ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2018 Справа № 917/330/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ір - Агроторг", 36011, м.Полтава, вул. Пушкіна, буд.42, оф.106, ідент. код 40163927

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тамарікс Консалтинг", Російська Федерація, 123104, м.Москва, вул. Фабріціуса, буд. 9, пов.1, прим.I, кім.11, ОДРН 840

про стягнення 3 449 773,00 доларів США, що еквівалентно 90569129,47 грн. за курсом НБУ (26,253649 грн. за 1 дол.США на 23.03.2018)

Суддя Іванко Л.А.

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Представники сторін:

від позивача: Борсук В.В., дов. від 08.11.2017 року

від відповідача: Деркач І.В., дов. від 04.01.2018 року

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Ір - Агроторг" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Тамарікс Консалтинг" 3 449 773,00 доларів США (що еквівалентно 90569129,47 грн. за курсом НБУ) за договором №1 від 01.12.2017 року фінансування під уступку грошової вимоги.

За захистом своїх порушених прав позивач звернувся до господарського суду Полтавської області. При цьому, зазначає наступне:

відповідачем за даним позовом є товариство з обмеженою відповідальністю "Тамарікс Консалтинг" - юридична особа, створена згідно із законодавством Російської Федерації, місцезнаходження якої - на території Російської Федерації.

Статтею 366 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) передбачено, що підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Зважаючи на наявні обставини, при визначенні підсудності даного спору, враховано приписи ч. 2 ст. 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності (20.03.1992, м. Київ), згідно якої компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода Сторін про передачу спору до суду.

В п.6.2. договору № 1 фінансування під уступку грошової вимоги від 01.12.2017 (надалі - Договір) сторони досягли згоди про те, що (мовою оригіналу):

"6.2. Все споры, разногласия или требования, возникающие по Договору или в связи с ним, в том числе касающиеся его толкования, исполнения, нарушения, прекращения или недействительности, подлежат разрешению в хозяйственном суде Полтавской области (г. Полтава, Украина).

Досудебный порядок разрешения споров по Договору не обязателен. Сторона, которая считает, что ее права по Договору нарушены, имеет право на непосредственное обращение в суд".

Отже, Договір містить угоду про договірну підсудність, згідно якої всі спори між сторонами за вказаною Угодою можуть розглядатись в господарському суді Полтавської області.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 11.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито проваждення у справі.

Cправу ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 27.04.2018 року.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

В обґрунтуванні позову позивач посилається на те, що відповідачем не виконано взяті на себе зобов"язання за Договором №1 від 01.12.2017 року фінансування під уступку грошової вимоги та не сплачено позивачу заборгованість в сумі 3449773 доларів США.

Відповідач у відзиві (вхід. № 4081 від 23.04.2018р.) підтвердив наявність заборгованості в сумі 3449773 доларів США.

В судовому засіданні від 27.04.2018р. представник відповідача визнав позов повністю.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 46 ГПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч.3 ст.185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст.191 ГПК України суд роз"яснив сторонам наслідки вчинення даних процесуальних дій.

З огляду на визнання відповідачем позову суд прийшов до висновку про ухвалення рішення у даній справі.

В судовому засіданні 27.04.2018 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, встановив наступне.

01.12.2017 між Позивачем (Клієнт) та Відповідачем (Агент) було укладено Договір, згідно якого сторони дійшли взаємної згоди про те, що (мовою оригіналу): "Агент обязуется, в порядке, в размере и на условиях, которые предусмотрены настоящим Договором, передать (перечислить) Клиенту денежные средства в счет Требования Клиента к Должникам, а Клиент уступает такие Требования Агенту".

За змістом п.п.1.1., 4.1. - 4.4. Договору, з урахуванням положень Додаткового договору № 1 від 26.02.2018 (надалі -Додатковий договір), під Вимогою (Требованием) слід розуміти грошову вимогу, яка обумовлена правом Клієнта вимагати сплатити вартість поставленого товару, а також, у разі порушення Боржниками взятих на себе зобов'язань, сплатити неустойку, збитки тощо:

1) від "AIU К" SIA заборгованість / платежі за контрактом № 52/17-ER від 19.04.2017, укладеним між Клієнтом та "AIU К" SIA за поставлений товар в сумі 451 525,00 дол. США; а також, у разі виникнення такого права, неустойку та інші платежі, які можуть бути пред'явлені Боржнику згідно умов Контракту та положень застосовного до Контракту законодавства;

2) від ENCELADE LP заборгованість / платежі за контрактом 04/17-ER від 19.01.2017, укладеним між Клієнтом та ENCELADE LР, за поставлений товар в сумі 1 727 250,00 дол. США; а також, у разі виникнення такого права, неустойку та інші платежі, які можуть бути пред'явлені Боржнику згідно умов Контракту та положень застосовного до Контракту законодавства;

3) від Volante OU (VOLANTE LIMITED LIABILITY COMPANY) заборгованість / платежі за контрактом 70/17-ER від 16.06.2017, укладеним між Клієнтом та ENCELADE LP, за поставлений товар в сумі 1 247 000,00 дол. США; а також, у разі виникнення такого права, неустойку та інші платежі, які можуть бути пред'явлені Боржнику згідно умов Контракту та положень застосовного до Контракту законодавства;

4) від товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАХАН" заборгованість / платежі за контрактом 03/18-ER від 28.02.2087, укладеним між Клієнтом та ENCELADE LP, за поставлений товар в сумі 23 998,00 дол. США: а також, у разі виникнення такого права, неустойку та інші платежі, які можуть бути пред'явлені Боржнику згідно умов Контракту та положень застосовного до Контракту законодавства.

