ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.05.2018р. Справа №905/214/18

за позовом ОСОБА_1 підприємства "Компанія "Вода Донбасу", м.Маріуполь в особі

Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства

КП "Компанія "Вода Донбасу", м.Добропілля

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Добро" Добропільської міської ради, м.Добропілля

про врегулювання розбіжностей при укладенні додаткової угоди №1 до договору

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

В засіданні суду оголошувалась

перерва з 04.05. по 16.05.2018р.

СУТЬ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу", м.Маріуполь в особі Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства КП "Компанія "Вода Донбасу", м.Добропілля, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 підприємства "Добро" Добропільської міської ради, м.Добропілля, про врегулювання розбіжностей при укладенні додаткової угоди №1 до договору.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на необхідність викладення умов п.3.4 договору №162 від 01.01.2017р. в запропонованій ним редакції, враховуючи норми Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства житлово-комунального господарства України №19 від 27.06.2008р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 16.02.2018р. №119 проти заявлених позовних вимог заперечив у повному обсязі, наполягаючи на викладенні спірного п.3.4 договору №162 від 01.01.2017р. в запропонованій ним редакції.

15.03.2018р. від позивача до суду надійшли заперечення на відзив на позовну заяву №399 від 14.03.208р., в яких позивач підтримав заявлені позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ч.1 ст.67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

За приписами п.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ст.181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, згідно із ст.181 Господарського кодексу України у разі згоди з його умовами оформляє договір і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Як встановлено, 01.01.2017р. між сторонами підписано договір №162 на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, за умовами якого позивач (виробник) подає по своїм мережам воду питну до місця підключення водопровідного вводу споживача до мереж виробника в межах узгоджених розрахунків технічних можливостей виробника, а споживач (відповідач) оплачує послуги з централізованого питного водопостачання виробникові.

01.01.2018р. між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №162 від 01.01.2017р., якою внесено зміни до договору та викладено, зокрема п.3.4. у новій редакції.

Згідно ч.5 статті 181 Господарського кодексу України за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі.

Згідно з відміткою відповідача на примірнику позивача додаткова угода №1 до договору №162 від 01.01.2017р. підписана відповідачем з протоколом розбіжностей.

Листом №5 від 05.01.2018р. відповідач повернув позивачу вищевказану додаткову угоду разом з відповідним протоколом розбіжностей.

Статтею 181 Господарського кодексу України передбачено, що сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивач повністю не погодився з редакцією п.3.4. додаткової угоди №1 до договору №162 від 01.01.2017р.

Таким чином, у звязку з тим, що сторони не дійшли згоди щодо викладення вищевказаного пункту, в досудовому порядку спір не врегулювали, позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про врегулювання розбіжностей при укладенні додаткової угоди №1 до договору №162 від 01.01.2017р. шляхом викладення п.3.4. договору в редакції позивача.

За змістом статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

За приписами п.7 ст.179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним Кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що укладення господарського договору є обовязковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обовязком для субєкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обовязковості укладення договору для певних категорій субєктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору (ч.3 ст.184 ГК України).

Як встановлено, суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо врегулювання переддоговірного спору щодо укладання спірних пунктів договору на послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення.

Відповідно до пункту 2.1 Правил №190, договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до законів України "Про питну воду та питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно ст.19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням та/або централізованим водовідведенням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення; об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та/або централізованого водовідведення водовідведення на підставі укладених ними договорів;власниками будинків, що перебувають у приватній власності. Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання та/або водовідведення або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Тобто, укладання спірного договору є обов`язковим для сторін в силу закону.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 6 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" визначено, що державна політика у сфері питної води та питного водопостачання будується на принципах державного управління і регулювання відносин у сфері питної води та питного водопостачання, додержання єдиних правил, норм і стандартів усіма суб'єктами відносин у сфері питної води та питного водопостачання.

Згідно зі статтею 19 вказаного Закону укладення договору між підприємством водопостачання та споживачем на надання послуг з водопостачання є обов'язковим. Порядок надання споживачам послуг з питного водопостачання встановлюється центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

За приписом ст.20 Закону "Про питну воду та питне водопостачання", істотними умовами договору про надання послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення є: режим надання послуг; обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання; порядок надання послуг з водовідведення; розмір та порядок оплати послуг централізованого водопостачання і водовідведення; права та обов'язки сторін договору; відповідальність сторін договору. У договорі про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення повинні бути зроблені посилання на нормативні документи, на підставі яких здійснюватиметься питне водопостачання та/або водовідведення.

