ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 909/248/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю.Я. - головуючого, суддів: Дроботової Т.Б., Пількова К.М.

секретар судового засідання - Овчарик В.М.,

за участю представників:

прокуратури - не з'явилися,

позивача - Кузь А.П. (представник за дов. від 26.02.2018) та Фотуйма Н.Я. (представник за дов. від 23.02.2018 №09),

відповідача - Волковецького Я.С. (адвокат) та Дожджанюка О.І. (адвокат),

розглянувши в режимі відеоконференції касаційну скаргу Крихівецької сільської ради

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 (у складі: Бойко С.М. - головуючий, судді Бонк Т.Б., Якімець Г.Г.)

за позовом Першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Крихівецької сільської ради

до Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901"

про розірвання договору оренди землі та зобов'язання звільнити земельну ділянку площею 5,6931 га

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У березні 2017 року Перший заступник керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Крихівецької сільської ради звернувся до Господарського суду Івано - Франківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901" (далі - ПрАТ "САТП-0901") про розірвання договору оренди землі від 15.08.2007 та зобов'язання звільнити земельну ділянку площею 5,6931 га, що знаходиться на території Крихівецької сільської ради по вул. Виноградна (Гетьмана Мазепи, 175-а).

Як на підставу позову прокурор посилався на частину 2 статті 651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), оскільки ПрАТ "САТП-0901" ухилився від укладення договорів про пайову участь та не виконав зобов'язання по укладеному з Крихівецькою сільською радою договору про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної інфраструктури села Крихівці від 28.05.2007 (корпус №1) щодо сплати пайових внесків у сумі 566 408,54 грн., що на думку прокурора є істотним порушенням договору оренди.

Рішенням Господарського суду Івано - Франківської області від 21.04.2017 частково задоволено позовні вимоги першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Крихівецької сільської ради в частині розірвання договору оренди землі від 15.08.2007, укладеного між Крихівецькою сільською радою і ПрАТ "САТП-0901" та зобов'язано відповідача (орендаря) звільнити незабудовану частину земельної ділянки площею 3,8800 га, яка знаходиться на території Крихівецької сільської ради за адресою вул. Виноградна (Гетьмана Мазепи, 175-а), відповідно до технічної документації із землеустрою, розробленою на підставі клопотання Крихівецької сільської ради від 06.04.2017 №194, кадастровий номер :25:009:0056.

В частині звільнення забудованої частини земельної ділянки площею 1,8131 га, яка знаходиться на території Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради по вул. Виноградна (Гетьмана Мазепи, 175-а) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтоване тим, що невиконання відповідачем зобов'язань за договором оренди землі в частині неукладення договорів пайової участі та відповідно несплати пайових внесків є істотним порушенням договору оренди від 15.08.2007, яке згідно частини 2 статті 651 ЦК є підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки при його укладенні Крихівецька сільська рада розраховувала на пайову участь орендаря у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, а невиконання даних обов'язків завдає значної шкоди позивачу, так як позбавляє фінансових можливостей розвивати інфраструктуру населеного пункту відповідно до здійсненої забудови, що може мати негативні наслідки для територіальної громади.

При цьому, судом зазначено про правомірність обраного позивачем способу захисту порушеного права згідно з вимогами частини 1 статті 20 ЦК та застосування статті 651 ЦК з посиланням на частину 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі", за змістом якої розірвання договору оренди землі може мати місце і з підстав, передбачених іншими законами.

Львівський апеляційний господарський суд постановою від 03.07.2017, вказане рішення місцевого суду частково скасував, відмовив в задоволенні позову першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Крихівецької сільської ради в частині розірвання договору оренди землі від 15.08.2007, укладеного між Крихівецькою сільською радою і ПрАТ "САТП-0901" та про зобов'язання відповідача (орендаря) звільнити незабудовану частину земельної ділянки площею 3,8800 га, яка знаходиться на території Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради по вул. Виноградна (Гетьмана Мазепи, 175-а).

