ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/28256/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г.

за участі секретаря судового засідання Сліпчук Н.В.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будхаус"

представник - ОСОБА_21 (довіреність від 20.12.2017)

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів №1"

кредитор - Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк"

представник - Косар Б.М. (довіреність №004122/17 від 06.06.2017)

кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Каховка Маркет"

представник - Ярошенко Д.В. (довіреність від 29.08.2016)

ліквідатор - арбітражний керуючий Дерлюк В.Д., особисто

представник - Стецина І.В. (довіреність від 30.03.2018)

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖИ-ПРОДАКТ"

представник - Соломоненко О.Ю. (довіреність від 15.08.2017)

ОСОБА_10 - представник ОСОБА_21 (довіреність від 30.10.2017)

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Маркет"

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 03.10.2017

у складі колегії суддів: Дикунська С.Я. (головуючий), Жук Г.А., Мальченко А.О.

та на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 23.08.2017

у складі судді Чеберяка П.П.

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будхаус"

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів №1"

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 20.10.2017 через канцелярію Київського апеляційного господарського суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Каховка Маркет" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.08.2017 у справі №910/28256/15 в порядку статей 107, 109 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції до 15.12.2017.

2. 03.01.2018, на підставі частини 5 статті 31 та підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, справа №910/28256/15 Господарського суду міста Києва передана до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

3. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/28256/15 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Білоус В.В., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, заяви) між суддями від 19.02.2018.

4. Ухвалою Верховного Суду від 26.02.2018 у складі колегії суддів: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г. зупинено касаційне провадження у справі №910/28256/15 Господарського суду міста Києва до вирішення питання про відвід судді Верховного Суду Катеринчук Л.Й.

5. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду відводу судді Катеринчук Л.Й. у справі №910/28256/15 визначено суддю Верховного Суду Погребняка В.Я. відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, заяви) між суддями від 28.02.2018.

6. Ухвалою Верховного Суду від 28.02.2018 у складі судді Погребняка В.Я. у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Маркет" про відвід судді Катеринчук Л.Й. у справі №910/28256/15 відмовлено.

7. Ухвалою Верховного Суду від 01.03.2018 у складі колегії суддів: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г. поновлено провадження у справі №910/28256/15 Господарського суду міста Києва за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Маркет" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.08.2017 зі стадії вирішення питання про можливість відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, відкрито касаційне провадження та призначено її розгляд в судовому засіданні на 12.04.2018 о 09 год. 45 хв.

8. Ухвалою Верховного Суду від 12.04.2018 відкладено розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Маркет" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.08.2017 у справі №910/28256/15 на 26.04.2018 о 09 год. 30 хв.

9. Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк", Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖИ ПРОДАКТ" та ліквідатор Дерлюк В.Д. подали відзиви на касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Маркет".

10. На розгляд касаційного суду винесено проблему застосування положень статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 (далі - Закон про банкрутство), статей 203, 204, 215, 232, 234 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 33, 43 ГПК України в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991, до набрання чинності Законом України №2147-VІІI від 03.10.2017.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняте ним рішення

11. Провадження у справі №910/28256/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів №1" (далі - ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1", боржник), порушене ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2015 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будхаус" (далі - ТОВ "Будхаус"), визнано ТОВ "Будхаус" кредитором ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" на суму 10 016 791, 91 грн., з яких 10 004 611, 91 грн. - вимоги четвертої черги, 12 180 грн. - вимоги першої черги, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та процедуру розпорядження майном боржника з 19.11.2015, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Дерлюка В.Д., призначено попереднє судове засідання.

12. Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 19.05.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" на загальну суму 466 533 646, 90 грн., в тому числі з вимогами ТОВ "Будхаус" на суму 10 016 791, 91 грн., ПАТ "Альфа-Банк" на суму 384 281 610, 49 грн., ПАТ "Нова Лінія" на суму 102 789, 63 грн., ТОВ "Піонер новітніх технологій" на суму 478 320 грн., ТОВ "ЕПІЦЕНТР К" на суму 1 799 932, 19 грн., ТОВ "Каховка "Маркет" на суму 11 813 108, 96 грн., ТОВ "Дартосбуд" на суму 3 249 836 грн., ОСОБА_10 на суму 31 270 065, 82 грн., ТОВ "ЕНЕРДЖИ-ПРОДАКТ НК" на суму 19 208 335, 68 грн., ТОВ "БАШТА-2007" на суму 4 312 856, 22 грн.

13. Постановою Господарського суду міста Києва від 07.06.2016, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.11.2016, припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1", визнано ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

14. Постановою Вищого господарського суду України від 20.12.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.11.2016 та постанову Господарського суду міста Києва від 07.06.2016 скасовано, справу №910/28256/15 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

15. Постановою Господарського суду міста Києва від 30.03.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 та постановою Верховного Суду від 12.04.2018, припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1", припинено повноваження розпорядника майна ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" арбітражного керуючого Дерлюка В.Д., визнано ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" арбітражного керуючого Дерлюка В.Д.

16. 29.06.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Каховка "Маркет" (далі - ТОВ "Каховка "Маркет"), як кредитор боржника у справі про банкрутство, звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.06.2014, укладеного між ТОВ "Енерджи Продакт" та ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Л.І. Голій 23.06.2014 за реєстровим №780.

17. Заява обґрунтована тим, що умови оспорюваного договору купівлі-продажу порушують його майнові права, як кредитора боржника, оскільки цим правочином виведено усі активи боржника для уникнення розрахунків з реальними кредиторами, а після його укладення у ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" фактично не залишилось майна, натомість, стабільно зростав розмір кредиторської заборгованості, що стало причиною для порушення провадження у справі про банкрутство 19.11.2015. За твердженнями заявника, спірний договір, в супереч приписам частини 2 статті 203, статті 215 ЦК України, вчинений за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності у продавця, оскільки на момент видачі ОСОБА_14 довіреності ОСОБА_16 та на момент продажу майна ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" вже перебувало в ліквідаційній процедурі, відповідно не мало права відчужувати своє майно, а ОСОБА_16, як представник за довіреністю, не мав належного обсягу дієздатності для вчинення такого правочину. Також, на думку заявника, оспорюваний договір суперечить інтересам держави та суспільства, не спрямований на настання реальних наслідків, оскільки боржником були завідомо вчинені дії спрямовані на вилучення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення юридичної особи за рішенням засновників, відчужено майно боржника за цінами значно нижчими від ринкових, а також спірний правочин вчинено за наявності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень заборони на відчуження майна у вигляді арештів. Крім цього, заявник просив врахувати правову позицію Вищого господарського суду України у постанові від 01.08.2017 у даній справі, якою скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.03.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2017, які були винесені за результатами розгляду заяви ТОВ "Будхаус" про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.06.2014 та якими було відмовлено в задоволенні цієї заяви.

18. 23.08.2017 ухвалою Господарського суду міста Києва у складі судді Чеберяка П.П. відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "Каховка "Маркет" про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.06.2014, укладеного між ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" та ТОВ "Енерджи Продакт".

18.1. Судом встановлено, що 23.06.2014 між ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" (боржником, продавцем за договором) та ТОВ "Енерджи Продакт" (покупцем за договором) укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупця майно (об'єкти продажу), а саме нежитлову будівлю заводу, загальною площею 1571,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку, площею 7,1757 га за адресою: АДРЕСА_1; основні засоби, перелік яких викладений в додатку №1, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити ціну об'єктів продажу (пункт 1.1), загальна ціна продажу майна боржника складає 140 млн. грн. (з урахуванням додаткової угоди до договору від 23.06.2014) (частина 2 пункту 2.1).