Наказом Міністерства житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190 затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (Правила № 190), які визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України.

Відповідно до пункту 5.1 Правил №190 користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

Пунктом 3.1 Правил №190 передбачено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Відповідно до п.3.14 Правил №190 у разі відсутності у споживача засобів обліку на каналізаційних випусках кількість стічних вод визначається за кількістю води, що надходить з мереж централізованого водопостачання та з інших джерел.

За приписом п.1.4 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України стічні води підприємств - усі види стічних вод, що утворилися внаслідок їхньої діяльності після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання тощо), а також поверхневі та дощові води з території Підприємства (з урахуванням субабонентів).

Як встановлено, посилаючись на вищезазначені положення нормативно-правового акту, позивач вважає, що відповідач повинен сплачувати всі стічні води, які потрапили від нього до мереж КП Компанія Вода Донбасу, а розрахунок обсягу стічних вод є істотною умовою договору.

Відтак, за твердженням позивача, у звязку з відсутністю приладу обліку стічних вод у відповідача розрахунок обєму поверхневих стічних вод повинен здійснюватись на підставі та згідно методики встановленої п.4.10-4.13 Правил №190, п.9.3 Правил приймання стічних вод у комунальні та відомчі системи каналізації міст Добропілля, Білецьке, Білозерське та селища Новодонецьке, затверджених рішенням Добропілської міської ради» 2012р. із внесеними змінами від 12.09.2012р.

За висновками суду, запропонований позивачем порядок розрахунків обємів поверхневих стічних вод в спірному пункті 3.4. додаткової угоди №1 від 01.01.2018р. до договору №162 від 01.01.2017р. не може застосовуватися у відносинах, які виникають між сторонами даного позову за договором №162 від 01.01.2017р. з наступних підстав.

Як встановлено вище, питання, повязані з обліком, в тому числі прийнятих стоків, регулюються розділом V Правил №190, який має назву Система обліку водопостачання та водовідведення.

Так, вказані пункти 4.10. 4.13. Правил №190 знаходяться у розділі IV Правил Приєднання обєктів до систем централізованого питного водопостачання та водовідведення, який регулює питання, повязані з приєднанням споживачів (замовників) до систем централізованого водопостачання та водовідведення.

Для приєднанням до систем централізованого водопостачання та водовідведення замовнику таких послуг надаються технічні умови (абз.1 п.4.1. Правил №190).

Виробник послуг з централізованого водопостачання та водовідведення видає замовнику технічні умови з урахуванням потужностей споруд та пропускної спроможності мереж систем централізованого водопостачання та водовідведення, із зазначенням умов для проектування вводу: місця приєднання, місця розташування водомірного вузла, умов для влаштування проміжного резервуара і насосів - підвищувачів тиску (абз.7 п.4.1. вказаних Правил).

За результатами аналізу розділу IV вказаних Правил вбачається що пункти 4.10. 4.13. (які знаходяться у цьому розділі) визначають алгоритм визначення об'єму поверхневих стічних вод, для застосування цих даних при приєднанні споживачів до систем централізованого водопостачання та водовідведення, зокрема, для визначення потужностей споруд та пропускної спроможності мереж каналізації, що необхідно при проектуванні та будівництві відповідних обєктів.

Разом з цим, питання, повязані з обліком, в тому числі прийнятих стоків, регулюються розділом V Правил №190, який має назву Система обліку водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п.5.1 Правил №190 облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

В разі відсутності у споживача засобів обліку на каналізаційних випусках кількість стічних вод визначається за кількістю води, що надходить з мереж центрального водопостачання та з інших джерел (п.5.14 Правил №190 ).

Пунктом 5.29 Правил №190 передбачено, що у разі відсутності засобів обліку стічних вод їх облік здійснюється такими методами:

1) за допомогою засобів обліку на водозаборах;

2) за паспортною продуктивністю насосів на водозаборах;

3) за паспортним дебітом усіх свердловин та проектною потужністю поверхневого водозабору;

4) на підставі витрат води на технологічні потреби;

5) на підставі замірів кількості стічних вод, що надходять до мереж водовідведення.