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.04.2017 року в справі №909/248/17 в частині відмовлених позовних вимог, а саме про звільнення забудованої частини земельної ділянки площею 1,8131 га, яка знаходиться на території Крихівецької сільської ради по вул. Виноградна (Гетьмана Мазепи, 175-а) - залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована відсутністю істотного порушення відповідачем умов договору оренди землі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, Крихівецька сільська рада звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 скасувати, а рішення Господарського суду Івано - Франківської області від 21.04.2017 залишити без змін.

28.02.2018 касаційну скаргу отримано Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Підставами для скасування оскаржуваної постанови Крихівецька сільська рада зазначає порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Зокрема, заявник касаційної скарги посилається на те, що рішення Крихівецької сільської ради від 26.07.2007 стало підставою для укладення договору оренди землі від 15.08.2007, а обов'язок укладення договору співпраці про соціально-економічний розвиток села є істотною умовою орендних правовідносин між ПрАТ «СТАП-0901» та Крихівецькою сільською радою. На думку скаржника, матеріали справи свідчать, що відповідач не виконує умови договору оренди землі від 15.08.2007 та взяті на себе зобов'язання, визначені у пункті 5 рішення ради від 26.07.2007, пункті 2.5.2 договору оренди землі та гарантійного листа до нього від 15.08.2017, внаслідок чого Крихівецька сільська рада не отримала істотні бюджетні находження, на які вона розраховувала при укладенні спірного договору.

Крім цього, скаржник звертає увагу на те, що частина орендованої земельної ділянки залишається не забудованою.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи (доводи, викладені у відзивах та запереченнях на касаційну скаргу)

У відзиві на касаційну скаргу відповідач - ПрАТ "САТП-0901" просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін посилаючись на те, що судом апеляційної інстанції повно та всебічно досліджено обставини, які мають суттєве значення для вирішення даного спору.

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та (або) апеляційної інстанції

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, переглядаючи у касаційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у цій справі є розірвання договору оренди землі від 15.08.2007 та зобов'язання звільнити земельну ділянку площею 5,6931 га, що знаходиться на території Крихівецької сільської ради по вул. Виноградна (Гетьмана Мазепи, 175-а).

За приписами статей 525, 526, 629 ЦК та статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК), договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначених кодексів, інших актів цивільного законодавства.Відповідно до статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України "Про оренду землі", у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених Земельним кодексом України (далі - ЗК) та іншими законами України.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.

Водночас приписами частини 1 статті 25 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем.

Статтею 143 ЗК передбачено, що підставою примусового припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в строки, встановлені вказівками (приписами) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.Згідно із частиною 2 статті 651 ЦК договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою.

Критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.

Так, необхідно встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-75цс13.

Підставою розірвання договору оренди землі визначається невиконання або несвоєчасне виконання орендарем передбаченого договором обов'язку щодо здачі об'єкта будівництва в експлуатацію у встановлений граничний строк, то господарським судам слід виходити з положень Законів України "Про основи містобудування" та "Про регулювання містобудівної діяльності" і відповідних обставин, які впливають або могли б вплинути на порушення строків будівництва та введення в експлуатацію об'єкта. У вирішенні таких спорів суди мають з'ясовувати, у чому полягає шкода, завдана органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у зв'язку з зазначеною обставиною, та чим саме така обставина порушує чи обмежує права орендодавця, а відтак чи буде це істотним порушенням умов договору оренди, що в подальшому може потягнути його розірвання.Як убачається, у справі, що переглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що 15.08.2007 року між Крихівецькою сільською радою (орендодавець) і ВАТ "Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство - 0901", (зараз ПрАТ "САТП-0901") (орендар) укладено договір оренди землі строком на 10 років, за умовами якого орендодавець передав в оренду, тобто строкове платне користування земельну ділянку площею 5,6931 га, що знаходиться на території Крихівецької сільської ради по вул. Виноградна (Гетьмана Мазепи, 175-а), кадастровий номер :25:009:0056.

Договір оренди зареєстровано в реєстрі за № 1268, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.08.2007 за № 17.

