КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2018 р. Справа№ 910/23209/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Сітайло Л.Г.

Власова Ю.Л.

секретар судового засідання - Добрицька В.С.

учасники справи:

позивача Вельгош Т.М.

відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.02.2018

у справі №910/23209/16 (суддя Лиськов М.О.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2017 за нововиявленими обставинами

за позовом Приватного підприємства "Оліяр"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

про відшкодування збитків в розмірі 1 258 228,00 грн

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Приватне підприємство "Оліяр" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про стягнення 1 258 228,00 грн, з яких: 1 042 579,00 грн - збитки, 81 099,00 грн - проценти за користування грошовими коштами на рахунку за період з 11 березня 2016 року по 23 березня 2016 року та 134 550,00 грн - пеня за порушення строків виконання платіжного доручення за період з 11 березня 2016 року по 23 березня 2016 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що відповідач в порушення умов договору банківського рахунку №227 від 01 квітня 2011 року не виконав надане позивачем платіжне доручення на перерахування грошових коштів, внаслідок чого позивач порушив зобов'язання перед своїм контрагентом та поніс збитки у вигляді сплати штрафу за невиконання умов договору та третейських і судових витрат, які відповідач зобов'язаний відшкодувати, а також зобов'язаний сплатити проценти за користування коштами клієнта відповідно до ст. 1073 ЦК України. Крім того, має сплатити пеню за порушення банком строків виконання доручень клієнта згідно зі ст. 32.2. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2017 (суддя Лиськов М.О.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23 лютого 2017 року (склад колегії суддів: Зубець Л.П. - головуючий, Мартюк А.І., Алданова С.О.) позов задоволено повністю. Стягнуто з ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на користь ПП "Оліяр" 1 042 578,00 грн збитків, 81 099,00 грн процентів за користування коштами, 134 550,00 грн пені та судовий збір у розмірі 18 873,42 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.06.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2017 у справі №910/23209/16 залишено без змін.

11.01.2018 до Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" надійшла заява про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2017 у справі №910/23209/16 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2017 за нововиявленими обставинами у справі №910/23209/16 відмовлено. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2017 у справі №910/23209/16 залишено без змін.

При винесені вказаної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів існування нововиявлених обставин у розумінні ст. 320 Господарського процесуального кодексу України, які б були істотними для зміни або скасування прийнятого у даній справі рішення.

Не погодившись з винесеною ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" подало апеляційну в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву ПАТ "Промінвестбанк" повністю. Змінити рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2017 у справі №910/23209/16, а саме: відмовити у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства "Оліяр" в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" 1 042 578, 00 грн - збитків. В поворот виконання рішення стягнути з Приватного підприємства "Оліяр" на користь Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" 1 042 578,00 грн списаних коштів та судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 46720,00 грн.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт вказував на те, що судом першої інстанції при перегляді рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2017 за нововиявленими обставинами не було взято до уваги відсутність збитків, які підтвердили б порушення зобов'язання ПП "Оліяр" перед ТОВ "Експрес Логістик" за умовами договору №26/02/16-1/1 від 26.02.2016, оскільки відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справ, а тому, на думку апелянта, передчасно відмовив ПАТ "Промінвестбанк" у задоволенні заяви.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі №910/23209/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Андрієнко В.В., судді Буравльов С.І., Власов Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 відкрито апеляційне провадження у справі №910/23209/16. Призначено справу до розгляду на 10.04.2018.

05.04.2018 до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (прийом документів) Київського апеляційного господарського суду від Приватного підприємства "Оліяр" надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу в яких останній просив суд залишити ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі №910/23209/16 без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" без задоволення.

У зв'язку з перебуванням судді Буравльова С.І. у відпустці, який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2018 для розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" у справі №910/23209/16 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Андрієнко В.В., судді Сітайло Л.Г., Власов Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2018 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до провадження у визначеному складі суддів. Розгляд справи №910/23209/16 призначено на 10.05.2018.

В судове засідання, яке відбулось 10.05.2018 з'явився представник позивача. Представник відповідача (апелянта) не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення відповідача (апелянта) про час та місце судового засідання, колегія суддів вирішила слухати справу за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частиною 7 вказаної статті передбачено, що закінчивши з'ясування обставин і перевірку їх доказами, суд апеляційної інстанції надає учасникам справи можливість виступити у судових дебатах у такій самій послідовності, в якій вони давали пояснення.

Отже, враховуючи вищенаведене, головуючим суддею, з дотриманням норм процесуального права, було оголошено про судові дебати. Представник позивача надав пояснення, в яких заперечував щодо доводів наведених в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч. 1 ст. 281 ГПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.

Частиною 1 статті 232 ГПК України визначено, що судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови та судові накази.

Відповідно до ч. 9 ст. 270 ГПК України, після закінчення дебатів суд виходить до нарадчої кімнати.

