Наведене клопотання судом задоволене.

Представники відповідача та третьої особи про причини неявки в судове засідання 14.05.2018 суд не повідомили.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Судом також враховано, що у встановлений судом строк позивач відповіді на відзив відповідача суду не надав та не надіслав, а згідно поданого 05.05.2018 через відділ діловодства суду клопотання про розгляд справи № 910/9586/16 без участі представника позивача, позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Зважаючи на наведені обставини та приписи ст. 202 ГПК України, суд здійснював розгляд справи у судовому засіданні 14.05.2018 за відсутності позивача, відповідача та третьої особи (їх представників) відповідно до заявлених позивачем у позовній заяві вимог до відповідача.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 14.05.2018 судом було з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України та для ухвалення рішення вийшов до нарадчої кімнати (ст. 219 ГПК України).

У судовому засіданні 14.05.2018 в нарадчій кімнаті суд прийняв, склав та підписав вступну та резолютивну частину рішення.

З'ясувавши обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими сторони обґрунтували відповідні обставини, суд

ВСТАНОВИВ:

26.12.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк (Банк, позивач) та ОСОБА_2 (позичальник, третя особа) укладено Договір № 0 про надання споживчого кредиту (далі - Кредитний договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого Банк надав позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 200000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 1010000,00 грн. за курсом НБУ на день укладання даного договору, у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі.

Відповідно до п. 1.2.1 Кредитного договору надання кредиту здійснюється у наступний термін: 26.12.2007, а відповідно до п. 1.2.2 Кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком повернення кредиту згідно Додатку № 1 до даного договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток № 1 до даного договору), але в будь-якому випадку не пізніше 28.12.2037, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін. Порядок дострокового повернення кредиту за вимогою Банку визначений розділом 6 Кредитного договору.

Сторонами укладено Додаток № 1 до Кредитного договору (Графік погашення кредиту), який згідно Додаткової угоди № 4 від 21.03.2011 до Кредитного договору викладено в редакції Додатку № 1 до вказаної Додаткової угоди № 4. Згідно Графіку погашення кредиту (Додаток № 1 до Додаткової угоди № 4 від 21.03.2011) позичальник зобов'язується повернути Банку кредит у таких розмірах, щоб станом на вказану у графіку дату сума заборгованості за кредитом не перевищувала розмір, вказаний у графіку. Наведеним графіком визначено суми щомісячних платежів та узгоджено строк погашення кредиту 28.12.2037 року.

Згідно з п.1.3.1 Кредитного договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється в розмірі 12,49% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов даного договору. У випадку, якщо Банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому Кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці.

Також, сторони домовились, що за умовами Кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь - якої із обставин, передбачених частиною 1 (першою) п. 5.2 даного договору (п. 1.3.2 Кредитного договору).

Зокрема, згідно п. "а" частини 1 п. 5.2 Кредитного договору сторони погодили, що Банк згідно умов п. 1.3.1 цього договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі порушення позичальником кредитної дисципліни (зокрема, неналежного виконання умов цього договору та/або умов договорів, за якими надано забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором).

При цьому частиною 2 п. 5.2 Кредитного договору сторони погодили, що у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 пункту 5.2 Договору, Банк може збільшити розмір процентної ставки за цим договором в наступному порядку:

- Банк не пізніше ніж за 14 (чотирнадцять) календарних днів до дати збільшення розміру процентної ставки повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою за адресою позичальника відповідного рекомендованою листа (далі - повідомлення Банку);

- такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні Банку до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього Договору.

У разі незгоди із таким новим розміром процентної станки позичальник має право: у строк не пізніше останнього робочого дня, що передує даті початку дії нової ставки, вказаної у повідомленні Банку, достроково повернути Банку всю суму кредитних коштів, отриманих за цим договором, сплатити йому в повному обсязі плату за кредит та здійснити інші платежі за цим договором.