18.2. Суд зазначив, що як на підставу для визнання спірного правочину недійсним ТОВ "Каховка Маркет" посилалося на відсутність у ОСОБА_16, як представника ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" за довіреністю, належного обсягу дієздатності для вчинення такого правочину. На переконання заявника, оскільки 20.06.2014 єдиним учасником боржника - Компанією Натавіль Лімітед було прийнято рішення про припинення боржника та призначення ліквідатором ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" ОСОБА_14, станом на 20.06.2014 останній був ліквідатором товариства, а не його президентом, відтак, видана ним 20.06.2014 довіреність ОСОБА_16 не може підтверджувати повноважень останнього як представника ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1".

18.3. Судом встановлено, що як вбачається з протоколу загальних зборів ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" від 20.06.2014, а саме пункту 3 протоколу, ОСОБА_14 звільнено з посади президента товариства з 22.06.2014, відповідно станом на 20.06.2014 ОСОБА_14, як президент ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1", він мав повноваження на видачу довіреності на представництво інтересів товариства й таке представництво не суперечить положенням частини 1 статті 238 ЦК України.

18.4. Також, судом взято до уваги приписи абзацу 2 частини 12 статті 36 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", відповідно до яких дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації є датою державної реєстрації припинення юридичної особи, таким чином, з моменту внесення державним реєстратором запису про рішення засновників щодо припинення юридичної особи, таке рішення набирає чинності і є підставою для початку проведення ліквідаційної процедури.

18.5. Судом встановлено, що від імені та в інтересах ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1", як сторони оспорюваного договору купівлі-продажу, діяв громадянин України ОСОБА_16 на підставі довіреності, посвідченої 20.06.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В. за реєстровим №2870. Відповідно, обсяг правоздатності, дієздатності та повноваження представника ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" на вчинення цього правочину були перевірені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В. при посвідченні довіреності від імені товариства за документами, які були надані нотаріусу для вчинення цієї нотаріальної дії.

18.6. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що доводи заявника щодо відсутності у ОСОБА_16, як представника ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" за довіреністю, належного обсягу дієздатності для вчинення оспорюваного правочину, є необґрунтованими та безпідставними.

18.7. Судом спростовані твердження заявника про те, що договір купівлі-продажу від 23.06.2014 суперечить інтересам держави та суспільства та не був спрямований на реальне настання правових наслідків з огляду на таке.

Судом встановлено, що на виконання взятих на себе зобов'язань за спірним договором, ТОВ "Енерджи Продакт" сплатило продавцю (боржнику) за нежитлову будівлю заводу - 31 307 746 грн., за земельну ділянку - 934 900 грн. та за основні засоби - 107 757 354 грн., всього 140 000 000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №245 від 23.06.2014 та №1314 від 23.06.2014. Перед укладенням договору купівлі-продажу була проведена оцінка майна, за результатами якої складено відповідний звіт про оцінку майна та рецензію від 28.03.2014, згідно з якими вартість майна склала 48 947 913 грн.

18.8. Суд дійшов висновку про те, що посилання заявника на обставини реалізації майна боржника - ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" за цінами нижчими від ринкових, при цьому фактом заниження вартості нерухомого майна, на його думку, є оцінка нерухомого майна, зазначена в іпотечному договорі №91/09 від 02.03.2009, зокрема в пункті 3.6, відповідно до якого предмет іпотеки оцінюється в розмірі 249 025 874 грн., в тому числі об'єкт незавершеного будівництва, який входить до предмета іпотеки в розмірі 240 025 874 грн. та земельна ділянка в розмірі 8 399 874 грн., є безпідставні та необґрунтовані, так як оцінка нерухомого майна боржника, яке є предметом спірного договору згідно з договором іпотеки від 02.03.2009, була проведена суб'єктом оціночної діяльності ще у 2008 році, тому припущення заявника (апелянта) про те, що вартість нерухомого майна станом на дату укладення договору купівлі-продажу, а саме 2014 рік, могла відповідати вартості, яка зазначена в договорі іпотеки, не підтверджені належними та допустимими доказами.

18.9. Суд встановив, що не доведені належними доказами й доводи заявника про те, що спірний правочин не був спрямований на реальне настання наслідків, оскільки ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1", здійснивши продаж майна на користь ТОВ "Енерджи Продакт", частково погасило заборгованість за кредитним договором перед ПАТ "Альфа-Банк", яке було іпотекодержателем зазначеного майна, Банк погодився з укладенням такого договору, а також продало власне майно в три рази дорожче оціночної вартості. Факт припинення права власності ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" на це майно підтверджується балансом підприємства та додатково підтверджує реальність цього правочину.

18.10. Суд відхилив доводи заявника про те, що ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" та ТОВ "Енерджи Продакт" необхідно розглядати як єдиний суб'єкт господарювання, оскільки засновниками обох є іноземні підприємства, розташовані за однією адресою та їх керівником на момент укладення спірного договору була одна і та ж особа - ОСОБА_14, так як при нотаріальному посвідченні оспорюваного договору нотаріусом здійснено перевірку повноважень представників юридичних осіб, а також наявність їх цивільної правоздатності та дієздатності щодо вчинення правочину. Крім цього, чинне законодавство не містить жодної заборони з приводу зазначених апелянтом обставин, зокрема, щоб засновниками підприємств виступали юридичні особи розташовані за однією адресою.

18.11. Судом також спростовані посилання заявника на наявність станом на день укладення спірного правочину арештів, накладених на майно банкрута постановами відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області від 15.04.2013 ВП №7229987 та від 22.07.2013 ВП №38880003, які були скасовані органом ДВС 17.06.2014, до моменту укладення договору (т. 1, а.с. 132). Суд встановив, що перед посвідченням договору були здійснені перевірки наявності або відсутності заборон, обтяжень, арештів, обмежень щодо об'єктів продажу за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна за параметрами пошуку "адреса об'єкта нерухомого майна", "кадастровий номер об'єкта нерухомого майна" та типом особи "юридична особа: назва, код ЄДРПОУ". За результати пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були сформовані відповідні Витяги за ідентифікаторами пошуку 61192360, 61192828, 61195021 від 23.06.2017, про що зазначено в п. 5.2 договору, були виявлені обтяження, а саме заборона на нерухоме майно та іпотека. Разом з тим, відповідно до приписів Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, кредитором-іпотекодержателем - ПАТ "Альфа-Банк" була надана згода за №54608-38-171328 від 23.06.2014 на відчуження нерухомого майна, яке є предметом договору, що свідчить про відсутність заборон на момент укладення спірного договору.

18.12. Судом також встановлено, що укладаючи спірний договір, сторони в пункті 5.6 підтвердили про відсутність обставин, які примусили їх укласти договір на невигідних умовах та зауважень до договору, а також відсутність обмежень у праві укладати правочини, їх не визнано у встановленому порядку недієздатними повністю або частково; договір укладається не під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини; їх свідчення та заяви подані без будь-якого тиску та є достовірними; укладання договору відповідає інтересам сторін; волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обмовлені у ньому.

18.13. Отже, з огляду на те, що наведені заявником обставини, з якими він пов'язує можливість визнання недійсним договору, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про відсутність зазначених позивачем цивільно-правових підстав для задоволення заяви ТОВ "Каховка "Маркет" про визнання недійсним договору від 23.06.2014.

Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування прийнятої ним постанови

19. ТОВ "Каховка "Маркет" подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.08.2017, в якій просило скасувати оскаржуване рішення про розгляд заяви ТОВ "Каховка "Маркет" про визнання недійсними договору купівлі-продажу від 23.06.2014 як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи та визнати недійсним спірний договір.

20. 11.09.2017 згідно з протоколом передачі справи раніше визначеному судді, справа №910/28256/15 передана на розгляд колегії суддів: Дикунська С.Я. (головуючий), Жук Г.А., Мальченко А.О.

21. 03.10.2017 постановою Київського апеляційного господарського апеляційну скаргу ТОВ "Каховка "Маркет" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.08.2017 - без змін.

