ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1096/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грица Ю.І.,

секретар судового засідання Максимів Н.Б.,

від позивача: ОСОБА_1 - головний юрисконсульт відділу позовної роботи управління юридичного забезпечення Департаменту юридичного забезпечення та роботи з контрагентами (довіреність №84/17 від 27.12.2017),

від відповідача: представники не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116)

до відповідача: Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (вул. Б.Хмельницького, 59А, м. Івано-Франківськ, 76007)

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" звернулася до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" про стягнення коштів в сумі 1 056 592,75 грн., з яких: сума основного боргу - 823502,46 грн., пеня - 94811,05 грн., штраф - 66999,87 грн., інфляційні втрати - 56950,30 грн., три проценти річних - 14329,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог заявник посилається на те, що в порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості, укладеного між сторонами, відповідачем не виконано свої зобов'язання та кошти не сплачено, в зв'язку з чим і виникла вказана вище заборгованість.

Ухвалою суду від 27.11.2017 порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 12.12.2017. За наслідками судового засідання 12.12.2017, у зв'язку із неявкою представників сторін, відкладено розгляд справи на 23.01.2018. Ухвалою суду від 23.01.2018 ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та відкладено підготовче засідання на 08.02.2018.

07.02.2018 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№2163/18 від 07.02.2018) з додатками, в якому ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" не визнає позовних вимог та зазначає, що заборгованість виникла не його вини, посилаючись на існуючу дебіторську заборгованість перед ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго". При цьому, здійснивши контррозрахунок, просить відмовити в позові в частині стягнення трьох процентів річних в сумі 80,46 грн. та 920,88 грн. пені. Крім того, посилаючись на те, що розмір пені великий, збитків позивачу не спричинено у зв'язку з несвоєчасною сплатою боргу, відповідач просить зменшити розмір пені та штрафу на 80%, а також зменшити розмір судового збору згідно задоволених вимог.

Ухвалою суду від 08.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.02.2018.

19.02.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№ 2819/18 від 19.02.2018) з додатками, в якому позивачем наведене свою точку зору з обґрунтуванням щодо дати виникнення боргу, в свою чергу заперечуючи проти поданого позивачем контррозрахунку. Крім того, зазначено те, що штраф та пеня нараховані на суму основного боргу, яка загалом є значно більшою, ніж загальна сума заявленої до стягнення неустойки, а тому відсутні умови для зменшення розміру неустойки, заявленої до стягнення у даній справі.

За наслідками судового засідання 23.02.2018, у зв'язку із неявкою представників сторін, відкладено розгляд справи в судовому засіданні на 16.03.2018. Проте, 16.03.2018 судове засідання не відбулося у зв'язку із перебуванням судді Грици Ю.І. у відпустці. Ухвалою суду від 19.03.2018 призначено розгляд справи в судовому засіданні на 30.03.2018. За результатами судового засідання 30.03.2018 розгляд справи відкладено на 26.04.2018.

В судовому засіданні 26.04.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив суд позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання 26.04.2018 не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Слід зазначити те, що представник відповідача була присутня в судових засіданнях 08.02.2018 та 30.03.2018, свої заперечення суду виклала, відзив на позовну заяву відповідачем подано.

Ухвали суду по даній справі, в тому числі, і ухвалу суду від 30.03.2018 надіслано відповідачу за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві та зазначеною самим же відповідачем у відзиві та інших клопотаннях, крім того відділенням поштового зв'язку суду не повернуто.

Таким чином, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце судового розгляду справи, а також йому було надано термін та можливість для забезпечення участі у судовому засідання свого уповноваженого представника.

Приписами статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Враховуючи те, що відповідач своїм законним правом не скористався та не забезпечив явку свого уповноваженого представника в судове засідання, причин про неможливість його неприбуття не повідомив, судом розглянуто справу без його участі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне:

28.05.2017 між ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (позивач, кредитор) та ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (відповідач, боржник) укладено договір про реструктуризацію заборгованості №14/12-114 (надалі договір).

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі Договору виникли зобов'язальні відносини.

За змістом п. 1.1 вказаного договору сторони домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу, що виник у боржника перед кредитором за договором поставки природного газу від 14.10.2010 №06/10-1054-БО-15.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що загальна сума основного боргу, що підлягає реструктуризації відповідно до п.1.1 цього договору складає 21671117,03 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору боржник зобов'язується сплатити у повному обсязі суму основного боргу, вказану у п. 2.1 цього договору шляхом сплати зобов'язання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості (надалі - графік), зазначеного у цьому пункті. Грошові кошти по платежах поточного місяця згідно з графіком повинні надходити від боржника на рахунок кредитора у сумі, визначеній цим графіком, не пізніше останнього числа місяця, в якому платіж підлягає виконанню.