Відповідно до п. 1.3.3 Кредитного договору встановлено, що нарахування процентів за цим договором здійснюється, в останній робочий день поточного місяця, методом "факт/360" відповідно до вимог чинного законодавства України. Період нарахування процентів згідно умов цього договору починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами пунктів 1.3.2, 5.2 Договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані Банком позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність банку відповідно до умов цього договору. Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту вважається одним днем.

Строк сплати процентів: з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком проценти (п.1.3.4 Договору).

Пунктом 2.1 Кредитного договору було передбачено забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим Договором, а саме: з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника Банком приймається: застава майнових прав за контрактом, а саме: 1) застава належних ОСОБА_2 прав вимоги за всіма зобов'язаннями, в яких така особа є кредитором відповідно до умов договору купівлі-продажу облігацій № 1-3-10;1432-12-БД/07 від 24.12.2007; 2) застава належних ОСОБА_2 прав вимоги за всіма зобов'язаннями, в яких така особа є кредитором відповідно до умов договору купівлі-продажу облігацій № 1-3-12;1431-12-БД/07 від 24.12.2007; заставою іменних акцій в кількості 8531 штук та 6227 штук, номінальною вартістю 93,73 грн. за одну акцію, які є власністю ОСОБА_2; порукою ПП "Екстел Плюс". Редакція наведеного пункту Кредитного договору в подальшому змінювалась згідно укладених між Банком та позичальником Додаткової угоди № 2 від 20.10.2010 та Додаткової угоди № 3 від 09.03.2011 до Кредитного договору.

Відповідно до п.п. 3.1.3 Кредитного договору Банк має право, керуючись чинним законодавством України, зокрема, ст. 611 Цивільного кодексу України, відмовити позичальнику в наданні кредиту (частково або в повному обсязі) та/або вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному розділом 6 цього договору, у разі порушення позичальником умов цього договору та/або настання будь-якої події, що може погіршити фінансовий стан позичальника та/або вплинути на його здатність або бажання виконувати власні зобов'язання за цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не вказано та матеріали справи не містять доказів зміни терміну повернення кредиту, в тому числі і у зв'язку з вимогою Банку про дострокове повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 Кредитного договору.

Згідно п.п. 3.4.1 п. 3.4 Кредитного договору позичальник зобов'язується використовувати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, а також повернути суму кредиту і сплатити плату за кредит та інші платежі на рахунок банку в порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 4.1 Кредитного договору передбачено, що за порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/ або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. При цьому, Банк може використати таке право на застосування пені, починаючи з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання за цим договором.

У пункті 7.7 Кредитного договору строк дії даного договору встановлено з дати його укладання (дати підписання договору сторонами) до повного повернення Банку всієї суми кредиту за даним договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 26.12.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк (Банк) (кредитор, позивач) та Приватним підприємством "Екстел Плюс" (поручитель, відповідач) укладено Договір поруки № 170231 (далі - Договір поруки). При цьому обставина щодо зазначення у преамбулі Договору поруки як поручителя Приватного підприємства "Естел Плюс", на яку звернув увагу відповідач, фактично не спростовує факту укладення Договору поруки Банком саме з Приватним підприємством "Екстел Плюс", оскільки даний договір містить зазначення адреси і реквізитів саме Приватного підприємства "Екстел Плюс" в якості поручителя, а також даний договір містить підпис уповноваженої особи та відтиск печатки саме Приватного підприємства "Екстел Плюс".

Відповідно до п. 1.3 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник (ОСОБА_2), за всіма зобов'язаннями останнього за Договором № 0 від 26.12.2007 про надання споживчого кредиту (основний договір, Кредитний договір), включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Згідно з п. 1.4 Договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

У п. 2.2 Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом).

Поручитель зобов'язаний виконати свої зобов'язання на користь кредитора в термін, визначений п. 2.2 цього договору шляхом переказу/перерахування коштів у сумі заборгованості боржника за основним договором на рахунки, вказані кредитором (п. 2.3 Договору поруки).