Як на підставу припинення вказаного договору оренди землі шляхом розірвання позивач вказував на те, що відповідач, незважаючи на здані в експлуатацію об'єкти - багатоповерхові житлові будинки з приміщеннями громадського призначення в с. Крихівці по вул. Гетьмана Мазепи, 175-а, корпуси 2, 3, 4, 7 та при будівництві корпусу №8, ухилився від укладення договорів про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Крихівці, а також, не виконав зобов'язання по укладеному з Крихівецькою сільською радою договору про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної інфраструктури села Крихівці від 28.05.2007 (корпус №1) щодо сплати пайових внесків у сумі 566 408,54 грн., оплативши з моменту укладення договору тільки 20 000,00 грн.

Разом з цим судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що пунктом 6.6. спірного договору оренди земельної ділянки передбачена можливість дострокового його розірвання у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем обов'язків, визначених розділом 2 договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке суттєво перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених законодавством.

Згідно пункту 2.5.2 спірного договору оренди земельної ділянки передбачено обов'язок орендаря додержуватись вимог законодавства про охорону довкілля, екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, державних стандартів, норм і правил, проектних рішень, місцевих правил забудови населених пунктів.

Отже, сторони передбачили, що відповідач зобов'язується дотримуватися вище перелічених умов договору, в тому числі і місцевих правил забудови.

Судом апеляційної інстанції також установлено, що на момент прийняття рішення Крихівецької сільської ради від 26.07.2007 та укладення договору оренди земельної ділянки від 15.08.2007 площею 5,6931 га, що знаходиться на території Крихівецької сільської ради по вул. Виноградна (Гетьмана Мазепи, 175-а) правові та організаційні основи планування, забудови та іншого використання територій і спрямований на забезпечення сталого розвитку населених пунктів встановлювались Законом України "Про планування і забудову територій" (в редакції від 14.03.2007, чинній на момент прийняття вищезазначеного рішення органу місцевого самоврядування та укладення спірного договору оренди землі).

Так, за приписами статті 1 Закону України "Про планування і забудову територій" (в редакції від 14.03.2007, чинній на момент прийняття вищезазначеного рішення органу місцевого самоврядування та укладення спірного договору оренди землі) місцеві правила забудови - нормативно-правовий акт, яким встановлюється порядок планування і забудови та іншого використання територій, окремих земельних ділянок, а також перелік усіх допустимих видів, умов і обмежень забудови та іншого використання територій та окремих земельних ділянок у межах зон, визначених планом зонування.

При цьому, на момент прийняття рішення Крихівецької сільської ради від 26.07.2007 та укладення спірного договору оренди земельної ділянки Крихівецькою сільською радою не було прийнято місцевих правил забудови.

Відповідно до пункту 1.5. Типових регіональних правил забудови, які затверджені наказом Держбуду України № 219 від 10.12.2001, будівництво на території сільських, селищних, міських рад житлових будинків, громадських будівель і виробничих об'єктів, благоустрій їх територій провадяться згідно з регіональними і місцевими правилами забудови на основі містобудівної та проектної документації з дотриманням державних будівельних, протипожежних, санітарних, екологічних, інших норм.

Окрім того Положення про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села, затверджене рішенням Крихівецької сільської ради 29.11.2013, а згідно пунктів 3.1., 3.2. Типових регіональних правил забудови, які затверджені наказом Держбуду України № 219 від 10.12.2001, забудова та благоустрій територій населених пунктів здійснюються шляхом організації комплексної забудови території або розташування та будівництва окремих будинків і споруд у кварталах існуючої забудови на основі місцевих правил забудови, містобудівної документації. У разі відсутності місцевих правил забудови, детального плану території, проекту забудови або проекту реконструкції кварталу (мікрорайону), закінчення терміну їх реалізації, а також у разі необхідності внесення змін до цих проектів при розміщенні окремого об'єкта містобудування у кварталах існуючої забудови розробляються містобудівні обґрунтування згідно з державними будівельними нормами.