28.02.2017 сторонами укладено додаткову угоду №1 до вищевказаного договору. Відповідно до умов додаткової угоди сторонами змінено графік погашення заборгованості, передбачений у п. 2.2 договору, погоджено та викладено його в іншій редакції. Крім того, згідно додатковою угодою змінено п. 5.1 договору, зокрема, змінено термін дії договору з 30.04.2032 на 31.03.2027. Умовами даної додаткової угоди встановлено, що дана угода діє протягом строку дії договору і є невід'ємною частиною договору №14/12-114 від 28.05.2012. При цьому, пунктом 2 додаткової угоди встановлено, що решта умов договору залишаються незмінними і обов'язковими для виконання сторонами.

Слід зазначити, що згідно п. 2.3 договору зобов'язання боржника по сплаті чергового платежу вважаються виконаними за умови надходження на рахунок кредитора грошових коштів в термін та сумі, встановлених у п.2.2 цього договору на відповідний місяць .

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться в ст.ст.179, 193 ГК України.

Однак, як випливає з пояснень представника позивача, наданих в судових засіданнях, відповідачем порушено умови зобов'язання та суму, згідно з графіком не сплачено, в зв'язку з чим виникла заборгованість.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До матеріалів справи позивачем долучено розрахунок суми простроченого платежу, який станом на 01.11.2017 становить 823502,46 грн.

Як вбачається з позовних вимог, ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" заявлено до стягнення ще пеню - 94811,05 грн., штраф - 66999,87 грн., інфляційні втрати - 56950,30 грн. та три проценти річних - 14329,07 грн.

Відповідно до п.3.1 договору за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до цього договору та чинного законодавства України.

Згідно з п. 3.4 договору за прострочення виконання зобов'язань вказаних у п.2.2 цього договору боржник зобов'язується сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплатити штраф в розмірі 7% (сім відсотків) від суми простроченого платежу.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

З приводу розрахунку позовних вимог ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" подано відзив на позовну заяву. Зокрема, відповідач посилається на те, що в деяких місяцях позивачем здійснено розрахунок помилково включно з останнім днем допустимим для здійснення оплати. В обґрунтування своїх доводів відповідачем наведено свій контррозрахунок трьох процентів річних та пені.

В свою чергу ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" у поданій відповіді на відзив заперечує проти поданого відзиву та контррозрахунку відповідача та обґрунтовує свої заперечення умовами договору.

Слід зазначити, що статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Так, дійсно, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 передбачено наступне: якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що боржник зобов'язався сплатити у повному обсязі суму основного боргу, вказану у п. 2.1 цього договору шляхом сплати зобов'язання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості (надалі - графік), зазначеного у цьому пункті. Грошові кошти по платежах поточного місяця згідно з графіком повинні надходити від боржника на рахунок кредитора у сумі, визначеній цим графіком, не пізніше останнього числа місяця, в якому платіж підлягає виконанню.

Умовами графіку погашення заборгованості визначено, що платіж повинен бути здійснений у строк "ДО" зазначеної у цьому графіку відповідної календарної дати.

Отже, всі платежі відповідачу слід було здійснювати "ДО" відповідної календарної дати, встановленої графіком по кожному місяцю зокрема.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо сплати коштів за графіком, в зв'язку з чим виникла заборгованість, а тому посилання відповідача в даній частині судом до уваги не приймається.

У своєму відзиві відповідач просить суд зменшити розмір пені та штрафу на 80%, посилаючись на те, що розмір пені значно великий.

Слід зазначити, що одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

При цьому, слід зазначити, що чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Слід зазначити, що сторони по справі при укладенні договору добровільно погодили всі істотні умови правочину, скріпили договір підписами та печатками.

Згідно ч. 3 ст. 551 ГПК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, приписами ст. 549 встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З матеріалів справи випливає, що штраф та пеню нараховано на суму основного боргу, яка загалом є значно більшою, ніж загальна сума заявленої до стягнення неустойки.

Таким чином, у суду відсутні правові підстави для зменшення розміру пені та штрафу на 80%, відповідно і судового збору, а тому посилання відповідача з цього приводу є безпідставними та не заслуговують на увагу.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 123, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Стягнути з Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (вул. Б.Хмельницького, 59А, м. Івано-Франківськ, 76007, код 03346058) на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, код 31301827) кошти в сумі 1 056 592,75 грн. (один мільйон п'ятдесят шість тисяч п'ятсот дев'яносто дві гривні сімдесят п'ять копійок), з яких: сума основного боргу - 823502,46 грн. (вісімсот двадцять три тисячі п'ятсот дві гривні сорок шість копійок), пеня - 94811,05 грн. (дев'яносто чотири тисячі вісімсот одинадцять гривень п'ять копійок), штраф - 66999,87 грн. (шістдесят шість тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять гривень вісімдесят сім копійок), інфляційні втрати - 56950,30 грн. (п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот п'ятдесят гривень тридцять копійок), три проценти річних - 14329,07 грн. (чотирнадцять тисяч триста двадцять дев'ять гривень сім копійок), а також судового збору 15848,89 грн. (п'ятнадцять тисяч вісімсот сорок вісім гривень вісімдесят дев'ять копійок).

Суддя Грица Ю.І.

Повне судове рішення складено 15.05.2018.