РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.04.2018Справа №910/37/18

За позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на
стороні позивача -Державної фінансової інспекції України
простягнення 260 516,16 грн.
Суддя Бойко Р.В.
при секретарі судового засідання Бариновій О.І.
Представники учасників справи:
від позивача:Федонюк М.І.
від відповідача:Домашенко О.Є.
від третьої особи:Анохін А.Ф., Дяченко С.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2017 року Державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернулось до господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс" про стягнення 260 516,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення Державною фінансовою інспекцією України перевірки фінансово-господарської діяльності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за період з 01.05.2014 по 01.01.2016 встановлено, що відповідачем було завищено вартість робіт з монтажу та налаштування програмно-апаратного комплексу "Контроль льотного поля", які виконувались ним на підставі укладеного між сторонами Договору №7.1-778/2013 від 13.11.2013, у зв'язку з чим позивачу завдано збитки у загальному розмірі 260 516,16 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.01.2018 відкрито провадження у справі №910/37/18; вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Державну фінансову інспекцію України; визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив; підготовче засідання призначено на 25.01.2018.

23.01.2018 через відділ діловодства суду від представника третьої особи надійшли письмові пояснення з доказами їх направлення іншим учасникам справи, в яких Державна фінансова інспекція України повідомляє про заборону розголошення інформації щодо результатів проведеної планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за період з 01.05.2014 по 01.01.2016 (акт ревізії №06-21/29 від 18.04.2016, вимога про усунення фінансових порушень №06-14/523 від 10.06.2016), оскільки зазначена інформація долучена до кримінального провадження №0000205 від 23.06.2016.

25.01.2018 через відділ діловодства суду від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, аналогічні за змістом поясненням від 23.01.2018.

25.01.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з доказами його направлення позивачу, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс" заперечує проти позовних вимог з тих підстав, що сторонами Договору №7.1-778/2013 від 13.11.2013 визначено фіксовану (тверду) ціну договору у розмірі 2 499 524,40 грн., а виконані відповідачем роботи не перевищували вказану ціну та були прийняті позивачем без зауважень, що підтверджується підписаними актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в. Крім того, відповідач зазначає, що вартість робіт за спірним договором, так само як їх характер, була визначена відповідно до законодавства про державні закупівлі і була заздалегідь погоджена; спірний договір в частині визначення ціни, обсягів і якості робіт не було визнано у встановленому порядку недійсними, а також не вносились до договору в цій частині будь-які зміни.

25.01.2018 від представника позивача на виконання вимог ухвали від 05.01.2018 надійшли документи для приєднання до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.01.2018 у справі №910/37/18 відкладено підготовче засідання на 15.02.2018.

13.02.2018 через відділ діловодства суду відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 25.01.2018 надано для долучення до матеріалів справи акти приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за березень, травень, червень, серпень, листопад 2015 року. Крім того, відповідачем також надано суду попередній розрахунок суми судових витрат, згідно з яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс" очікує понести витрати на правову допомогу у загальному розмірі 17 940,00 грн.

15.02.2018 від третьої особи надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання мотивоване тим, що Державною фінансовою інспекцією України 05.02.2018 одержано дозвіл Бориспільської місцевої прокуратури на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000205, однак подання до суду копій матеріалів перевірки потребує більшого часу у зв'язку з великим об'ємом документів.

У підготовчому засіданні 15.02.2018 оголошено перерву до 27.02.2018.

22.02.2018 від третьої особи через відділ діловодства суду надійшли пояснення щодо позову з доказами їх направлення іншим учасникам справи, в яких Державна фінансова інспекція України вказує, що під час перевірки фінансово-господарської діяльності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за період з 01.05.2014 по 01.01.2016 сторонами не надано підтверджуючих документів щодо наявності по обліку відповідача лабораторії пересувної вимірювально-налагоджувальної, пенал, у зв'язку з чим третя особа прийшла до висновку про завищення вартості робіт з монтажу та налаштування програмно-апаратного комплексу "Контроль льотного поля", які виконувались відповідачем на підставі укладеного між сторонами Договору №7.1-778/2013 від 13.11.2013.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.02.2018, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати, продовжено строк підготовчого провадження на 30 календарних днів, встановлено третій особі строк для подання пояснень на відзив відповідача та оголошено перерву у підготовчому засідання до 15.03.2018.