Метод визначення кількості стічних вод встановлюється виробниками.

Якщо кількість стічних вод визначається одним із методів, зазначених у цьому пункті Правил, що зафіксовано договором або двостороннім актом між виробником та споживачем на обумовлений термін, то споживач протягом цього терміну може не надавати виробнику таких даних.

Як вбачається, вказана норма Правил містить вичерпний перелік способів визначення кількості стічних вод, який розширеному тлумаченню не підлягає, а відтак визначення кількості стічних вод у спосіб, запропонований позивачем в редакції п.3.4. договору, не відповідає вимогам законодавства про питну воду і питне водопостачання. (аналогічна правова позиція відносно здійснення обліку стічних вод за відсутності засобів обліку на каналізаційних випусках викладена у постановах Верховного Суду України від 29.11.2010р. у справі №9/2пд, від 29.04.2014р. у справі №905/1078/13-г, від 13.07.2016р. у справі №917/164/15).

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

За висновками суду, запропонований позивачем у спірному пункті 3.4. договору порядок розрахунку обємів поверхневих стічних вод (згідно пунктів 4.10. 4.13. Правил №190, на які йде посилання і в п.9.3 Правил приймання стічних вод у комунальні та відомчі системи каналізації міст Добропілля, Білецьке, Білозерське та селища Новодонецьке, затверджених рішенням Добропілської міської ради» 2012р. із внесеними змінами від 12.09.2012р.) не може застосовуватися у спірних відносинах, так як пункти 4.10. 4.13. Правил №190 застосовуються, як зазначено вище, при приєднанні споживачів до систем централізованого водопостачання та водовідведення, для визначення потужностей споруд та пропускної спроможності мереж каналізації, що необхідно при проектуванні та будівництві відповідних обєктів.

Крім того, за формулами, встановленими в пунктах 4.10. 4.13. Правил №190 підлягає визначенню середньорічний об'єм стічних вод, який встановлюється в тому числі за метеорологічними даними, які беруться за весь рік (hД - кількість опадів за теплий період року, мм, визначається за метеорологічними даними; hС - кількість опадів за холодний період року (загальна річна кількість снігових вод або запас води в сніжному покриві на початок сніготанення), мм, визначається за метеорологічними даними).

Як вбачається з запропонованої позивачем редакції п.3.4. договору об'єм стічних вод визначається щомісячно, проте позивачем нормативно не доведено обґрунтованість вказаних ним у спірному пункті розрахунків.

Як встановлено вище, відповідач в протоколі розбіжностей до договору №162 від 01.01.2017р. пропонує виключити всі підпункти в таблиці п. 3.4. додатковий обсяг поверхневих стічних вод.

За таких обставин, враховуючи недоведеність представленого розрахунку, а також безпідставність застосування позивачем п.п.4.10. 4.13. Правил №190 при розрахунку обємів поверхневих стічних вод, позовні вимоги про врегулювання розбіжностей при укладенні додаткової угоди №1 до договору шляхом викладення умов п.3.4 договору №162 від 01.01.2017р. в запропонованій позивачем редакції підлягають залишенню без задоволення.

Судовий збір підлягає віднесенню на позивача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 74, 76, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 підприємства "Компанія "Вода Донбасу", м.Маріуполь в особі Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства КП "Компанія "Вода Донбасу", м.Добропілля до ОСОБА_1 підприємства "Добро" Добропільської міської ради, м.Добропілля про врегулювання розбіжностей при укладенні додаткової угоди №1 до договору шляхом викладення умов п.3.4 додаткової угоди №1 договору №162 від 01.01.2017р. в редакції позивача.

Пункт 3.4 додаткової угоди №1 до договору №162 від 01.01.2017р. Погоджений розрахунковий обсяг стічних вод викласти в редакції ОСОБА_1 підприємства "Добро" Добропільської міської ради, м.Добропілля: виключити всі пункти в таблиці п.3.4 додатковий обсяг поверхневих стічних вод.

В судовому засіданні 16.05.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 16.05.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина