ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року Справа № 923/231/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А. при секретарі Фінаровій О.Л. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код: 20077720

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз», місцезнаходження: 73025, м. Херсон, вул. Петренка, 18, ідентифікаційний код: 39500143

про стягнення 32789,53 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю № 14-65 від 14.04.2017 року

від відповідача не прибув.

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі Позивач) звернулося з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» (далі Відповідач) заборгованості у розмірі 32789,53 грн., з яких: 29616,35 грн. пеня, 3173,18 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги, на підставі ст. 193, 216, 230,231 ГК України, ст. ст. 525, 526, 530, 549, 611, 625, 655 ЦК України обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобовязань зі своєчасної оплати газу, переданого Позивачем на підставі договору на купівлю-продажу природного газу № 17-126-Б від 20.01.2017 року.

Провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду Херсонської області від 03.04.2018 року. Розгляд справи, на підставі ст. ст. 12, 247 ГПК України, здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Справу розглянуто в судовому засіданні 03.05.2018 року, в межах строку, визначеного ст. 248 ГПК України.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги з підстав, що зазначені у позові, підтримав та просив позов задовольнити, стягнувши з Відповідача на їх користь 29616,35 грн. пені та 3173,18 грн. 3 % річних за прострочення виконання зобовязань з оплати природного газу, поставленого за договором купівлі-продажу природного газу № 17-126-Б від 20.01.2017 року. Також, просив стягнути з Відповідача сплачений ними при подачі позову судовий збір у розмірі 1762 грн.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою про отримання повноважним представником Відповідача ухвали про відкриття провадження від 03.04.2018 року - 05.04.2018 року, у звязку із чим справа, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, була розглянута за відсутності Відповідача.

Разом з тим, 18.04.2018 року Відповідачем до суду наданий відзив на позовну заяву, який, у звязку із неявкою в судове засідання представника Відповідача, був оголошений головуючим по справі. У відзиві Відповідач зазначив, що позовні вимоги ними не визнаються та заявив клопотання про зменшення розміру пені до 1 грн. та відмову у задоволенні вимог в частині стягнення 3 % річних та судового збору. В обґрунтування наведених доводів Відповідач посилається на відсутність вини ТОВ «Херсонрегіонгаз» у простроченні виконання зобовязань із оплати поставленого газу, оскільки поставка газу здійснювалась для потреб державних установ, факт затримки мав місце через несвоєчасне виділення державних дотаційних коштів на покриття повної вартості придбаного газу. У відзиві також наголосив, що прострочення із розрахунку за поставлений газ було не систематичним, а допущено лише у певні періоди і на незначний термін, та на момент предявлення позову здійснено повний розрахунок за договором. Зазначає, що Позивачем не наведені докази на підтвердження понесення ним збитків через несвоєчасне виконання ТОВ «Херсонрегіонгаз» зобовязань з оплати газу, не надано доказів на підтвердження того, що Позивачем постачався імпортний газ за зовнішньоекономічними контрактами, якими встановлені строки розрахунків за поставлений газ, а також передбачені санкції за порушення встановлених строків. Не доведення цих обставин, на думку Відповідача, є підставою для зменшення судом розміру пені та для відмови у стягненні 3 % річних.

В обґрунтування доводів, наведених у відзиві Відповідачем надано довідку №180417/Ю/01 від 17.04.2018 року про борги установ та організацій, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів перед ТОВ «Херсонрегіоназ» за отриманий газ.

Представник Позивача висловив заперечення проти заяви Відповідача про зменшення розміру неустойки, вказавши, що останнім належним чином не обґрунтовано наявність підстав для застосування судом зменшення пені, не надано доказів на підтвердження неспіврозмірності неустойки наслідкам порушення зобов'язання.

В судовому засіданні 03.05.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про дату підготовки повного судового рішення, розяснено процедуру оскарження рішення.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

20.01.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» (Покупець) укладено договір на купівлю-продаж природного газу № 17-126-Б (далі Договір) (а.с. 14-18).