12.03.2018 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли додаткові письмові пояснення з доказами їх направлення іншим учасникам справи, в яких Державна фінансова інспекція України заперечує виконання відповідачем робіт з використанням лабораторії при виконанні монтажу та настроювання програмно-апаратного комплексу "Контроль льотного поля".

Представником третьої особи було надано суду витяг з матеріалів справи ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за період з 01.05.2014 по 01.01.2016.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.03.2018, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати, встановлено відповідачу строк для подання заперечень на письмові пояснення третьої особи та оголошено перерву у підготовчому засідання до 27.03.2018.

21.03.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли додаткові пояснення з доказами їх направлення іншим учасникам справи, в яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс" заперечує проти доводів третьої особи та вказує, що функції лабораторії виконувала сучасна вимірювальна випробувальна лабораторія, документи щодо якої приєднані до відзиву на позов та трудовитрати на таку лабораторію відповідають кошторисній нормі М10-138-1.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.03.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/37/18 до судового розгляду по суті на 20.04.2018.

В судове засідання 20.04.2018 представники позивача та третьої особи з'явились, надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 20.04.2018 з'явився, надав пояснення по суті спору та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 20.04.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2013 між ТОВ "НВП "Техвестсервіс" (постачальник) та Підприємством (покупець) укладено Договір №7.1-778/2013 (надалі - Договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставити програмно-апаратні комплекси "Контроль льотного поля" (надалі - обладнання) та надати супровідні послуги - монтаж, підключення та налагодження обладнання, розробка, встановлення та налаштування програмного забезпечення, участь у приймальних випробуваннях, навчання персоналу згідно з технічним завданням (Додаток №1 до Договору, який є його невід'ємною частиною) та Графіком виконання Договору (Додаток №2 до Договору, який є його невід'ємною частиною), а покупець зобов'язується прийняти поставлене обладнання та надані послуги та оплатити їх ціну на умовах Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору загальна ціна Договору є звичайною та становить 2 499 524,40 грн., у тому числі ПДВ - 416 587,40 грн.

Пунктом 3.3 Договору визначено, що ціна послуг з монтажу по кожному об'єкту розраховується відповідно до ДБН.Д.1.1-2000 та зазначається у Додатках №№4-10 до Договору.

Згідно пунктів 5.2, 5.3 Договору приймання-передача обладнання оформлюється підписанням сторонами відповідних видаткових накладних, а акт приймання наданих послуг з монтажу та довідка про вартість виконаних послуг оформлюються за типовою формою №КБ-2в та типовою формою №КБ-3.

Позивач у своїй позовній заяві вказує, що на виконання вказаного договору відповідачем було поставлено обладнання та надано послуг на загальну суму 2 382 243,60 грн., а Підприємством оплачено вказане обладнання та послуги.

Зокрема, відповідно до підписаних представниками сторін акту приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за березень 2015 року (по монтажу та настроюванню програмно-апаратного комплексу "Контроль льотного поля" РСП "Київцентраеро", аеропорт "Жуляни") відповідачем виконано роботи на загальну суму 62 833,20 грн.; акту приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за травень 2015 року (по монтажу та настроюванню програмно-апаратного комплексу "Контроль льотного поля" в Львівському РСП) - на загальну суму 72 493,20 грн.; акту приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за червень 2015 року (по монтажу та настроюванню програмно-апаратного комплексу "Контроль льотного поля" в Харківському РСП) - на загальну суму 70 758,00 грн.; акту приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за серпень 2015 року (по монтажу та настроюванню програмно-апаратного комплексу "Контроль льотного поля" в Дніпропетровському РСП) - на загальну суму 71 253,60 грн.; акту приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за листопад 2015 року (по монтажу та настроюванню програмно-апаратного комплексу "Контроль льотного поля" в Одеському РСП) - на загальну суму 70 280,40 грн.; акту приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за листопад 2015 року (по монтажу та настроюванню програмно-апаратного комплексу "Контроль льотного поля" в НСЦ Украероруху) - на загальну суму 65 833,20 грн.

Під час проведення перевірки фінансово-господарської діяльності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за період з 01.05.2014 по 01.01.2016 Державною фінансовою інспекцією України був зроблений висновок, що відповідачем завищено вартість робіт з монтажу та налаштування програмно-апаратного комплексу "Контроль льотного поля" за актами приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за березень, травень, червень, серпень, листопад 2015 року.

На підставі вказаних висновків, викладених у акті ревізії №06-21/29 від 18.04.2016, позивач звернувся до суду із даним позовом, мотивованим тим, що сплачена ним різниця за фактично виконані відповідачем послуги та завищеною вартістю робіт у загальному розмірі 260 516,16 грн. є завданими Підприємству збитками, які підлягають стягненню з ТОВ "НВП "Техвестсервіс".

