РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.04.2018Справа № 910/2196/18

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Мазур В.М.

розглянувши справу № 910/2196/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд";

до товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС";

про стягнення 1342 527,50 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Максимченко І.В., довіреність № 355 від 03.01.2018р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС" про стягнення 1 342 527,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору фінансового лізингу № 3397/11/14-В від 10.11.2014р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/2196/18, справу вирішено розглядати за правилами загального провадження, підготовче засідання призначено на 29.03.2018р.

Ухвалу суду про відкриття провадження у справі сторонами отримано: позивачем - 05.03.2018р., відповідачем - 02.03.2018р., що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, долученими до матеріалів справи.

16.03.2018р. через загальний відділ господарського суду від позивача надійшли пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.04.2018р.

Присутній у судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалу суду від 29.03.2018р. про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті відповідачем отримано 06.04.2018р., що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, долученими до матеріалів справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

За висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 26.04.2018р., відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2014р. між позивачем (лізингодавець) та відповідачем (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №3397/11/14-В.

Положеннями п. 1.1. договору встановлено, що лізингодавець зобов'язується придбати у власність майно, відповідно до встановленої лізингоодержувачем специфікації (додаток № 2 до договору) і передати це майно в платне володіння і користування на умовах фінансового лізингу лізингоодержувачу, для його господарських цілей на визначений строк, за умови оплати останнім лізінгових платежів.

Предметом лізингу за договором є транспортний засіб МАЗ 6501А8-325, 2013 року випуску.

Відповідно до п. 1.4. договору, загальна вартість предмету лізингу на момент укладення договору складає: без ПДВ 651 179, 70 грн., крім того ПДВ 20% - 130 235,94 грн., всього з ПДВ - 781 415,64 грн.

Згідно із п. 2.1. Договору, термін користування предметом лізингу лізингоодержувачем становить 84 місяців з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу відповідно до пункту 4.3. даного договору при умові належного користування предметом лізингу та належної сплати лізингових платежів за даним договором.

У разі дострокового розірвання даного договору та в інших випадках дострокового повернення предмету лізингу, лізингоодержувач зобов'язаний повернути предмет лізингу лізингодавцю, якщо інше не передбачено договором (пункт 2.2. договору).

Лізингоодержувач оплачує лізингодавцю лізингові платежі відповідно до графіка внесення лізингових платежів, викладених у додатку №1 до договору і нормами статті 3 даного договору. (п. 3.1. договору).

Положеннями п. 3.2. договору передбачено, що лізингові платежі включають винагороду (комісію) лізингодавця та платежі в погашення (компенсацію) вартості предмета лізингу.

Загальна сума лізингових платежів уточнюється в Графіку внесення лізингових платежів, викладеному в додатку №1 до договору та може змінюватись у відповідності до умов договору.

Відповідно до ст. 3.4. договору, лізингові платежі нараховуються на дату, що зазначена в графі 2 Графіку платежів.

Відповідно до ст. 3.5.2. договору Лізингоодержувач зобов'язаний вносити (оплачувати) не пізніше дати, що встановлена для їх оплати в Графі 2 Графіку платежів, поточні лізингові платежі. розмір яких розраховується по наступні формулі: Т= To/Kт*Ко де:

Т- поточний лізинговий платіж, що підлягає оплаті в гривнях;

То - поточний лізинговий платіж, що зазначено в Графі 6 Графіку платежів;

Ко - офіційний курс НБУ української гривни до Долара США на дату акту прийому-передач Предмета лізингу;

Кт - офіційний курс НБУ української гривни до Долара США на дату оплати поточного лізингового платежу, що зазначено в Графі 2 Графіку платежів.

Положеннями п. 3.5.3. договору встановлено, що всі платежі здійснюються шляхом перерахування (внесення) грошових коштів на банківський рахунок лізингодавця у строки зазначені в Графіку платежів. Виконання грошових зобов'язань лізингоотримувачем за письмовою згодою лізингодавця може бути здійснено будь-яким іншим законним способом.

Згідно п. 3.5.4. договору якщо дата нарахування та оплати будь-якого лізингового платежу припадають на неробочий (вихідний, святковий або інший) день, то датою нарахування і оплати такого лізингового платежу вважається дата останнього робочого дня, після якого настає такий неробочий (вихідний/святковий або інший) день.

