ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2018м. ДніпроСправа № 904/492/18
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. за участю секретаря судового засідання Тайлієвої Х.Р., розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5а; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108; ідентифікаційний код 40081237)

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1; ідентифікаційний код 24432974)

про стягнення 246 725 грн. 16 коп.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, довіреність від 26.10.2017р. №1785;

від відповідача: ОСОБА_2 - представник, довіреність від 05.03.2018р. №14-69юр.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№458/18 від 07.02.2018р.), в якій просить стягнути з відповідача - Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" 246 725 грн. 16 коп. суму недобору провізної плати, яку необхідно сплатити за перевезення порожніх вагонів відповідача відповідно до умов договору від 02.01.2008р № ПР/ДН-2-07/138/1808/НЮп "Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №904/492/18, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 13.03.2018р.

Відповідач у відзиві (вх.№9794/18 від 03.03.2018р.) на позов просить застосувати до спірних правовідносин положення чинного законодавства про наслідки спливу позовної давності про які заявлено стороною у спорі та в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що: - позивачем в обліку нарахування плати було допущено помилку, а саме застосовано невірний коефіцієнт; - позивач був повідомлений про нові тарифи на послуги відповідно до змін збірника тарифів, які відбулися 26.04.2016 року наказом Міністерства інфраструктури України № 161; - починаючи з 01.01.2017 року позивач повинен був проводити нарахування плати на підставі діючих тарифів; - строк позовної давності сплив 30.10.2017 року; - позивач у липні 2017 року знав про допущені ним порушення у нарахуванні плати за перевезення; - факт обізнаності позивача у липні 2017 року про наявність порушень у нарахуванні тарифу унеможливлює подання позову після закінчення січня 2018 року; - позивач через власну неуважність нараховував відповідачу плату за перевезення порожніх вагонів, яка відповідно до внесених змін до збірника тарифів почала відображатися, як плата за перевезення вантажу масою 10 тон; - в діях відповідача відсутня будь-яка вина, яка могла б спричинити нанесення позивачу заявлених ним збитків.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2018р. оголошено перерву у підготовчому засіданні (загальне позовне провадження) на 29.03.2018р.

Позивач у відповіді (вх.№12259/18 від 20.03.2018р.) на відзив зазначає, що: - з 01.01.2017р. плата за перевезення порожніх власних (орендованих) вагонів з додатковим обладнанням мала нараховуватись за тарифною схемою 1 Розділу ІІ "Правила застосування тарифів" Збірника тарифів, як за перевезення вантажу масою 10 тон; - відповідач дійшов хибних висновків, що відлік строку позовної давності має бути пов'язаний з датою видачі вантажу та періодом надання послуг з перевезення; - 6-місячний строк позовної давності позивачем пропущено не було; - відповідач намагається перекласти відповідальність за виникнення суми недобору на позивача, окресливши облік нарахування провізної плати зоною відповідальності останнього; - наявність або відсутність вини працівника позивача щодо невірного розрахунку тарифу на станції призначення не скасовує відповідальності відповідача у вигляді зобов'язання зі сплати належних платежів за здійснені позивачем перевезення; - відповідач жодного разу за весь час здійснених перевезень так і не звернувся до залізниці з проханням перерахувати суму провізної плати.

Позивач у доповненнях (вх.№12276/18 від 20.03.2018р.) до відповіді на відзив просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що: - спірне питання виникло не з причин невірного застосування позивачем коефіцієнту для визначення тарифу за перевезення, а внаслідок зміни порядку нарахування спірного тарифу за перевезення; - наявність або відсутність вини працівника позивача щодо невірного розрахунку тарифу на станції призначення не відміняє відповідальність відповідача зі сплати належних платежів за здійсненні позивачем перевезення; - такі платежі повинні відповідати тарифам, визначеним станом на час здійснення перевезення; - жодним нормативно-правовим документом не встановлені негативні наслідки для позивача у вигляді неможливості отримання належних платежів після видачі вантажу одержувачу, якщо недоотримання таких платежів було виявлено; - відповідальність працівники позивача несуть перед підприємством, а притягнення працівників позивача до відповідальності не впливає на отримання належних позивачу платежів від відправників чи одержувачів; - відповідач не звернувся до позивача із питанням щодо невірного нарахування позивачем провізної плати, пов'язаної із перевезенням спірних вагонів у квітні 2017 року, хоча він був добре обізнаний, що платежі, які нараховуються позивачем за перевезення вагонів повинні відповідати тарифам, визначеним станом на час здійснення цього перевезення; - відсутність регламентованого договором та законодавством строку, у який перевізник має право вимагати сплати належних за перевезення платежів, не звільняє відповідача від обов'язку оплатити надані послуги; - твердження відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності є безпідставними.