Отже, після проведення колегією суддів наради, головуючий суддя оголосив вступну та резолютивну частини постанови у даній справі, якою апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі №910/23209/16 залишено без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 колегія суддів керувалась наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.01.2018 до Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" надійшла заява про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2017 у справі №910/23209/16 за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначив, що 12.12.2017 Вищим господарським судом України прийнято постанову, якою задоволено касаційну скаргу ПАТ "Промінвестбанк" повністю; скасовано ухвалу господарського суду Львівської області від 16.05.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.07.2017 зі справи №914/740/17; заяву ПАТ "Промінвестбанк" про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації "Всеукраїнська інвестиційна асоціація" від 08.08.2016 у справі №280/07.16 за позовом ТзОВ "Експрес Логістик" до Приватного підприємства "Оліяр" про стягнення штрафу; скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Всеукраїнська інвестиційна асоціація" від 08.08.2016 у справі №280/07.16.

На думку заявника, вищезазначене є нововиявленою обставиною, оскільки Вищий господарський суд України 12.12.2017 виніс постанову, якою скасував рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Всеукраїнська інвестиційна асоціація" від 08.08.2016 у справі №280/07.16, яке було підставою для звернення Приватного підприємства "Оліяр" з позовними вимогами до ПАТ "Промінвестбанк" про відшкодування збитків, а 18.01.2017 Господарським судом міста Києва прийнято рішення, яким повністю задоволено позов Приватного підприємства "Оліяр".

Відмовляючи в задоволенні заяви ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2017 за нововиявленими обставинами у справі №910/23209/16 місцевий господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 320 Господарського процесуального кодексу України, рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Cудом встановлено, що в даному випадку заявник, як на нововиявлену обставину, посилається на скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. При цьому, під судовим рішенням заявник зазначає рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Всеукраїнська інвестиційна асоціація" від 8 серпня 2016 року у справі №280/07.16.

Однак вказані доводи заявника, не можуть прийматись судом до уваги, оскільки наведені вище обставини не є нововиявленими в розумінні ст. 320 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом ст. 320 Господарського процесуального кодексу України підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є, зокрема, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення у справі №910/23209/16 Господарським судом міста Києва) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Господарським процесуальним кодексом України перелічено такі факти залежно від того, суд якої юрисдикції виніс судовий акт:

а) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі (за винятком встановлених рішенням третейського суду);

б) встановлені вироком у кримінальному провадженні (постановою суду у справі про адміністративне правопорушення) питання, чи мало місце діяння та чи вчинене воно особою, при розгляді господарської справи про правові наслідки дій чи бездіяльності цієї винної особи

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб'єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Немає винятків стосовно преюдиціальності фактів, що не входили у предмет доказування в раніше розглянутій справі. Якщо суд помилково включив факт у предмет доказування, це не позбавляє його властивостей преюдиціального факту в розгляді іншої справи. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №740 "Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень" від 25 квітня 2006 року судове рішення це вирок, рішення, постанова, наказ, ухвала, окрема ухвала суду, що ухвалені (постановлені) судами у кримінальному провадженні, у цивільних, господарських справах, у справах адміністративної юрисдикції, у справах про адміністративні правопорушення.

У відповідності до Рішення Ради суддів України №25 "Про затвердження Положення про автоматизовану систему документообігу суду" від 2 квітня 2015 року, судове рішення - процесуальний документ, постановлений судом під час розгляду справи на будь-якій стадії судового процесу (ухвала, рішення, вирок, постанова, судовий наказ, окрема думка судді тощо).

Згідно ст. 1 Закону України "Про доступ до судових рішень" судовими рішеннями є рішення, судові накази, постанови, вироки, ухвали, ухвалені судами загальної юрисдикції.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Аналогічна норма міститься в ч. 1 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Аналогічна норма міститься в ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

У відповідності до ч. 3 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", систему судоустрою складають місцеві суди, апеляційні суди та Верховний Суд.

Відповідно до Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" від 24 лютого 1994 року, суд це відповідний орган судової системи держави.

Суд це орган державної влади, до компетенції якого входить здійснення правосуддя у вигляді розгляду адміністративних, кримінальних, господарських і цивільних справ та прийняття по цих справах законних рішень.

Що стосується третейських судів, то такі суди очевидно не входять до системи органів державної влади, тобто не є судами в розумінні приписів чинного законодавства України. За своєю суттю третейські суди є арбітражами які здійснюють розв'язання спорів недержавними арбітрами (третейськими суддями) з винесенням рішення, обов'язкового лише для сторін третейської угоди.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про третейські суди", третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Згідно ч. 4 ст.10 Закону України "Про третейські суди", порядок та правила розгляду справ у постійно діючих третейських судах встановлюються цим Законом та регламентом третейського суду. Натомість розгляд справ судами які входять до системи державних судів відбувається в порядку визначеному відповідними процесуальними кодексами, якими третейські суди не керуються.