За умовами п.п. 1.1., 1.2. Договору, продавець зобовязався передати у власність покупця у 2017 році природний газ, а покупець зобовязався прийняти та оплатити газ на умовах договору. Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів.

Пунктом 2.1. Договору сторони визначили, що продавець передає покупцю у період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року газ в загальному обсязі 15625,000 тис. куб.м, з розбивкою про обсяги поставки по місяцях. Відповідно до п. 2.11. Договору, обсяги газу, що планується передати за цим Договором можуть змінюватися за ініціативою покупця, шляхом підписання додаткової угоди.

Положеннями п. 3.1. Договору сторонами узгоджено, що продавець передає покупцеві імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, що ввезений Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» на митну територію України) у віртуальній точці в газотранспортній системі, в якій здійснюється передача природного газу. Право власності на природний газ переходить від продавця до покупця після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ покупець несе всі ризики і бере на себе відповідальність, повязану з правом власності на природний газ.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 6-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акту приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець, не пізніше 13-го числа місяця наступного за місяцем продажу газу, зобовязується повернути покупцеві один примірник оригіналу акту підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою. У разі не підписання продавцем акту приймання-передачі газу, продавець письмово повідомляє покупця про причини не підписання акту. У разі, якщо покупець до 15 числа наступного за місяцем поставки газу не надає продавцю акти приймання-передачі природного газу, такі дії (бездіяльність) з боку покупця вважаються односторонньою відмовою покупця від поставки природного газу за цим договором за відповідний розрахунковий період. При цьому покупець не має право заперечувати проти не поставки продавцем природного газу на його користь за цим договором за відповідний розрахунковий період (п. 3.3 Договору).

Пунктом 5.2. Договору визначено, що ціна за 1000 куб.м газу з 01 січня 2017 року становить 6979,00 грн. без урахування ПДВ, тарифів на транспортування та розподіл природного газу. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 6979,00 грн., крім того ПДВ (20%) 1395,80 грн., всього з ПДВ 8374,80 грн.

Відповідно до п. 5.4. Договору, загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

У п. 6.1. Договору сторони узгодили, що оплата планових обсягів газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем реалізації газу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01.01.2017 року до 31.01.2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1 Договору).

Додатковими угодами № 1 від 14.02.2017 року (а.с. 19), № 2 від 20.03.2017 року (а.с. 20), № 3 від 24.03.2017 року (а.с. 21), № 4 від 27.03.2017 року (а.с. 22), № 5 від 28.04.2017 року (а.с. 23), № 6 від 07.06.2017 року (а.с. 24), № 7 від 27.06.2017 року (а.с. 25), № 8 від 28.07.2017 року (а.с. 26), № 9 від 28.08.2017 року (а.с. 27), № 10 від 10.10.2017 року (а.с. 28), № 11 від 10.11.2017 року (а.с. 29), № 12 від 30.11.2017 року (а.с. 30) сторонами вносилися зміни до умов договору, в частині визначенні ціни та обсягів поставки газу

Шляхом внесення змін до п. 5.2. Договору, сторонами узгоджені наступні ціни на газ:

- Додатковою угодою № 1 від 14.02.2017 року, визначено, що з 01.02.2017 р. ціна за 1000 куб. м газу, з урахуванням ПДВ-20 % становить 10141,20 грн.;

- Додатковою угодою № 2 від 20.03.2017 року, визначено, що з 01.03.2017 р. ціна за 1000 куб. м газу, з урахуванням ПДВ-20 % становить 9439,20 грн.;

- Додатковою угодою № 4 від 27.03.2017 року, визначено, що з 01.04.2017 р. ціна за 1000 куб. м газу, з урахуванням ПДВ -20 % становить 8516,40 грн.;

- Додатковою угодою № 5 від 28.04.2017 року, визначено, що з 01.05.2017 р. ціна за 1000 куб. м газу, з урахуванням ПДВ -20 % становить 8282,40 грн.;