Згідно п.п.5.1., 5.2. Договору, в редакції Додаткового договору, Агент зобов'язаний сплатній Клієнту грошові кошти в рахунок компенсації Вимог Клієнта до Боржників в сумі 3 449 773,00 дол. США в термін не пізніше 10.03.2018, шляхом перерахування грошових коштів на зазначений в п.5.2. Договору банківський рахунок Клієнта.

Станом на дату подання позову (28.03.2018 року) Відповідач (Агент) не виконав взяті на себе зобов'язання за Договором та не сплатив Позивачу заборгованість в сумі 3 449 773,00 дол. США, чим порушив права останнього.

Таким чином, за відповідачем утворилася заборгованість в розмірі 3 449 773,00 дол. США.

Передбачені Договором правовідносини врегульовані главою 43 "Фінансування під уступку грошової вимоги" (мовою оригіналу "Финансирование под уступку денежного требования"), розділу IV "Окремі види зобов'язань" (мовою оригіналу "Отдельные виды обязательств") частини першої Гражданского кодекса Российской Федерации от 26.01.1996 № 14-ФЗ (далі-ГК РФ).

Згідно ч. 1 ст.824 ГК РФ (мовою оригіналу): "По договору финансирования под уступку денежного требования одна сторона (финансовый агент) передает или обязуется передать другой стороне (клиенту) денежные средства в счет денежного требования клиента (кредитора) к третьему лицу (должнику), вытекающего из предоставления клиентом товаров, выполнения им работ или оказания услуг третьему лицу, а клиент уступает или обязуется уступить финансовому агенту это денежное требование".

Предметом уступки, под которую предоставляется финансирование, может быть как денежное требование, срок платежа по которому уже наступил (существующее требование), так и право на получение денежных средств, которое возникнет в будущем (будущее требование).

Денежное требование, являющееся предметом уступки, должно быть определено в договоре клиента с финансовым агентом таким образом, который позволяет идентифицировать существующее требование в момент заключения договора, а будущее требование - не позднее чем в момент его возникновения (ч.1 ст. 826 ГК РФ).

Відповідно до ст.825 ГК РФ в якості фінансового агента договори фінансування під уступку грошової вимоги можуть укладати комерційні організації.

За змістом ч. 1 та 2 ст.50 ГК РФ (мовою оригіналу): "Юридическими лицами могут быть организации, преследующие извлечение прибыли в качестве основной цели своей деятельности (коммерческие организации) либо не имеющие извлечение прибыли в качестве такой цели и не распределяющие полученную прибыль между участниками (некоммерческие организации).

Юридические лица, являющиеся коммерческими организациями, могут создаваться в организационно-правовых формах хозяйственных товариществ и обществ, крестьянских (фермерских) хозяйств, хозяйственных партнерств, производственных кооперативов, государственных и муниципальных унитарных предприятий".

В даному випадку Відповідач - Агент - ТОВ "ТАМАРИКС КОНСАЛТИНГ" створений у формі товариства з обмеженою відповідальністю (общества с ограниченной ответственностью) і є комерційною організацією.

Таким чином, укладений сторонами Договір є належною правовою підставою виникнення у ТОВ "ТАМАРИКС КОНСАЛТИНГ" зобов'язань, зокрема, сплатити ТОВ "ІР-Агроторг" заборгованість в сумі 3 449 773,00 дол. США в термін не пізніше 10.03.2018.

Згідно зі ст.309 ГК РФ (мовою оригіналу) «обязательства должны исполняться надлежащим образом в соответствии с условиями обязательства и требованиями закона, иных правовых актов, а при отсутствии таких условий и требований - в соответствии с обычаями или иными обычно предъявляемыми требованиями». Відповідач у відзиві (вхід. №4081 від 23.04.2018р. додається) визнав суму боргу - 3 449 773,00 дол. США у повному обсязі.

Відповідно до ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання позову вчинено уповноваженим представником відповідача.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 3 449 773,00 дол. США боргу підтверджені матеріалами справи, визнані відповідачем та підлягають задоволенню.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати, понесені ним у даній справі.

При подачі даного позову позивачем сплачено 616700 грн. судового збору за платіжними дорученнями: № № 400 від 23.03.2018 року (5000 грн.); 2298 від 05.04.2018 року (245300 грн.); 2276 від 02.04.2018 року (245300 грн.); 2265 від 30.03.2018 року (50000 грн.); 2248 від 29.03.2018 року (50000 грн.); 2241 від 27.03.2018 року (13100 грн.); 405 від 26.03.2018 року (8000 грн.).

Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено виписками (додаються).

Згідно ч.1 ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов повністю, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, сплачена сума судового збору в розмірі 308350 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету на підставі ч.1 ст. 130 ГПК України. А залишок судового збору у сумі 308350 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 130, 185 (ч.3), 191 (ч.4), 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Тамарікс Консалтинг", (Російська Федерація, 123104, м.Москва, вул. Фабріціуса, буд. 9, пов.1, прим.I, кім.11, ОДРН 840) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ір - Агроторг" (36011, м.Полтава, вул. Пушкіна, буд.42, оф.106, ідент. код 40163927) 3 449 773,00 дол. США боргу, 308350 грн. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету України товариству з обмеженою відповідальністю "Ір - Агроторг" (36011, м.Полтава, вул. Пушкіна, буд.42, оф.106, ідент. код 40163927) 308350 грн. судового збору, сплаченого платіжними дорученнями: № № 400 від 23.03.2018 року; 2298 від 05.04.2018 року; 2276 від 02.04.2018 року; 2265 від 30.03.2018 року; 2248 від 29.03.2018 року; 2241 від 27.03.2018 року; 405 від 26.03.2018 року, оригінали яких знаходяться в матеріалах справи № 917/330/18.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 07.05.2018 року

Суддя Іванко Л.А.