21.1. Переглянувши справу в повному обсязі, апеляційний суд погодився з правильністю оцінки та повнотою встановлення обставин справи судом першої інстанції, з його висновками за результатами розгляду заяви ТОВ "Каховка "Маркет" про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.06.2014, укладеного між ТОВ "Енерджи Продакт" та ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1", та не знайшов правових підстав для зміни чи скасування прийнятої ним ухвали від 23.08.2017.

21.2. Апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та погодився з висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення (ухвали), наведено місцевим судом.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника (ТОВ "Каховка Маркет")

22. Скаржник доводив, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано положення статті 111 ЦК України та абзац 2 частини 12 статті 36 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (в редакції, чинній на 20.06.2014), а також в порушення вимог статті 43 ГПК України проігноровано той факт, що оспорюваний правочин укладено під час дії ліквідаційної процедури.

23. Скаржник доводив, що відчуження майна ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" за спірним договором відбулося під час ліквідаційної процедури та з порушенням вимог статей 105, 110, 111, 203, 215 ЦК України з метою виведення активів на підконтрольне підприємство ТОВ "Енерджи Продакт" та ухилення від виконання зобов'язань перед кредиторами.

24. Скаржник доводив, що в порушення вимог статті 43 ГПК України судами не досліджено всіх обставин справи, неправильно застосовано положення статей 18 та 36 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" та ухвалено судові рішення про залишення в силі правочину, який суперечить цивільному законодавству, оскільки оспорюваний договір укладено особою, яка не мала повноважень на його вчинення, майно ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1", яке було предметом спірного договору купівлі-продажу, відчужено за заниженою ціною, та на момент такого відчуження діяли арешти щодо всього нерухомого майна боржника, накладені в рамках виконавчих проваджень ВП №38880003 та ВП №7229987, що підтверджується витягом з державного реєстру обтяжень.

Доводи інших учасників справи

25. ПАТ "Альфа-Банк", ТОВ "Енерджи Продакт" та ліквідатор Дерлюк В.Д. у відзивах на касаційну скаргу ТОВ "Каховка Маркет" зазначили, що судами всебічно та повно досліджено обставини справи, а доводи скаржника є безпідставними та належним чином спростованими судами.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

26. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011

Частина 4 статті 10 - суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Частина 1 статті 20 - правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

27. Цивільний кодекс України

Пункт 1 частини 2 статті 11 - підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частина 2 статті 16 - одним із способів захисту цивільного права може бути визнання правочину недійсним.

Частина 1 статті 202 - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 203 - загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину є: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Стаття 204 - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стаття 215 - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частина 1 статті 234 - фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Частина 1 статті 509 - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 626 - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 655 - за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 692 - покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

28. Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (в редакції, чинній станом на 20.06.2014)

Абзац 2 частини 12 статті 36 - дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації є датою державної реєстрації припинення юридичної особи.

29. Господарський процесуальний кодекс України в редакції до 15.12.2017

Статті 33, 34 - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Частина 1 статті 43 - господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частини 1, 2 статті 101 - у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

30. З огляду на повноваження суду касаційної інстанції при перегляді судових рішень в касаційному порядку відповідно до статті 300 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про порушення судами попередніх інстанцій положень статті 20 Закону про банкрутство, статей 203, 204, 215, 232, 234 ЦК України, статей 33, 43 ГПК України в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991, до набрання чинності Законом України №2147-VІІI від 03.10.2017 при прийнятті оскаржуваних в касаційному порядку судових рішень за результатами розгляду спору про визнання недійсним договору купівлі-продажу та неприйнятною в частині оцінки доказів.

А.2. Юридична оцінка доводів касаційної скарги та висновків судів першої та апеляційної інстанцій

31. За приписами частини 1 статті 20 Закону про банкрутство, правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

32. З огляду на сферу регулювання Закону про банкрутство загалом і за змістом зазначених вимог статті 20, вона є спеціальною по відношенню до загальних, встановлених ЦК України, підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.