Відповідач у запереченнях (вх.№13957/18 від 29.03.2018р.) просить застосувати до спірних правовідносин положення чинного законодавства про наслідки спливу позовної давності про які заявлено стороною у спорі та в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки: - у даній справі строк позовної давності є скороченим та становить 6 місяців; - позивач помилково відраховує строк позовної давності; - позивач знав про необхідність ведення позовної роботи зі стягнення недобору ще у травні-червні 2017 року; - у відповідача відсутній обов'язок щодо контролю стягнених позивачем сум; - позивачем не доведено того, що він не міг знати про порушення свого права та наявність підстав для подання позову раніше проведення ревізії; - позивач достовірно знав про необхідність застосування нових тарифів починаючи з 01.01.2017р.

Позивач та відповідач у спільному клопотанні (вх.№13956/1 від 29.03.2018р.) просить продовжити строк розгляду підготовчого провадження для розгляду по суті на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2018р. продовжено підготовче провадження до 13.05.2018р. та відкладено підготовче засідання (загальне позовне провадження) на 26.04.2018р.

Позивач у відповіді (вх.№15914/18 від 13.04.2018р.) на заперечення зазначає, що: - Правилами видачі вантажів встановлено виключний перелік випадків, коли залізниця зобов'язана видавати вантаж з перевіркою, до яких не включено обов'язок залізниці щодо здійснення перевірки правильності зазначення найменування та коду вантажу у перевізних документах та здійснення перевірки правильності нарахування плати за перевезення вантажу; - залізниця не позбавлена права здійснити відповідну перевірку після видачі вантажу та проведення сплати спірних сум незалежно від терміну видачі вантажу станцією; - в період після закінчення строку дії договору перевезення вантажів на особливих умовах мав застосовуватися код вантажу - "693176", однак вантажовідправником при заповненні графи "23" код вантажу в перевізних документах вносився "421034", як за порожній рейковий рухомий склад; - відсутність встановлених строків, у які перевізник може вимагати сплати належних за перевезення платежів, а вантажоодержувач має здійснити кінцеві розрахунки; - невиконання вимог позивача з погодження списання спірних сум з боку відповідача після виставлення позивачем вимог від 15.11.2017 та 26.01.2018, зобов'язання не є припиненим.

Позивачем та відповідачем подана спільна письмова згода (вх.№18156/18 від 26.04.2018р.), у якій сторони погоджуються на початок розгляду справи по суті, посилаючись на частину 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі статтею 71 Статуту залізниць України взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних підїзних колій, визначаються договором; порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

02.01.2018 року між Державним підприємством "Придніпровська залізниця", правонаступником якого є позивач - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", як залізницею та Відкритим акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг", правонаступником якого є відповідач - Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг", як вантажовласником укладено договір № ПР/ДН-2-07/138/1808/НЮп про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого визначено, що предметом цього договору є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

Договір укладено строком на один рік і вступає в дію з моменту підписання його обома сторонами. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір продовжує діяти до надходження такої пропозиції зі здійсненням всіх розрахунків за виконані залізничні перевезення та надані додаткові послуги. Кожна сторона вправі розірвати цей договір до закінчення терміну його дії з попереднім повідомленням іншої сторони не менше ніж за десять діб (пункт 8.4 Договору).

Відповідно до пункту 2.1 Договору вантажовласник зобов'язується пред'являти залізниці у визначені терміни місячні плани перевезень в електронному вигляді, при цьому оригінали заявок, оформлені на бланках ГУ-12 (ГУ-12К) та заявки на подачу вагонів (контейнерів) надавати згідно Правил перевезень вантажів. Здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляється ним або прибувають на його адресу.

Згідно із пунктом 2.2 Договору залізниця зобов'язується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати від навантаження вагони (контейнери), згідно із затвердженими планами і заявками та надавати вантажовласнику додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, в тому числі за вільними тарифами, перелік яких зазначається в додатку до цього договору.

