ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2018м. ДніпроСправа № 904/1211/18
За позовом Державного підприємства "Український інститут по проектуванню металургійних заводів", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам'янське Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у розмірі 68 616,84 грн.

Суддя: Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання: Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: Абуладзе Т.О., довіреність №02/37 від 28 березня 2018 року, старший юрисконсульт

Від відповідача: не з'явився

С У Т Ь С П О Р У :

Державне підприємство "Український інститут по проектуванню металургійних заводів" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" заборгованість у розмірі 68 616,84 грн., з яких:

- основний борг у розмірі 50 640,00 грн.;

- пеня у розмірі 9 216,48 грн.;

- 3 % річних у розмірі 1 610,77 грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 7 149,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №1/110АН/16-0723-02 підряду на здійснення авторського нагляду від 11 січня 2016 року в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги. У зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 01.02.2017 по 22.02.2018 у сумі 1 610,77 грн. та інфляційні збитки за період з лютого 2017 року по січень 2018 року

На підставі пункту 4.2 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати за надані послуги у розмірі 9 216,48 грн. за загальний період з 01.02.2017 по 22.02.2018.

Відповідач проти позову заперечує, вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, про що надав до суду відзив на позовну заяву. Так, позивачем не надано належних, допустимих, достовірних доказів виконання підрядником обов'язку щодо надання замовнику рахунку та податкової накладної, оформлених на підставі спірного акту здачі-приймання робіт, а тому відсутні підстави вважати, що обов'язок замовника (відповідача) здійснити оплату робіт за договором, згідно спірного акту здачі-приймання робіт, є таким, що настав.

У зв'язку з відсутністю підстав для стягнення основного боргу, на думку відповідача, відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Щодо розрахунку пені, відповідач зазначає, що позивачем при обчисленні пені застосована одноденна ставка пені - 0,1%, яка є більшою, ніж одноденна ставка, яка обчислена виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня. Також, відповідач вважає, що відповідно до статті 258 ЦК України, позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення пені за період з 01.02.2017 по 20.03.2017.

17 квітня 2018 року від Державного підприємства "Український інститут по проектуванню металургійних заводів" до господарського суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Позивач зазначив, що рахунки надаються одночасно з актом приймання, а податкова накладна в електронному вигляді - у передбачений законом час після підписання даного акту. Оскільки, акт №2 замовником підписано 29.12.2016 без зауважень, на думку позивача, це є свідченням того, що рахунок на оплату ним також отриманий.

Щодо податкової накладної, то вона зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних і отримана відповідачем 29.12.2016, тобто в день підписання акту.

Також, позивач зазначає про повторне направлення на адресу відповідача рахунку №0054 на сплату заборгованості супровідним листом № 4/320 від 22.05.2017, вимоги про сплату боргу №4/387 від 01.06.2017 і претензій за №1СС/3644 від 30.08.2017 та №1СС/4964 від 12.12.2017.

Щодо нарахування пені позивач вважає, що частково зауваження відповідача мають бути задоволені, а саме в частині зменшення стягнення пені в розмірі 0,1% від суми простроченого зобов'язання за кожний день прострочення, оскільки вона перевищує подвійну облікову ставку НБУ.

Разом з тим, заперечує проти твердження відповідача про пропуск строку для пред'явлення позову про стягнення пені, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане. Строк платежу настав 31.01.2017, тому нарахування штрафних санкцій припинилося 30.06.2017, і відлік позовної давності в один рік розпочався з 01.07.2017.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27 березня 2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання на 23 квітня 2018 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2018 року оголошено перерву у судовому засіданні на 08 травня 2018 року.

У судове засідання, яке відбулося 08 травня 2018 року відповідач не з'явився, явку повноважного представника не забезпечив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні 08 травня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2016 року між Державним підприємством "Український інститут по проектуванню металургійних заводів" (підрядник) та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", яке в подальшому перейменовано на Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" (замовник) укладений договір №1/110АН/16-0723-02 підряду на здійснення авторського нагляду, відповідно до п.1.1. якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе здійснення авторського нагляду за: "ПАТ "Дніпровський меткомбінат". Реконструкція киснево-компресорного цеху з установкою універсального газифікатора. Здійснення авторського нагляду у 2016 році".

Авторський нагляд здійснюється відповідно з Положенням про авторський нагляд за будівництвом будівель і споруд ДБН А.2.2-4.-2013 (п. 1.2 договору).