33. Норми статей 203, 215 ЦК України визначають загальні правові підстави визнання правочинів недійсними. Відповідно до частини 1 статті 215 підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Отже, для визнання недійсним правочину ключовим є встановлення обставин недодержання вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України, саме в момент вчинення цього правочину.

34. Відповідно до пункту 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" (зі змінами та доповненнями) правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

35. Приймаючи оскаржувані рішення про відмову у задоволенні заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" та ТОВ "Енерджи Продакт", суди першої та апеляційної інстанцій порушень при укладенні оспорюваного правочину приписів статті 203 ЦК України не встановили.

36. Зокрема, судами спростовані твердження заявника про укладення договору особою, яка не мала повноважень на його складення, оскільки ОСОБА_14 звільнено з посади президента Товариства з 22.06.2014, відповідно станом на 20.06.2014 ОСОБА_14, як президент ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1", мав повноваження на видачу довіреності на представництво інтересів Товариства. Водночас судами встановлений факт перевірки правосуб'єктності ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців за запитом №18886414 від 23.06.2014, відповідно до якої відомості про перебування юридичної особи у процесі провадження у справі про банкрутство, ліквідацію, реорганізацію були відсутні на момент укладення оспорюваного договору.

37. Оскільки Закон про банкрутство передбачає додаткові, спеціальні підстави для визнання правочинів недійсними, укладених протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, дії боржника, вчинені за 1 рік до порушення справи про банкрутство, які безпідставно чи сумнівно зменшують розмір активів боржника можуть бути розцінені як такі, що направлені на обмеження інтересів кредиторів, призводять до зменшення обсягу майна боржника та неспроможності боржника виконати зобов'язання перед кредиторами та в подальшому - до порушення щодо боржника справи про його банкрутство. Разом з тим, судами встановлено вчинення оспорюваного правочину за 1 рік і 5 місяців до моменту порушення справи про банкрутство.

38. Судами спростовано твердження заявника про те, що спірний правочин суперечить інтересам держави та суспільства, а також не спрямований на настання реальних наслідків, з огляду на те, що оскільки ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1", здійснивши продаж майна на користь ТОВ "Енерджи Продакт", частково погасило заборгованість за кредитним договором перед ПАТ "Альфа-Банк", яке було іпотекодержателем зазначеного майна, а також продало власне майно в три рази дорожче оціночної вартості. Факт припинення права власності ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" на це майно підтверджується балансом підприємства та додатково підтверджує реальність цього правочину.

39. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нєлюбін проти Російської Федерації") одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення в питанні, то їх рішення не піддавалося би сумніву. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

40. Отже, Суд погоджується з висновками судів, що заявником не доведено належними та допустимими доказами наявності обставин, з якими він пов'язує визнання договору купівлі-продажу недійсним, а висновки судів є достатньо обґрунтованими та підтверджують те, що доводи обох сторін були відповідно оцінені та обґрунтовано відхилені, що підтверджує дотримання принципів аргументації судового рішення, викладених у Рішенні ЄСПЛ "Проніна проти України". Так, у Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов'язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов'язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).

А.3. Мотиви відхилення (прийняття) доводів касаційної скарги

41. Суд відхиляє доводи кредитора відповідно до пунктів 22-24 мотивувальної частини даної постанови, що підтверджується висновками пунктів 31-40 мотивувальної частини цієї постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

42. З огляду на зазначене, Суд дійшов висновку про залишення без задоволення касаційної скарги ТОВ "Каховка Маркет" та залишення без змін оскаржуваної постанови апеляційного суду від 03.10.2017 та ухвали суду першої інстанції від 23.08.2017 як таких, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В. Судові витрати

43. У зв'язку з тим, що Суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги ТОВ "Каховка Маркет" та залишає без змін оскаржувані судові рішення, Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 308, 309, 315 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІI від 03.10.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Маркет" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.08.2017 у справі №910/28256/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.В. Білоус

В.Г. Пєсков