Протягом лютого 2017 року на адресу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" надходили власні вагони з додатковим обладнанням (знімним дахом). Вказані перевезення оформлені залізничними накладними: №№ 41919663, 41919713, 41919648, 41919622. 41926858, 41926817, 41926841, 41926825, 41926833, 41170580, 4199689, 41919630, 41815382, 41815507, 41815374, 41815408, 41815481, 41815366, 41814492, 41815465, 41815440, 41815473, 41919721, 41919705, 41919655, 41738337, 41738345, 41738360, 41729765, 41769498, 41738352, 41683186, 41687872, 41687823, 41687831, 41687880, 41687864, 41687849, 41687898, 41687906, 41687856, 41687815, 41744426, 41788845, 41788829, 41758723, 41758756, 41758707, 41758731, 41758715, 41758699, 41758764, 41758749, 41754300, 41754318, 41754284, 41754276, 41754292, 41773425, 41773532, 41773540, 41773581, 41773516, 41773573, 41773565, 41683160, 41683103, 41683194, 41683152, 41668328, 41668245, 41668393, 41658485, 41658469, 41658436, 41658477, 41744327, 41744483, 41744442, 41744467, 41744491, 41744475, 41755596, 41755547, 41705997, 41706029, 41781089, 41651720, 41711383, 41727553, 41727561, 41727215, 41727231, 47717459, 47780135 (а.с.46-149). Дати приймання вантажу по залізничним накладним та вагони, код платника, коди станцій відправлення та призначення, суми стягненої при відправленні провізної плати зазначено у Додатку № 1 до позовної заяви.

Відповідно до пункту 3.1 Договору розмір попередньої оплати та періодичність її внесення визначається вантажовласником, виходячи із очікуваного обсягу перевезень, додаткових послуг на підставі діючих тарифів, з урахуванням корегуючих коефіцієнтів, оголошених Укрзалізницею, та послуг за вільними тарифами. Сторони погоджують суму попереднього перерахування грошових коштів на особовий рахунок вантажовласника за дві доби до надання транспортних послуг. Розмір плати за додаткові послуги, для яких відсутні тарифні ставки, визначається за домовленістю сторін та зазначається в додатку до договору.

При відправленні станціями з платників тарифу за перевезення стягнуто провізну плату розраховану відповідно до пункту 24.1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, в редакції від 26.04.2016р., а саме: "При перевезенні порожніх власних (орендованих) вагонів з додатковим обладнанням, яке не входить до тари вагона, крім нарахованої за тарифною схемою 14 плати за перевезення власного (орендованого) вагона, стягується додаткова плата, яка нараховується за тарифною схемою 1 множенням ставки за 1 тонну (ставка понад 72,5 тонни) на розрахункову масу обладнання; якщо додаткове обладнання негабаритне, то плата за нього збільшується на 20%."

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 26.04.2016 №161 внесено зміни до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги.

При перевезенні порожніх вагонів перевізника з додатковим обладнанням (перевізним пристосуванням), маса якого не включена до маси тари вагона, крім нарахованої за тарифною схемою 14 плати за перевезення вагона, стягується додаткова плата, яка нараховується за тарифною схемою 1 множенням ставки за 1 тонну (ставка понад 72,5 тонни) на розрахункову масу обладнання (перевізного пристосування). Якщо додаткове обладнання негабаритне, то плата за нього збільшується на 20 % (пункт 24.1 Збірника, в редакції, що діє з 26.04.2016).

В свою чергу, 30.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" укладено договір №Н/436а (МО-22/147) на перевезення вантажів на особливих умовах.

Разом з тим, за додатковою угодою до договору №НЗ-1-18/89 (МО-22/57) на перевезення на особливих умовах, укладеної сторонами 22.04.2016, перевезення здійснювалось по коду СТСНВ-421034 як за порожній рейковий рухомий склад. Строк дії вказаного договору закінчився 31.12.2016р.

Згідно статті 62 Статуту залізниць України остаточні розрахунки між залізницями та одержувачами за перевезення вантажів здійснюються на станціях призначення.

Недобір провізної плати було виявлено під час ревізії, що проводилась ревізорами відділу комерційної роботи та маркетингу Криворізької дирекції залізничних перевезень Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця", про що було складено відповідний акт від 03.08.2017.

На підставі акту ревізії складено акт загальної форми № 6236 від 07.08.2017, здійснено розрахунок суми недобору провізної плати.