Рішення третейського суду відрізняється від рішення судів які входять до системи державної судової влади тим, що мають обов'язковий характер лише для сторін третейського розгляду, натомість рішення судів ухвалені іменем України мають загальнообов'язковий характер.

Суть третейського судочинства полягає у тому, що сторони довіряють вирішення спору та ухвалення рішення третій особі, а не уповноваженому державою органу. В цьому істотна відмінність третейського судочинства від інших форм захисту прав та інтересів - цивільного, господарського судочинства тощо, які здійснюються виключно судами загальної юрисдикції.

Відповідно до положень ст. 125 Конституції України третейські суди не входять до системи судів загальної юрисдикції, а отже, не є органами правосуддя.

Таким чином, рішення третейського суду очевидно не є судовим рішенням в розумінні Господарського процесуального кодексу України при визначенні наявності нововиявлених обставин про які стверджував заявник.

В поданій заяві ПАТ "Промінвестбанк" посилався на те, що Господарським судом міста Києва при винесенні рішення від 18.01.2017 у справі №910/23209/16, про перегляд за нововиявленими обставинами якого просив заявник, взято до уваги висновки Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Всеукраїнська інвестиційна асоціація" викладені в рішенні від 8 серпня 2016 року у справі №280/07.16. Таким чином, заявник стверджував, що Господарський суд міста Києва мотивував своє рішення на підставі рішення третейського суду.

Однак, вказані доводи не відповідають дійсності, оскільки при розгляді справи №910/23209/16, господарський суд жодним чином не брав і не міг брати до уваги будь-які обставини встановлені Постійно діючим третейським судом при Асоціації "Всеукраїнська інвестиційна асоціація", оскільки відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, як в поточній так і чинній на момент розгляду справи судом редакціях, обставини встановлені рішенням третейського суду підлягають доказуванню в загальному порядку та не вважаються преюдицією.

Керуючись нормами господарського процесуального законодавства, при розгляді справи №910/23209/16 про відшкодування збитків, господарський суд приймав рішення за результатами оцінки доказів поданих сторонами, в тому числі позивачем на підтвердження реальності заподіяння збитків внаслідок неправомірних дій ПАТ "Промінвестбанк". Підставами для задоволення позову на користь ПП "Оліяр" був реальний факт заподіяння шкоди діями відповідача, суд керувався відповідними нормами чинного законодавства, що регулюють такі правовідносини, зокрема ст.ст. 509, 525, 526, 623 Цивільного кодексу України та ст. 147, 224, 225 Господарського кодексу України.

Докази оцінювались за правилами оцінки доказів судом, що встановлені Господарським процесуальним кодексом України.

Таким чином, основною підставою для винесення рішення від 18.01.2017, про перегляд якого просив заявник, був реальний підтверджений факт завдання майнових збитків позивачу. Необхідно зазначити, що на сьогоднішній день, не зважаючи на те, що Вищий господарський суд України знайшов підстави для скасування вищевказаного рішення третейського суду, це жодним чином не вплинуло на існування зазначених збитків ПП "Оліяр", які в подальшому були відшкодовані заявником на виконання рішення Господарського суду міста Києва. Крім того, чинними залишаються ухвала Господарського суду Львівської області від 13 жовтня 2016 року у справі №914/2265/16 про видачу виконавчого документа та відповідний судовий наказ від 19 жовтня 2016 року на підставі якого відбувалось стягнення коштів з ПП "Оліяр" на користь ТОВ "Експрес Логістик".

Враховуючи, що рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Всеукраїнська інвестиційна асоціація" від 8 серпня 2016 року у справі №280/07.16, не було підставою для винесення рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2017 у справі №910/23209/16, тому заявник (ПАТ "Промінвестбанк") не вправі посилатись на таку нововиявлену обставину як скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду, оскільки, як зазначено вище, рішення третейського суду судовим рішенням не вважається.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не надано доказів існування нововиявлених обставин у розумінні ст. 320 Господарського процесуального кодексу України, які б були істотними для зміни або скасування прийнятого у даній справі рішення.

Статтею 325 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 320 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд:

1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду;

2) приймає постанову - якщо переглядалася постанова суду;

3) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що заява Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2017 за нововиявленими обставинами у справі №910/23209/16 є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2017 у справі №910/23209/16 за нововиявленими обставинами у зв'язку із відсутністю доказів існування будь-яких нововиявлених обставин, які б були істотними для зміни або скасування прийнятого у даній справі рішення.

Сукупність вищезазначеного дає підстави дійти висновку про не порушення місцевим господарським судом вимог ст.ст. 86, 236 ГПК України щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, розгляду всіх обставин справи підтверджених наявними у справі доказами, які мали бути досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи в їх сукупності, керуючись законом та нормами матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, в розумінні статті 86 ГПК України, не можуть бути підставою для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі №910/23209/16.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти на ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк".

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі №910/23209/16 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/23209/16.

Повний текст постанови складено та підписано 15.05.2018.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді Л.Г. Сітайло

Ю.Л. Власов