- Додатковою угодою № 6 від 07.06.2017 року, визначено, що з 01.06.2017 р. ціна за 1000 куб. м газу, з урахуванням ПДВ -20 % становить 8250,00 грн.;

- Додатковою угодою № 7 від 27.06.2017 року, визначено, що з 01.07.2017 р. ціна за 1000 куб. м газу, з урахуванням ПДВ -20 % становить 8008,80 грн.;

- Додатковою угодою № 8 від 28.07.2017 року, визначено, що з 01.08.2017 р. ціна за 1000 куб. м газу, з урахуванням ПДВ -20 % становить 8230,80 грн.;

- Додатковою угодою № 9 від 28.08.2017 року, визначено, що з 01.09.2017 р. ціна за 1000 куб. м газу, з урахуванням ПДВ -20 % становить 8749,20 грн.;

- Додатковою угодою № 10 від 10.10.2017 року, визначено, що з 01.10.2017 р. ціна за 1000 куб. м газу, з урахуванням ПДВ -20 % становить 9016,80 грн.;

- Додатковою угодою № 11 від 10.11.2017 року, визначено, що з 01.11.2017 р. ціна за 1000 куб. м газу, з урахуванням ПДВ -20 % становить 9692,40 грн.;

- Додатковою угодою № 12 від 30.11.2017 року, визначено, що з 01.12.2017 р. ціна за 1000 куб. м газу, з урахуванням ПДВ -20 % становить 9918,00 грн.

В частині визначення обсягів постачання газу сторонами до п. 2.1. Договору, внесені зміни наступними додатковими угодами:

- Додатковою угодою № 3 від 24.03.2017 року сторони узгодили, що продавець передає покупцю у період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року газ в обсязі 14125,739 тис. куб.м., з розподілом по місяцях;

- Додатковою угодою № 10 від 10.10.2017 року сторони узгодили, що продавець передає покупцю у період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року газ в обсязі 11327,065 тис. куб.м., з розподілом по місяцях.

На виконання умов Договору та Додаткових угод до нього, Позивач протягом січня 2017 року - грудня 2017 року поставив, а Відповідач прийняв природний газ на загальну суму 46785308,61 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін актами приймання-передачі природного газу: актом приймання-передачі від 31.01.2017 року (а.с. 31), актом приймання-передачі від 28.02.2017 року (а.с. 32), актом приймання-передачі від 31.07.2017 року (а.с. 33), та не заперечується Відповідачем.

Відповідач за поставлений Позивачем газ розрахувався, що підтверджується сальдо по підприємству ПАТ «Херсонрегіонгаз» за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року (а.с. 34) та операціями по підприємству ПАТ «Херсонрегіонгаз» за період з 01.01.2017 року по 31.01.2018 року (а.с.35-36).

Разом з тим, розрахунок за природний газ, поставлений Позивачем у січні 2017 року, лютому 2017 року, Відповідач здійснив з порушенням строків, узгоджених у Договорів, в результаті чого за прострочення оплати газу Позивачем були нараховані та заявлені до стягнення пеня у розмірі 29616,35 грн. та 3 % річних у розмірі 3173,18 грн.

Неналежне виконання Відповідачем зобов'язань за Договором щодо оплати вартості отриманого природного газу у строки, обумовлені договором стали підставою для звернення до суду із зазначеним позовом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши в сукупності надані докази, суд зазначає, що Відповідачем порушено строки розрахунку за природний газ, переданий у січні та лютому 2017 року за договором купівлі-продажу природного газу № 17-126-Б від 20.01.2017 року та відповідно до умов, визначених у додаткових угодах. Відповідачем факт прострочення зобовязання з оплати поставленого газу у ці періоди не заперечується.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Право на нарахування пені сторони узгодили у п. 7.2. Договору, яким передбачили, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. цього Договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.2. Договору сторони узгодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

Враховуючи наведені норми права та встановлений факт прострочення виконання Відповідачем грошових зобов'язань з оплати природного газу, поставленого у січні, лютому 2017 року, суд, перевіривши розрахунок суми пені, здійснений Позивачем, відповідно до періодів виникнення та оплати заборгованості, передбачених договором, а саме заборгованість за січень 2017 року - період з 15.02.2017 року по 21.02.2017 року, заборгованість за лютий 2017 року - період з 15.03.2017 року по 21.03.2017 року, визнає їх обґрунтованими у заявленій сумі - 29616,35 грн.