Позивачем 15.11.2017р. на адресу відповідача було направлено лист, у якому відповідачу було запропоновано надати дозвіл на списання зазначеної суми недобору з його особового рахунку.

Проте відповіді на вищезазначений лист відповідач не надав, вимоги листа не виконав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 26.01.2018р. повторно направив відповідачу лист-вимогу №ДНЮ-2/370 про надання дозволу на списання суми недобору провізної плати у розмірі 246 725 грн. 16 коп.

При цьому, станом на момент подачі позовної заяви позивачем відповіді на вищевказані звернення не отримано.

Позивач вважає, у зв'язку зі змінами у Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, провізна плата за перевезення за залізничними накладними (а.с.46-149) підлягає донарахуванню за рахунок одержувача в сумі 246 725 грн. 16 коп., проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань (частина 5 статті 307 Господарського кодексу України).

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, вантажобагажу визначає Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 №457.

Частиною 1 статті 57 Статуту визначено, що тарифи на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом (за винятком приміських пасажирських перевезень) встановлюються у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно статті 62 Статуту порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць. Остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення.

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 26.04.2016 № 161 внесено зміни до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, у т.ч. у пункт 24.1, який викладено в наступній редакції: "При перевезенні порожніх вагонів перевізника з додатковим обладнанням (перевізним пристосуванням), маса якого не включена до маси тари вагона, крім нарахованої за тарифною схемою 14 плати за перевезення вагона, стягується додаткова плата, яка нараховується за тарифною схемою 1 множенням ставки за 1 тонну (ставка понад 72,5 тонни) на розрахункову масу обладнання (перевізного пристосування).".

Проте, за договором перевезення на особливих умовах між позивачем та відповідачем (в редакції додаткової угоди від 22.04.2016 №НЗ-1-18/89 (МО-22/57) до Договору від 30.12.2015р.№НЗ/436а (МО-22/147) перевезення здійснювалось, як за порожні вагони із знімним обладнанням (знімним дахом). Строк дії вказаного договору закінчився 31.12.2016.

Згідно з пунктом 6 Статуту залізниць України накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь одержувача.

Належним чином оформлена залізнична накладна є угодою на перевезення вантажів залізничним транспортом, і на надання послуг по її візуванню укладення окремого договору не потрібно.

Згідно залізничних накладних, які містяться в матеріалах справи, залізницею прийнято до перевезення вантаж з зазначенням у графі 23 "код вантажу" коду "421034".

Відповідно Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів (ЄТСНВ) в період після закінчення строку дії договору мав застосовуватися код вантажу - "693176" який застосовується до знімного обладнання (турникети, стійки, касети, призми, хлібні щити, стяжки, стропи, та ін.).

Відповідно до пункту 3.3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що Застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги при виявленні на станції призначення, що найменування вантажу не відповідає фактичному, неповне або неясне (неточне), то уточнення з метою перевірки правильності нарахування тарифу здійснюється до видачі вантажу з ініціативи станції (перевізника) або на вимогу одержувача шляхом унесення до перевізних документів у графі "Найменування вантажу" ("Наименование груза") під попереднім неточним найменуванням уточненого найменування. Унесене до перевізних документів уточнене найменування завіряється підписами працівників станції (перевізника) та одержувача.

Таким чином, для добору тарифу за перевезення вантажів у випадку виявлення неправильно зазначеного коду необхідні обов'язкові умови: виявлення такого факту та відповідно внесення уточнюючих даних до перевізного документу.

Недодержання процедури в частині внесення відповідних змін фактично виключає можливість в подальшому заявляти вимоги про стягнення донарахованої провізної плати, оскільки порушений порядок визначення та нарахування таких платежів.

Оскільки зміни провізної сплати у встановленому порядку позивачем до залізничної накладної не вносилися, суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення недобору провізної плати.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача стягнення недобору провізної плати у розмірі 246 725 грн. 16 коп. задоволенню не підлягають.

Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Тому позовна давність не підлягає застосуванню у звязку з необґрунтованістю позову.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення недобору провізної плати через невнесення змін щодо розміру провізної плати до перевізних документів, а отже, встановлено відсутність порушеного права позивача, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати у розмірі 3 700 грн. 88 коп. слід покласти на позивача.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5а; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108; ідентифікаційний код 40081237) до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1; ідентифікаційний код 24432974) про стягнення недобору провізної плати у розмірі 246 725 грн. 16 коп. відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

07.05.2018