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Приписами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є змішаним договором, оскільки містить в собі елементи як договору поставки, так і договору підряду.

Приписами ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Зважаючи на те, що спір у справі стосується виключно виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором в частині надання послуг (які за своєю суттю є підрядними роботами), то суд вбачає за необхідне досліджувати правовідносини сторін, які виникли на підставі Договору в частині елементів договору підряду.

У відповідності до положень п.п. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін, наданих у підготовчих та судових засіданнях, вбачається, що у даному випадку правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору, який укладений із застосуванням процедури державної закупівлі товарів, робіт та послуг.

Тобто, при реалізації процедури державної закупівлі товарів, робіт та послуг відповідачем було запропоновано найнижчу ціну, яка підлягала сплаті за обсяг товарів та робіт, що підлягали виконанню за Договором. Представниками третьої особи вказана інформація не спростована, зокрема, не надано жодних доказів того, що ринкова вартість відповідних робіт станом на дату укладення Договору була нижчою, ніж запропонована ТОВ "НВП "Техвестсервіс".

Як встановлено судом свій обов'язок в частині оскаржуваних позивачем підрядних робіт за Договором відповідач здійснив належним чином, виконавши роботи, передбачені Договором, у повному обсязі та у строки, визначені договором, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за березень 2015 року на загальну суму 62 833,20 грн., за травень 2015 року на загальну суму 72 493,20 грн., за червень 2015 року на загальну суму 70 758,00 грн., за серпень 2015 року на загальну суму 71 253,60 грн., за листопад 2015 року на загальну суму 70 280,40 грн. та за листопад 2015 року на загальну суму 65 833,20 грн.

Суд зазначає, що виконані відповідачем роботи були прийняті позивачем у відповідності до п. 5.3 Договору та без заперечень, що підтверджується підписаними уповноваженими представниками та скріпленими печатками сторін актами приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в та довідками форми №КБ-3.

Таким чином, відповідач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в, які підписані та скріплені уповноваженими представниками сторін.

Більш того, факт прийняття позивачем виконаних відповідачем робіт у повному обсязі та належним чином підтверджується здійсненими позивачем оплати в повному обсязі за виконані роботи за Договором, що підтверджується сторонами (позивачем у позові та відповідачем у відзиві), а також долученими позивачем до матеріалів справи платіжними дорученнями.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Статтею 843 Цивільного кодексу України визначено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

У пункті 3.3 Договору сторони домовились, що ціна послуг з монтажу по кожному об'єкту розраховується відповідно до ДБН.Д.1.1-2000 та зазначається у Додатках №№4-10 до Договору.

З матеріалів справи вбачається, що крім тексту Договору, сторони також погодили, підписали і скріпили печатками Специфікацію (Додаток №3 до Договору) та Локальний кошторис, якими також визначили вартість послуг.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази внесення змін до Договорів в частині вартості послуг, визнання його повністю чи частково недійсним; відтак, відсутні і докази нанесення відповідачем шкоди на суму 260 516,16 грн.

Позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав належним чином, в повному обсязі сплативши за виконані позивачем роботи, що підтверджується сторонами та наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Відтак, суд встановив, що розрахунки за Договором між сторонами здійснювались у порядку і на умовах, встановлених цим Договором.

Єдиним обґрунтуванням позовних вимог є те, що Державною фінансовою інспекцією України було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності позивача та його структурних підрозділів за період з 01.05.2014 по 01.01.2016 та виявлено ряд порушень і недоліків, які відображені в акті ревізії від 18.04.2016 №06-21/29.

Зокрема, у вказаному акті зазначено, що в актах приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за березень, травень, червень, серпень, листопад 2015 року було включено витрати за роботу лабораторії пересувної вимірювально-налагоджувальної, пенал, на загальну суму 49 968,00 грн., проте ТОВ "НВП "Техвестсервіс" не надано доказів того, що у нього наявна лабораторія пересувна вимірювально-налагоджувальна, пенал, яка використовується при виконанні робіт з електричної перевірки та настроюванні керуючого комплексу станції телефонних інтегральних квазіелектронних ІАТСКЕ "Істок". Крім того, у вказані акти були включені витрати на заробітну плату робітників-монтажників, які працювали при виконанні робіт з електричної перевірки та настроюванні керуючого комплексу станції телефонних інтегральних квазіелектронних ІАТСКЕ "Істок", та відповідно включені витрати праці у кількості 921,60 людино-годин, що на думку третьої особи також є завищенням витрат за Договором.

