ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/7240/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О.О. Мамалуй - головуючий, О.М. Баранець, І.В. Ткач

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Південний гірничо - збагачувальний комбінат"

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.11.2017р.

у складі колегії суддів: І.Л. Кузнецова - головуючий, О.Г. Іванов, І.М. Подобєд

та на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017р.

суддя: Ю.В. Фещенко

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

про стягнення 21 620,04 коп. плати за користування вагонами та 1 727,64 грн. збору за зберігання вантажу

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - ПАТ "Українська залізниця", позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", відповідач) плати за користування вагонами в сумі 21 620,04 грн. та збір за зберігання вантажу в розмірі 1 727,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано наказами № 157 від 16.01.2017р., № 163 від 17.01.2017р. та № 164 від 17.01.2017р., відповідно до яких вагони відповідача затримано через зайнятість колій станції призначення Кривий Ріг, у зв'язку з несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на адресу одержувача. За цим фактом станцією затримки у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами було складено акти загальної форми ГУ-23. За весь час затримки вагонів на підходах до станції Кривий Ріг з вини вантажовласника нараховано плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу за відомостями форми ГУ-46 та накопичувальними картками форми ФДУ-92.

2. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017р. у справі №904/7240/17, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.11.2017р., задоволено позовні вимоги ПАТ "Українська залізниця", присуджено до стягнення з ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ПАТ "Українська залізниця" 21 620,04грн. плати за користування вагонами та 1 727,64грн. збору за зберігання вантажу.

Судові рішення мотивовані наданням позивачем належних доказів на підтвердження того, що затримка вагонів на станції Кривий Ріг відбулася з вини ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", у зв'язку з неприйняттям останнім вагонів та несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, який прибув на його адресу, що призвело до скупченості вагонів на станції призначення.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, звернулося з касаційною скаргою, в якій просить суд касаційної інстанції скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.11.2017р. у справі №904/7240/17, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Скарга мотивована тим, що позивач не довів наявність вини відповідача у затримці вагонів; докази, що відповідач відмовлявся приймати вагони, в матеріалах справи відсутні, навпаки існують довідки про те, що колії на ст. Допоміжна були вільні і відповідач готовий був прийняти затримані вагони.

Також відповідач вказує на те, що підходами до станції Кривий Ріг є станції Кривий Ріг Західний і Кривий Ріг Головний.

Крім того відповідач зазначає, що стягнення плати за користування вагонами та їх збереження це дії, які не можуть співпадати у часі і одне виключає інше.

4. Позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Українська залізниця" просить залишити судові рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Позивач вказує на те, що затримка вагонів на станції Кривий Ріг відбулася з вини ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", у зв'язку з неприйняттям останнім вагонів та несвоєчасним вивільненням колій від вантажу.

Також позивач зазначає, що станції Кривий Ріг Головний та Кривий Ріг Західний є фактично станціями примикання з обох сторін до станції Кривий Ріг.

Крім того позивач наголошує на тому, що на залізниці не передбачено безоплатного зберігання вагонів на коліях станцій.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

28 листопада 2013 року ДП "Придніпровська залізниця" (залізниця), (правонаступником є ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця") та ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (Власник колії) (організаційно-правову форму змінено на ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат") укладено договір №ПР/М-13-2/111387/НЮдч/ 2013/у/ТО/1466 про експлуатацію залізничної під'їзної колії ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці (далі - Договір).

Відповідно до п. 1 Договору експлуатується під'їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці спареною стрілкою №2/4 в парній горловині станції. Під'їзна колія обслуговується власним локомотивом, межею під'їзної колії є знак "Межа під'їзної колії", який встановлено біля вхідного сигналу Ч станції Допоміжна власника колії на відстані 4779 метрів від стрілки примикання.