Вирішуючи клопотання Відповідача про зменшення розміру неустойки, розглянувши доводи, наведені Відповідачем у відзиві, та заперечення проголошені Позивачем в судовому засіданні, суд зазначає про наявність підстав та зменшує розмір неустойки на 50 % - до 14808,18 грн.

Так, суд врахував, що предметом діяльності підприємства відповідача є торгівля газом через місцеві локальні трубопроводи. Відповідач має спеціальний статус згідно із «Положенням про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015 р., № 187 від 22.03.2017 року, на якого покладено спеціальні обовязки щодо постачання природного газу бюджетним установам та організаціям, промисловим підприємствам, комунально-побутовим споживачам, релігійним організаціям. Заборгованість цих організацій за зобовязаннями з оплати переданого Відповідачем газу підтверджується довідкою № 180417/Ю/01 від 17.04.2018 року (а.с. 49).

Також, судом до уваги взято те, що прострочення оплати Відповідачем за поставлений газ є не систематичним і відбулось лише у деякі періоди через несвоєчасне виділення державних дотаційних коштів на покриття повної вартості придбаного Відповідачем газу. Зобовязання за договором купівлі-продажу виконано Відповідачем у повному обсязі.

Хоча Позивачем здійснювалася поставка імпортного газу, що передбачено умовами договору, проте доказів на підтвердження понесених Позивачем збитків чи додаткових витрат через прострочення оплати контрагентам суду не надано.

Судом не прийнято до уваги доводи Позивача про необґрунтованість вимог Відповідача про зменшення розміру пені, оскільки суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та розмір, до якого вона підлягає зменшенню.

Зокрема, судом оцінюються обставини виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь у правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов'язані з кредитором договірними відносинами.

Якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 3, ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов'язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Інститут зменшення неустойки судом поряд із вимогою кредитора про сплату відсотків річних є ефективними механізмами забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов'язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 25.01.2018 року у справі № 911/3165/16.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, можуть бути покладені додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 ЦК України.

Порушення Відповідачем умов, укладеного із Позивачем договору, щодо своєчасного розрахунку за поставлений природний газ підтверджено матеріалами справи, а відтак, вимоги про стягнення з Відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання є правомірними та обґрунтованими.

Перевіривши розрахунок суми 3 % річних за визначений позивачем період - з 15.02.2017 р. по 21.02.2017 р. за зобовязаннями січня 2017 р. та з 15.03.2017 року по 21.03.2017 р. за зобовязаннями лютого 2017 р., суд задовольняє цю вимогу у заявленій сумі - 3173,18 грн.

При цьому, суд зазначає про безпідставність вимог Відповідача в частині відмови у стягненні 3 % річних, оскільки нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, і, враховуючи встановлення факту прострочення Відповідачем виконання грошового зобовязання, вимоги про стягнення 3 % річних є правомірними.

Порядок розподілу судових витрат передбачений у ст. 129 ГПК України. За відсутності обставин, передбачених ч. 9 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам. При зверненні до суду Позивачем сплачено 1762 грн. судового збору Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 966,26 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» (73025, м. Херсон, вул. Петренка, 18, ідентифікаційний код: 39500143) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код: 20077720) 17981,35 грн., з яких: пеня 14808,18 грн. та 3 % річних 3173,18 грн., а також судовий збір у розмірі 966,26 грн.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням по справі законної сили.

5. Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Дата складення повного рішення 08.05.2018 року.

Суддя Т.А. Остапенко