Відвідування майданчика будівництва фахівцями конкретних спеціальностей відбувається за вимогою замовника згідно плану-графіку здійснення авторського нагляду (додаток№4) (п. 1.3 договору).

Цей договір укладається з метою реалізації замовником інвестиційного проекту "Реконструкція киснево-компресорного цеху з установкою універсального газифікатора" (п. 1.4 договору).

Відповідно до пункту 8.1 договору термін дії договору: початок - з дня підписання договору; закінчення - до 31.12.2016, але в будь-якому разі до повного розрахунку між замовником та підрядником.

Додатковою угодою №2 від 27.12.2016 до договору сторони внесли зміни до пункту 8.1 договору та виклали його у наступній редакції: даний договір вступає в силу з дати його підписання обома сторонами і діє до 30.12.2017, але в будь-якому разі до повного розрахунку між замовником та підрядником.

Вартість договору та умови платежів визначені в розділі 2 договору.

Так, за виконаний авторський нагляд згідно з цим договором замовник перераховує підряднику 50 000,00 грн., крім того ПДВ - 10 000,00 грн., всього 60 000,00 грн.

Оплата здійснюється по фактичним витратам на підставі підписаного обома сторонами акта здачі-приймання робіт без збільшення вартості по договору (п. 2.2 договору).

У розділі 3 договору сторонами врегульовано порядок здачі та прийняття робіт.

Згідно пункту 3.1 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 22.12.2016 до договору) по завершенні робіт підрядник надає замовникові акт здачі-прийняття робіт з переліком виданих технічних рішень по ходу будівництва та виконавчими кошторисами.

Замовник зобов'язується в термін до 20 календарних днів з моменту одержання акта здачі-приймання робіт (4 примірника) його підписати і здійснити оплату впродовж 20 банківських днів після оформлення акта згідно наданих підрядником рахунку та податкової накладної на всю суму податкових зобов'язань, що виникли у день виникнення податкових зобов'язань по ПДВ (п. 3.2 договору).

У випадку мотивованої відмови всі питання вирішуються з замовником протягом 20 календарних днів з моменту відправлення акта здачі-приймання робіт. В цей термін при необхідності, складається перелік доробок із строками їх виконання (п. 3.3 договору).

Сторонами погоджено та підписано додатки до договору: перелік основних робіт, у прийманні яких повинен брати участь авторський нагляд за "ПАТ "Дніпровський меткомбінат". Реконструкція киснево-компресорного цеху з установкою універсального газифікатора. Здійснення авторського нагляду у 2016 році" (а.с. 16), протокол угоди про договірну ціну на здійснення авторського нагляду (а.с. 17), план графік здійснення авторського нагляду за установкою універсального газифікатора у 2016 році (а.с. 19)

На виконання умов договору позивач виконав за замовленням відповідача роботи на здійснення авторського нагляду на загальну (фактичну) суму 50 640,00 грн., що підтверджується актом № 2 здачі робіт (а.с. 20). Акт підписаний без жодних зауважень зі сторони відповідача.

Позивачем було виставлено відповідачу рахунок №0054 на оплату виконаних робіт за здійснення авторського нагляду на загальну суму 50 640,00 грн.

В порушення умов договору ПАТ "ДМК" зобов'язання щодо оплати виконаних робіт не виконало.

30 серпня 2017 року позивач направив на адресу відповідача претензію в порядку досудового врегулювання спору за вих. №1СС/3644 з вимогою оплатити заборгованість у розмірі 61 375,68 грн. протягом 10 днів (а.с. 29), яка останнім залишена без відповіді.

Позивач посилається на обставини несвоєчасного виконання відповідачем зобов'язань за договором в частині оплати вартості виконаних позивачем робіт, що і є причиною спору.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно статті 509 ЦК України, статті 173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 526 ЦК України встановлює вимогу щодо виконання зобов'язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За умовами статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Отже, договір підряду складається із двох взаємопов'язаних між собою зобов'язань:

1) правовідношення, в якому виконавець має надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку;

2) правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до пункту 3.2 замовник зобов'язується в термін до 20 календарних днів з моменту одержання акта здачі-приймання робіт (4 примірника) його підписати і здійснити оплату впродовж 20 банківських днів після оформлення акта згідно наданих підрядником рахунку та податкової накладної на всю суму податкових зобов'язань, що виникли у день виникнення податкових зобов'язань по ПДВ.

Виконані роботи згідно Акту №2 (а.с. 20) приймання виконаних робіт на здійснення авторського нагляду від 29.12.2016 повинні бути оплачені 30.01.2017.