Згідно з п. 5, п. 6 Договору передача (здача) вагонів для під'їзної колії здійснюється: -порожніх вагонів під навантаження через інтервал часу - 1,5 год.; - маршрутів, завантажених аглорудою, через інтервал часу - 5,0 год.; - маршрутів, завантажених вапняком, через інтервал часу - 4,5 год.; - передача розбірних поїздів - за повідомленнями. Повідомлення про подачу вагонів на під'їзну колію передаються старшим прийомоздавальником станції Кривий Ріг по телефону оператору диспетчера зовнішнього транспорту УЗТ не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичного подавання вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2. Вагони для під'їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну з приймально-здавальних колій станції Допоміжна. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії. Здавання вагонів провадиться на одній з приймально-здавальних колій станції Допоміжна.

П. 8 Договору передбачено, що про готовність вагонів до забирання диспетчер цеху зовнішнього транспорту УЗТ по прямому телефонному зв'язку повідомляє старшого прийомоздавальника або маневрового диспетчера станції Кривий Ріг, повідомлення передається не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичної здачі вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2.

У п. 11 Договору сторонами узгоджено, що час перебування вагонів на під'їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

Згідно з ч. 2, ч. 3 п. 15 Договору власник колії сплачує залізниці: - за користування вагонами згідно з Правилами перевезення вантажів залізничним транспортом України; - за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) згідно з Правилами зберігання вантажів.

П. 20 Договору передбачено, що договір укладається терміном на 1 рік з 11.12.2013р. до 10.12.2014р. включно.

Додатковою угодою №6 від 18.08.2014р. сторонами п. 20 Договору викладено в новій редакції: "Цей договір укладається терміном на п'ять років з 11.12.2013р. до 10.12.2018р. включно.".

Додатковою угодою №9 від 15.12.2015р. сторонами викладено в новій редакції назву договору: "Договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Кривий Ріг філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", преамбулу діючого договору в частині залізниця: "Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"", а також пункт договору "Місцезнаходження сторін та банківські реквізити": "Залізниця: публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5. Регіональна філія "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 49602, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса,108 р/р 7468 в філії Дніпропетровського обласного управління АТ"Ощадбанк" МФО305482 ".

Як встановлено судами попередніх інстанцій, у січні 2017 року залізницею було прийнято до перевезення вагони на адресу одержувача - ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" згідно з накладними, наявними в матеріалах справи. Відповідно до зазначених накладних станція та залізниця призначення - Кривий Ріг Придніпровської залізниці.

Наказом № 157 від 16.01.2017р. о 23 год. 58 хв. залізницею затримані вагони (№№ голова 65434912, хвіст 65093676 у кількості 55 вагонів; індекс поїзда 4600-451-4672 з вантажем на своїх осях) на станції Марганець через неможливість приймання їх станцією Кривий Ріг Придніпровської залізниці, у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником (відповідачем) по причині скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу .

Наказом № 163 від 17.01.2017р. о 00 год. 34 хв. затримані вагони (№№ голова 62200639, хвіст 53069308 у кількості 57 вагонів; індекс поїзда 4671-210-4672) на станції Кривий Ріг-Сортувальний через неможливість приймання їх станцією Кривий Ріг Придніпровської залізниці, у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником (відповідачем) по причині скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу.

Наказом № 164 від 17.01.2017р. о 00 год. 37 хв. були затримані вагони (№№ голова 55063192, хвіст 61224648 у кількості 51 вагон; індекс поїзда 4671-212-4672) на станції Кривий Ріг-Сортувальний через неможливість приймання їх станцією Кривий Ріг Придніпровської залізниці, у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником (відповідачем) по причині скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу.

Станціями затримки вагонів - Марганець та Кривий Ріг-Сортувальний у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України, складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а: № 4 від 17.01.2017р., № 5 від 17.01.2017р., № 6 від 16.01.2017р.

Відповідно до акта про затримку вагонів форми ГУ-23а № 6 від 16.01.2017р. затримані вагони, що прибули поїздом № 2711 - 16.01.2017р. о 10 год. 06 хв. відправлені поїздом № 2711 - 18.01.2017р. о 23 год. 45 хв.

Згідно з актом про затримку вагонів форми ГУ-23а № 4 від 17.01.2017р. затримані вагони, що прибули поїздом № 3501 - 16.01.2017р. о 01 год. 08 хв., відправлені поїздом № 3551 - 17.01.2017р. о 13 год. 55 хв.