Згідно з пунктом 4.1. договору передача лізингодавцем лізінгоодержувачу у володіння і користування предмета лізингу, зазначеного у специфікації, здійснюється на протязі 5 (п'яти) робочих днів з моменту фактичного отримання лізингодавцем предмету лізингу у продавця за адресою: Миколаївська обл., Новоодеський район, с. Константинівка, вул. Миколаївська, 4.

14.11.2014р. між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, відповідно до якої було змінено вартість предмета лізингу на 665 020,57 грн. з ПДВ., та викладено додаток №1 до договору (Графік внесення лізинговий платежів) в новій редакції.

На виконання умов вищезазначеного договору, позивач передав у тимчасове володіння відповідачу предмет лізингу згідно специфікації, що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання-передачі предмета лізингу від 14.11.2014р.

07.09.2015р. між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору, відповідно до якої додаток №1 до договору «Графік внесення лізингових платежів» викладено в новій редакції.

21.09.2016р. між сторонами укладено додаткову угоду №3 до договору, відповідно до якої додаток №1 до договору «Графік внесення лізингових платежів» викладено в новій редакції.

11.01.2017р. між сторонами укладено додаткову угоду №4 до договору, відповідно до якої додаток 1 до договору «Графік внесення лізингових платежів» викладено в новій редакції.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач отримав наступне майно, яке становить предмет лізингу: транспортний засіб МАЗ 6501А8-325, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується Актом приймання-передачі предмета лізингу від 14.11.2014р.

05.02.2018р. між сторонами укладено угоду про розірвання договору фінансового лізингу №3397/11/14-В від 10.11.2014р., відповідно до п. 6 якої лізингоодржувач визнав наявність у нього простроченої заборгованості за договором у розмірі 1 342 527,50 грн. і зобов'язався її погасити до 15.02.2018р.

16.02.2018р. у зв'язку із наявністю за відповідачем заборгованості по сплаті лізингових платежів позивач, звернувся до відповідача з вимогою №28485, в якій просив в найкоротший строк погасити існуючу заборгованість, зокрема, за договором фінансового лізингу №3397/11/14-В від 10.11.2014р..

Відповідач відповіді на вказану претензію не надав, існуючої заборгованості не погасив.

Відповідно до підписаного сторонами Акту звіряння взаємних розрахунків від 19.02.2018р. заборгованість за договором фінансового лізингу №3397/11/14-В від 10.11.2014р. становить 1 342 527,50 грн.

Спір у даній справі виник, у зв'язку із невиконанням, на думку позивача, відповідачем грошових зобов'язань за Договором.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 статті 292 Господарського кодексу України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Згідно ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Частина 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачає, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов'язання за договором фінансового лізингу №3397/11/14-В від 10.11.2014р. виконав, придбав у власність транспортний засіб МАЗ 6501А8-325, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, і передав його в платне володіння і користування на умовах фінансового лізингу відповідачу, що підтверджується Актом приймання-передачі предмета лізингу від 14.11.2014р.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором, а пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідач свої зобов'язання зі своєчасної сплати лізингових платежів належним чином не виконав, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість в сумі 1 342 527,50 грн., що визнано ним в угоді про розірвання договору фінансового лізингу №3397/11/14-В від 10.11.2014р. та Акті звіряння взаємних розрахунків від 19.02.2018р.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене та враховуючи умови п. 6 угоди від 05.02.2018р. про розірвання договору фінансового лізингу №3397/11/14-В від 10.11.2014р., відповідач мав здійснити сплату заборгованості в сумі 1 342 527,50 грн. - до 15.02.2018р. включно.

Проте, як свідчать матеріали справи, відповідач своє зобов'язання зі своєчасного погашення заборгованості не виконав, що не було спростовано відповідачем належними та допустимими доказами.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт прострочення відповідачем строків виконання зобов'язання щодо погашення заборгованості з оплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу №3397/11/14-В від 10.11.2014р.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, факт порушення відповідачем обов'язку погашення заборгованості з оплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу №3397/11/14-В від 10.11.2014р. належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 1 342 527,50 грн. боргу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС" (01032, м. Київ, бул. Т.Шевченка, 33; юридична адреса: 93113, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Першотравнева, 201-А, каб. 5; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" (04205, м. Київ, пр. Оболонський, 35, офіс 301; ) заборгованість в розмірі 1 342 527 грн. 50 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 20 137 грн. 91 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 07.05.2018р.

СуддяА.І. Привалов