У п. 3.1 Договору поруки зазначено, що він набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що на виконання умов Кредитного договору позичальнику були надані кредитні кошти, проте позичальник в порушення умов вказаного договору допустив прострочення виконання договірних зобов'язань. Станом на 18.05.2016 у позичальника наявна заборгованість за Кредитним договором у розмірі 33687,15 доларів США, з яких: заборгованості по кредиту - 28563,68 доларів США, заборгованості по процентам - 5123,47 доларів США, що станом на 18.05.2016 за курсом НБУ складає 851389,69 грн., та пеня за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 32958,32 грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача, як солідарного боржника за Договором поруки, на підставі ст. 543 ЦК України, 33687,15 доларів США заборгованості по кредиту та по процентам та 32958,32 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів, нарахованих за Кредитним договором.

Відповідач та третя особа проти позову заперечують з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, поданому відповідачем 02.04.2018 через відділ діловодства суду, та у поясненнях по суті позовної заяви, поданих третьою особою в судовому засіданні 01.08.2016.

Згідно частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як встановлено судом, між позивачем та третьою особою укладено Кредитний договір (з додатковими угодами до нього), умови якого та відповідні положення статей параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України та ст.ст. 345-349 параграфа 1 глави 35 ГК України визначають права та обов'язки сторін з надання та повернення грошових коштів (кредиту) та сплати процентів.

Згідно норми ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Зокрема, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що на виконання умов Кредитного договору 26.12.2007 позивачем було надано позичальнику - ОСОБА_2 (третя особа) кредитні кошти у розмірі 200000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 1010000,00 грн. Надання кредитних коштів підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку позичальника за 26.12.2007. Водночас, суд відхиляє як безпідставні доводи відповідача та третьої особи щодо відсутності в матеріалах справи належного доказу отримання позичальником кредитних коштів, яким, на їх думку, є саме оригінал меморіального ордеру, у зв'язку з чим відповідач та третя особа вважають не доведеним позивачем виконання ним свого обов'язку щодо видачі кредитних коштів згідно Кредитного договору. Натомість судом враховано, що третьою особою не надано жодних доказів, які б підтверджували не отримання ним кредитних коштів згідно Кредитного договору на свій рахунок, тоді як матеріалами справи підтверджується здійснення третьою особою платежів в рахунок погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом згідно Кредитного договору.

19.12.2015 позивачем була направлена поручителю (відповідачу) вимога № 30-11/31329 від 18.12.2015 про погашення останнім простроченої позичальником за Кредитним договором заборгованості по процентам протягом 10 (десяти) робочих днів з дати одержання цієї вимоги. Направлення позивачем відповідачу зазначеної вимоги підтверджується списком № 24 згрупованих рекомендованих відправлень від 19.12.2015 та фіскальним чеком № 1453 від 19.12.2015.

Предметом спору у даній справі є наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідача, як поручителя за Договором поруки, заборгованості позичальника за Кредитним договором, яка за розрахунком позивача станом на 18.05.2016 склала 33687,15 доларів США, з яких: заборгованості по кредиту - 28563,68 доларів США, заборгованості по процентам - 5123,47 доларів США, та 32958,32 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів, нарахованих за Кредитним договором.

Відповідно до ст. 564 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Судом встановлено, що Додатковою угодою № 4 від 21.03.2011, укладеною між Банком і позичальником, сторони домовились про таке: За користування кредитними коштами понад встановлений Кредитним договором термін встановлюється процентна ставка в подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за Договором. Нарахування подвійної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу, встановленого у Договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості (п. 3 Додаткової угоди № 4 від 21.03.2011).