Відповідно до акта про затримку вагонів форми ГУ-23а № 5 від 17.01.2017р. затримані вагони, що прибули поїздом № 3501 - 16.01.2017р. о 10 год. 43 хв., відправлені поїздом № 3557 - 18.01.2017р. о 05 год. 30 хв.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, відповідно до пункту 8 Правил користування вагонами та контейнерами сторонами складені акти загальної форми ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника - ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" щодо затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", із зазначенням початку затримки вагонів та часу закінчення затримки вагонів.

Судами встановлено, що позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати вагони на під'їзну колію відповідача, щодо яких складено вищевказані акти загальної форми.

За весь час затримки вагонів на підходах до станції Кривий Ріг з вини вантажовласника позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача плату за користування вагонами у загальній сумі 21 620,04 грн. та збір за зберігання вантажу у сумі 1 727,64 грн.

6. Норми права та мотиви, з яких виходить суд касаційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Ч. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов'язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Відповідно до ст. 3 Статуту Залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457, дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Ст. 64 Статуту передбачено, що до залізничних під'їзних колій належать колії, що з'єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і які належать підприємствам, підприємцям, організаціям та установам незалежно від форм власності, а також громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності. Під'їзні колії призначено для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування.

Ст. 71 Статуту встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Подача і забирання вагонів, а також маневрова робота на залізничних коліях, що належать підприємствам, здійснюються їх локомотивами. Якщо підприємство не має свого локомотива, подача і забирання вагонів та маневрова робота провадяться локомотивом залізниці за плату згідно з тарифом. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів). Експлуатація залізничних під'їзних колій, які мають свої локомотиви, повинна здійснюватися на основі єдиного технологічного процесу роботи під'їзної колії і станції примикання.

Відповідно до ст. 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно зі ст. 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50% зазначених розмірів плати.

Пунктами 3, 6, 8 - 10, 12 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 за № 113, передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під'їзні колії або орендовані ділянки колій. Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником). Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

Відповідно до п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість.

Згідно з п. 5, п. 8 Правил зберігання вантажів (статті 12, 46 Статуту), затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу. Збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Оскільки, як встановлено судами попередніх інстанцій, прийняті до перевезення Позивачем вагони були затримані на шляху прямування на станціях за Наказами у зв'язку зі скупченням на станції призначення вагонів, які прибули на адресу Відповідача, з причин не прийняття вагонів вантажовласником і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, тобто з вини відповідача, суди дійшли правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог і доведеність наявності у Відповідача обов'язку сплатити збір за зберігання вантажів та плату за користування вагонами.

Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду відхиляються доводи відповідача про те, що одночасне стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу є неправомірним, оскільки п. 15 Договору передбачено, що власник колії сплачує залізниці плату за користування вагонами та плату за зберігання вантажів у вагонах - у разі їх затримки з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї), згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та Правилами зберігання вантажів.

Також, Верховним Судом відхиляються доводи касаційної скарги про те, що затримка вагонів сталася не з вини відповідача, враховуючи, що на станції призначення під час затримки спірних вагонів на підходах до неї були вільні колії, оскільки судами встановлено, що спірні вагони були затримані на шляху прямування з вини відповідача у зв'язку зі скупченням на станції призначення вагонів і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, позивачем дотримано порядок дій та складено відповідні акти на засвідчення вказаних обставин відповідно до вимог чинного законодавства, а відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчасного вивільнення ним колій станції призначення від вантажу, що прибув на його адресу.

Крім того, приймання потягів визначається диспетчером з урахуванням цілої низки поточних факторів, а не тільки наявністю вільних колій на станції.

Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду відхиляються доводи стосовно станцій підходу до станції призначення, оскільки підходами до станції призначення є будь-яка залізнична станція на шляху прямування до станції призначення, на якій затримуються вагони.

7. Висновки суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для їх зміни чи скасування відсутні. Аргументи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом касаційної інстанції.

8. Судові витрати

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Південний гірничо- збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.11.2017р. у справі №904/7240/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя О. М. Баранець

Суддя І. В. Ткач