Пунктом 2.5.2 спірного договору оренди земельної ділянки встановлено обов'язок орендаря додержуватись вимог місцевих правил забудови населених пунктів, проте не визначено порядок і розміри сплати пайових внесків.

Частинами 6 - 9 статті 25 Закону України "Про планування і забудову територій" (в редакції від 14.03.2007, чинній на момент прийняття вищезазначеного рішення органу місцевого самоврядування та укладення спірного договору оренди землі) встановлено, що розмір коштів інвесторів, що залучаються на пайових засадах для упорядкування території комплексної забудови, визначається договорами між замовником та інвестором на підставі проектної документації. Майнові права на збудовані об'єкти містобудування визначаються договорами між замовником та інвестором у встановленому законом порядку. Регулювання земельних відносин при комплексній забудові здійснюється відповідно до земельного законодавства. Проектування, будівництво, приймання в експлуатацію закінчених будівництвом окремих будинків і споруд на території комплексної забудови здійснюються відповідно до укладених договорів між замовником та інвестором у порядку, встановленому законодавством.

Отже, як вірно встановлено апеляційним господарським судом, при укладенні спірного договору оренди землі від 15.08.2007 Крихівецька сільська рада не могла обґрунтовано розраховувати на сплату орендарем до бюджету асигнувань у вигляді пайових внесків, через відсутність правових підстав очікувати від орендаря іншої оплати за користування земельною ділянкою, ніж плата за її оренду. Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 15.05.2014 у справі №909/211/14, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.09.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 30.10.2014, встановлено що порушень взятих на себе зобов'язань щодо виконання договору №9 від 28.05.2007 про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної інфраструктури села Крихівці по сплаті 546 408,54 грн. пайових внесків - відповідач не допустив.

У відповідності до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) у редакції, чинній до 15.12.2017, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено і те, що після укладення спірного договору оренди від 15.08.2007 відповідачем здійснено заходи, спрямовані на виконання умов договору оренди в частині здійснення забудови земельної ділянки.

В матеріалах справи відсутні й докази щодо порушення відповідачем місцевих правил забудови. Також, відсутні приписи компетентних органів про усунення порушень місцевих правил забудови.

Отже, як вірно встановлено апеляційним господарським судом, позивачем не надано суду доказів порушення умов договору на використання відповідачем спірної земельної ділянки, а також порушення законів України "Про оренду землі", "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про планування і забудову територій", а також Типових регіональних правил забудови, які затверджені наказом Держбуду України № 219 від 10.12.2001.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційний господарський суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про розірвання спірного договору оренди на підставі частини 2 статті 651 ЦК.

Враховуючи, що вимога про повернення земельної ділянки є похідною від вимоги про розірвання договору, колегія суддів погоджується з тим, що вона також обґрунтовано залишена судом апеляційної інстанції без задоволення.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в касаційній скарзі

Посилання заявника касаційної скарги на те, що невиконання відповідачем обов'язку укладення договору співпраці про соціально-економічний розвиток села є істотним порушенням умов спірного договору оренди не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови оскільки, умовами спірного договору оренди земельної ділянки, сторонами не було визначено укладення договору співпраці про соціально-економічний розвиток села, договорів про пайову участь у будівництві.

Інші доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, були предметом дослідження апеляційного господарського суду, їм дана належна оцінка, тому відхиляються як необґрунтовані та такі, що не спростовують зроблених апеляційним судом висновків.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд

Надаючи правову кваліфікацію доказам, наданим сторонами, з урахуванням фактичних і правових підстав позовних вимог і заперечень на них апеляційний господарський суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно приписів пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені позивачем у касаційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову та фактично зводяться до переоцінки доказів і встановлених судом обставин, що в силу положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України не відноситься до повноважень касаційної інстанції.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК у редакції, чинній з 15.12.2017 покладається на скаржника.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Крихівецької сільської ради залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 у справі №909/248/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ю.Я. Чумак

Судді Т.Б. Дроботова

К.М. Пільков