Наведене свідчить про внесення Додатковою угодою № 4 від 21.03.2011 змін до Кредитного договору щодо збільшення розміру процентної ставки за користування кредитними коштами понад встановлений Кредитним договором термін, що має наслідком збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Судом також встановлено, що Додатковою угодою № 2 від 20.10.2010 та Додатковою угодою № 3 від 09.03.2011, укладеними між Банком і позичальником, сторони домовились викласти п. 2.1 Кредитного договору у новій редакції. Зокрема, згідно Додаткової угоди № 3 від 09.03.2011 пункт 2.1 Кредитного договору викладено у такій редакції: Виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором забезпечується наступним чином, а саме: з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальником Банком приймається:

- застава нерухомості (будівлі, споруди, приміщення), а саме: квартира загальною площею 62,5 кв.м, житловою площею 18,6 кв. м, що складається з однієї кімнати і розташована за адресою (вказана адреса) та яка є власністю ОСОБА_2 на підставі договору міни від 17.05.2010;

- порука ПП "Екстел Плюс".

Наведене свідчить про зменшення видів забезпечення за Кредитним договором (з огляду на внесені Додатковою угодою № 2 від 20.10.2010 та Додатковою угодою № 3 від 09.03.2011 зміни до п. 2.1 Кредитного договору), що, в свою чергу, має наслідком збільшення обсягу відповідальності поручителя, оскільки при підписанні Договору поруки поручитель виходив з умов Кредитного договору, згідно яких окрім поруки виконання зобов'язання по Кредитному договору забезпечувалось рядом інших видів забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми випливає, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Водночас, судом досліджено, що пунктом 2.1 Договору поруки сторони передбачили, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. При цьому наведеним пунктом Договору поруки визначено, що під "згодою поручителя" сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладенням поручителем додаткової угоди до щодо внесення відповідних змін.

Матеріали справи не містять жодних доказів надання поручителем - Приватним підприємством "Екстел Плюс" (відповідачем) згоди (в розумінні п. 2.1 Договору поруки) змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Таким чином, з огляду на положення частини першої статті 559 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що внесення Додатковою угодою № 4 від 21.03.2011 змін до Кредитного договору щодо збільшення розміру процентної ставки, внесення Додатковою угодою № 2 від 20.10.2010 та Додатковою угодою № 3 від 09.03.2011 змін до Кредитного договору щодо зменшення видів забезпечення за Кредитним договором без згоди поручителя на такі зміни призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього і є правовою підставою для визнання поруки припиненою.

Отже, установивши, що наведеними додатковими угодами до Кредитного договору, укладеними без згоди поручителя, змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, та що останній не давав згоди на таку зміну забезпеченого порукою зобов'язання, суд дійшов висновку про визнання поруки припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування статті 559 ЦК України в аналогічній справі висловлено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6 - 1161 цс15 та Верховним Судом у постанові від 8 лютого 2018 року у справі № 646/285/16-ц.

Оскільки порука відповідача була припинена внаслідок укладення без згоди поручителя додаткових угод до Кредитного договору, якими змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, то таке виключає припинення поруки внаслідок пропуску кредитором шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

В свою чергу, оскільки порука відповідача є припиненою, то відповідно вимоги позивача про стягнення на свою користь з відповідача заборгованості за Кредитним договором, а саме 33687,15 доларів США, з яких: заборгованості по кредиту - 28563,68 доларів США, заборгованості по процентам - 5123,47 доларів США, та 32958,32 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів, є необґрунтованими.

Додатково суд звертає увагу на те, що у позовній заяві відсутні обґрунтування стосовно наявності у позичальника станом на 18.05.2016 заборгованості за кредитом у сумі 28563,68 доларів США, враховуючи узгоджений сторонами Кредитного договору Графік погашення кредиту (Додаток № 1 до Додаткової угоди № 4 від 21.03.2011).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Перелік витрат, пов'язаних з розглядом справи, містить ч. 3 ст. 123 ГПК України.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Сторонами не подано попереднього розрахунку суми судових витрат в порядку ст. 124 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду наведені приписи п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України та відмову в позові повністю, судовий збір повністю покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку, передбаченому ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 18.05.2018.

Суддя О.В.Гумега