ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" травня 2018 р. м. Київ Справа № 911/892/18

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали позовної заяви TML Investment, s.r.o. (Чеська Республіка, ОСОБА_1) до Банку "Чеська експортні банка, а.с." (Чеська Республіка, Прага 1) про припинення правовідносин

ВСТАНОВИВ:

TML Investment, s.r.o. подало до суду позов, в якому просить припинити правовідносини між Банком "Чеська експортні банка, а.с." та ТОВ "Кузьминецький цегляний завод", що виникли на підставі кредитного договору № 21274 від 31.08.2007 та рішення, ухваленого 20.12.2012 Арбітражним судом при Торговій палаті Чеської Республіки та Аграрній палаті Чеської Республіки у справі Rsp 1809/12, починаючи з 12.04.2017.

Дослідивши позовну заяву на предмет її відповідності нормам ГПК України, які регулюють порядок дотримання заявником вимог щодо суб'єктної та територіальної юрисдикції господарських судів, суд дійшов висновку, що заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства з огляду на нижченаведене.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 45 ГПК України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обовязки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Частиною першою ст. 366 ГПК України встановлено, що підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Як вбачається з позовних матеріалів, позивачем та відповідачем у справі визначено юридичних осіб, господарська діяльність яких регулюється законодавством Чеської Республіки.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує на порушення його прав як кредитора по відношенню до боржника ТОВ "Кузьминецький цегляний завод" щодо якого ухвалою Господарського суду Київської області від 04.10.2017 у справі № 911/2672/17 було порушено справу про банкрутство.

На думку позивача, Банк "Чеська експортні банка, а.с." незаконно заявив кредиторські вимоги до боржника на підставі кредитного договору № 21274 від 31.08.2007 та судового рішення, ухваленого 20.12.2012 Арбітражним судом при Торговій палаті Чеської Республіки та Аграрній палаті Чеської Республіки у справі Rsp 1809/12, оскільки вони є погашеними в силу ч. 6 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" та ч. 4 ст. 29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", про що також зазначено в ухвалі Господарського суду Київської області від 12.04.2017 у справі № 911/869/16.

Вказане, за твердженнями позивача, унеможливлює реструктуризацію заборгованості та/або укладення мирової угоди між TML Investment, s.r.o. та ТОВ "Кузьминецький цегляний завод", чим порушуються права та законні інтереси позивача через неможливість задоволення його кредиторських вимог.

Слід зазначити, що при визначенні підсутності розгляду даної справи, позивач керувався ч. 5 ст. 29 ГПК України, яка передбачає підсудність справ за вибором позивача та встановлює, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть предявлятися також за місцем виконання цих договорів.

Враховуючи, що виконання кредитного договору № 21274 від 31.08.2007, договору застави рухомого майна та іпотечного договору проводилось на території Київської області, а сторонами позовного провадження є дві юридичні особи, позивач вважає, що позов має розглядатися у Господарському суду Київської області.

Проте, дослідивши позовні матеріали, господарський суд дійшов висновку, що дана справа не підсудна Господарському суду Київської області, а доводи позивача щодо підсутності її цьому суду є непідтвердженими документально з огляду на таке.

Так, позивач згідно з прохальної частини позовної заяви просить припинити правовідносини між Банком "Чеська експортні банка, а.с." та ТОВ "Кузьминецький цегляний завод", що виникли на підставі кредитного договору № 21274 від 31.08.2007 та рішення, ухваленого 20.12.2012 Арбітражним судом при Торговій палаті Чеської Республіки та Аграрній палаті Чеської Республіки у справі Rsp 1809/12, починаючи з 12.04.2017.

Отже в якості підстави до заявленого позову заявником визначено існування кредитного договору як дійсного правочину, стягнення боргу по якому, позивач вважає, що не може бути проведено, у зв'язку з його погашенням внаслідок задоволення банком забезпечених іпотекою вимог.

Водночас належним чином засвідченої копії кредитного договору № 21274 від 31.08.2007, з якої можна було б встановити місце його виконання боржником, позивач до позовних матеріалів не додав, що позбавляє суд можливості перевірити правомірність визначення позивачем підсутності розгляду даної справи за відсутності інших доказів в підтвердження того, що місцем виконання кредитного договору № 21274 від 31.08.2007 є територія України.

До того ж, суд зважає на той факт, що вимоги по стягненню коштів на підставі кредитного договору були заявлені банком до боржника та розглянуті за законодавством Чеської Республіки, що може свідчити про домовленість сторін правочину про узгодженння підсудності розгляду спорів, що виникають із кредитного договору, судам Чеської Республіки, а не України.

Окрім іного, суд звертає увагу позивача на роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 31.05.2002 №04-5/608 "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" (зі змінами та доповненнями), в яких вказано, що питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

При цьому, як зазначено у вищевказаному роз'ясненні, у розгляді справ у спорах за участю іноземних підприємств і організацій господарським судам України слід виходити із встановленої частиною третьою статті 4 ГПК (нині ст. 11 ГПК) пріоритетності застосування правил міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо правил, передбачених законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право", підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Приписами ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено випадки, коли суд може приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, а в ст. 77 вищевказаного Закону унормовано випадки виключної підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Слід зазначити, що позивач у позовній заяві не наводить випадків (з переліків наведених у ст. ст. 76, 77 Закону України "Про міжнародне приватне право"), які свідчили б про підсудність заявленого ним позову судам України.

Враховуючи викладене, а також відсутність в позовних матеріалах належних та допустимих доказів тому, що місцем виконання кредитного договору № 21274 від 31.08.2007, правовідносин по якому позивач просить припинити у судовому порядку, є Київська область, господарський суд вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПРК України.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 29, 175, 234 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі.

Додаток: позовна заява на 67 арк., в т. ч. квитанція № ПН1391 від 27.04.2018.

Ухвала набирає законної сили негайно після її прийняття та відповідно до ст. 256 ГПК України та підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

З інформацією про дане судове рішення учасники справи можуть ознайомитися на сайті: http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата підписання ухвали: 04.05.2018.

Суддя В.М. Антонова

Друк:

1 - до наряду

2 - заявнику (разом з матеріалами позовної заяви) - рек. з повід.