Оскільки відповідач свої зобов'язання щодо оплати за договором належним чином не виконав, чим порушив його умови і вимоги статті 526 ЦК України, то господарський суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 50 640,00 грн. за виконані за договором №1/110АН/16-0723-02 від 11 січня 2016 року роботи.

Доказів оплати вартості виконаних робіт відповідач не надав, доводи позивача наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Відповідач посилається на те, що позивачем не дотримано договірних зобов'язань щодо умов здійснення платежів, зокрема, не надано доказів вручення відповідачеві оригіналів рахунку та податкової накладної та зазначає, що відсутні підстави вважати, що обов'язок замовника (відповідача) здійснити оплату робіт за договором, згідно спірного акту здачі-приймання робіт, є таким, що настав.

Суд вважає доводи відповідача необґрунтованими, оскільки відповідач не відмовився від прийняття виконаних робіт; всі необхідні реквізити для перерахування грошових коштів за отриманий товар відповідач мав виходячи з відомостей, вказаних у договорі.

Окрім того, слід зазначити, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст.212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 Цивільного кодексу України, тому відсутність рахунка-фактури не звільняє відповідача від обов'язку сплатити отриманий товар. Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 29.09.2009 року у справі №37/405.

Згідно частини 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.343 Господарського кодексу України, що кореспондується з ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату за договором передбачена пунктом 4.2 договору. Так, за порушення строків оплати виконаних робіт підрядник має право стягнути з замовника пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого зобов'язання за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно сплачених робіт.

Заявлена позивачем до стягнення пеня за несвоєчасну оплату виконаних робіт нарахована ним у сумі 9 216,48 грн. за загальний період прострочки з 01.02.2017 по 30.06.2017.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до господарського суду 12 квітня 2018 року відповідач зазначив, що відповідно до статті 258 ЦК України, позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення пені за період з 01.02.2017 по 20.03.2017.

Враховуючи надані пояснення, господарський суд вважає, що відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вимоги про стягнення пені.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування штрафних санкцій триває протягом шести місяців, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною першою статті 223 ГК України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Пунктом першим частини другої статті 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено застосування спеціальної позовної давності в один рік.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Порядок обчислення позовної давності в силу вимог частини другої статті 260 ЦК України не може бути змінений за домовленістю сторін.

Отже, частиною шостою статті 232 ГК України визначено строк та порядок нарахування штрафних санкцій, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється Цивільним кодексом України.

Позивач звернувся з позовом до суду 26.03.2018, а отже пропустив строк позовної давності щодо стягнення пені за період з 01.02.2017 по 25.03.2017 включно.

Таким чином, нарахування пені в межах строку позовної давності можливе з 26.03.2017, перебіг якої почнеться з 27.03.2017 згідно вимог ЦК України, а річний термін закінчиться 26.03.2018 (в день подання позову).

За викладеного вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню за загальний період з 26.03.2017 по 30.06.2017 у розмірі 3 462,94 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 01.02.2017 по 22.02.2018 у розмірі 1 610,77 грн. та втрати від інфляції за період з лютого 2017 року по січень 2018 року у розмірі 7 149,59 грн.

При перевірці правильності розрахунку 3% річних судом встановлено правильність такого нарахування. У зв'язку з чим вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача суми втрат від інфляції.

Відповідно до абзацу 3 п.3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

За змістом пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Позивачем при здійсненні розрахунку втрат від інфляції враховані рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р., втрати від інфляції складають 7 149,59 грн.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 62 863,3 грн., з яких: основний борг у сумі 50 640,00 грн., пеня у сумі 3 462,94 грн., три відсотки річних у сумі 1 610,77 грн. та втрати від інфляції у сумі 7 149,59 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 614,26 грн.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Соборна, 18б, ідентифікаційний код 05393043) на користь Державного підприємства "Український інститут по проектуванню металургійних заводів" (49000, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 17, ідентифікаційний код 00188311) заборгованість за виконані роботи у сумі 50 640 (п'ятдесят тисяч шістсот сорок) грн. 00 коп., пеню у розмірі 3 462 (три тисячі чотириста шістдесят дві) грн. 94 коп., 3% річних у розмірі 1 610 (одна тисяча шістсот десять) грн. 77 коп., втрати від інфляції у розмірі 7 149 (сім тисяч сто сорок дев'ять) грн. 59 коп. та витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 614 (одна тисяча шістсот чотирнадцять) грн. 26 коп., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.05.2018

Суддя Н.М. Євстигнеєва