ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

07.05.2018

Справа № 910/5378/18

Суддя Картавцева Ю.В., розглянувши

позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго"

до Державного підприємства "Укрветсанзавод"

про стягнення 14 482,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Волиньобленерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Укрветсанзавод» про стягнення 14482,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов’язання зі сплати вартості спожитої активної електричної енергії у розмірі 11717,45 грн., вартості перетікання реактивної електричної енергії у розмірі 1262,49 грн. за договором про постачання електричної енергії №526-0042000 від 13.06.2013 за період з 01.09.2017 по 01.05.2018, у зв’язку з чим позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також пеню у розмірі 650,89 грн., інфляційні втрати у розмірі 773,38 грн., 3% річних у розмірі 78,51 грн.

З відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.06.2016 порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" (справа №910/6968/16).

Так, в силу ст. 27 ГПК України позов пред'являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При цьому, приписами п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника (ч. 9 ст. 30 ГПК Украни).

В той же час, відповідно до ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Так, згідно з ч. 8 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Аналіз положень Закону № 2343-XII дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону № 2343-XII мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора (частина перша статті 20 Закону № 2343-XII); за позовом розпорядника майна (частина дев'ята статті 22 Закону № 2343-XII); за заявою комітету кредиторів (частина восьма статті 26 Закону № 2343-XII); за заявою керуючого санацією (частина п'ята статті 28 Закону № 2343-XII); за заявою ліквідатора (частина друга статті 41 Закону № 2343-XII).

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону № 2343-XII, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

За таких обставин, з урахуванням того, що предметом позову за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» є стягнення з Державного підприємства «Укрветсанзавод» заборгованості за договором №526-0042000 від 13.06.2013 за період з 01.09.2017 по 01.05.2018, а в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/6968/16 про банкрутство Державного підприємства «Укрветсанзавод», суд дійшов висновку, що даний позов, який є позовом із майновими вимогами до боржника в розумінні Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», підсудний Господарському суду міста Києва та підлягає розгляду в межах справи №910/6968/16 про банкрутство Державного підприємства «Укрветсанзавод».

Відповідно до п.1 ч. 1 та ч. 3 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п'яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п'яти днів після залишення її без задоволення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» до Державного підприємства «Укрветсанзавод» про стягнення 14482,72 грн. підлягають переданню до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/6968/16 про банкрутство Державного підприємства «Укрветсанзавод».

Керуючись ст. 31, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.          Матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» до Державного підприємства «Укрветсанзавод» про стягнення 14482,72 грн. передати до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/6968/16 про банкрутство Державного підприємства «Укрветсанзавод».

2.          Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                          Ю.В. Картавцева