Проте, приписами ст. 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено вичерпний перелік підстав для звільнення сторін від доказування, зокрема:

- обставини, визнані судом загальновідомими;

- обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом;

- вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, зазначені положення статті не містить такої підстави звільнення від доказування, як вимога Державної фінансової інспекції України про усунення виявлених ревізією порушень чи відповідний акт ревізії.

Таким чином, підстави для посилання у якості обґрунтування позовних вимог на акт ревізії Державної фінансової інспекції України №06-21/29 від 18.04.2016 у розумінні ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, відсутні. До того ж, акти ревізії взагалі не можуть бути доказами в розумінні ст. 73-79 Господарського процесуального кодексу України та правовою підставою для стягнення грошових коштів, сплачених за договірними зобов'язаннями.

Варто зауважити, що фактично третьої особою зроблено висновок про завищення відповідачем вартості підрядних робіт лише з тих підстав, що згідно ДБН Д.2.3-10-99, затверджених наказом Держбуду України №270 від 05.11.1999, вказані роботи повинні були виконуватись за допомогою відповідної лабораторії пересувна вимірювально-налагоджувальна, пенал, яка використовується при виконанні робіт з електричної перевірки та настроюванні керуючого комплексу станції телефонних інтегральних квазіелектронних ІАТСКЕ "Істок"., в той час як відповідачем не надано доказів наявності у нього такої лабораторії. Отже, Державна фінансова інспекція України прийшла до висновку, що відповідач не міг виконати такі роботи та відповідно ним не відряджались на виконання таких робіт працівники.

Проте суд вважає такі висновки Державної фінансової інспекції України необгрінтованими та формалізованими з огляду на наступне.

По-перше, відповідачем у своєму відзиві та додаткових письмових поясненнях зазначено, що умови укладеного сторонами Договору не передбачали обов'язковості виконання робіт за допомогою лабораторії пересувної вимірювально-налагоджувальної, пенал, яка використовується при виконанні робіт з електричної перевірки та настроюванні керуючого комплексу станції телефонних інтегральних квазіелектронних ІАТСКЕ "Істок", а такі роботи були виконані ТОВ "НВП "Техвестсервіс" за допомогою наявної у нього вимірювальної випробувальної лабораторії, яка відповідає критеріям атестації і атестована на право проведення вимірювань у сфері поширення державного метрологічного контролю, на підтвердження чого до відзиву долучено відповідні Свідоцтво про атестацію №045/13 від 07.06.2013 та Сертифікат підтвердження компетенції №007/2016 від 12.09.2016.

По-друге, затвердженні наказом Держбуду України №270 від 05.11.1999, ДБН Д.2.3-10-99 є застарілими та не відповідають сучасним технологіям, у зв'язку з чим суд вважає, що невикористання відповідачем робіт саме за допомогою визначеної у них лабораторії не свідчить про невиконання їх в цілому або ж про неналежне виконання таких робіт.

Натомість виконання таких робіт за допомогою нового прибору - вимірювальної випробувальної лабораторії, яка відповідає критеріям атестації і атестована на право проведення вимірювань у сфері поширення державного метрологічного контролю, не може становити собою порушення умов Договору чи норм законодавства.

В свою чергу, суд вважає атавізмом та формалізмом доводи третьої особи про те, що відповідач був вправі розробити відповідний проект для внесення змін до ДБН Д.2.3-10-99 з метою використання наявної у нього вимірювальної випробувальної лабораторії (при цьому представниками третьої особи в судовому засіданні підтверджено, що відповідний проект змін до ДБН про включення такого обладнання повинен розроблятись відповідною установою та розробка такого проекту може займати півроку).

По-третє, вказані роботи були прийняті замовником як належно та якісно виконані, а сучасниками процесу не заперечується факт користування позивачем результатами виконаних робіт протягом п'яти років.

Таким чином, зважаючи на підписання позивачем без зауважень актів приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за березень, травень, червень, серпень, листопад 2015 року та факт користування позивачем результатами виконаних відповідачем робіт, судом відхиляються доводи третьої особи щодо їх невиконання, мотивовані лише відсутністю у відповідача обладнання для виконання вказаних робіт, яке передбачено застарілими нормами (прийнятими 18 років тому), а тому у суду відсутні обґрунтовані підстави вважати, що відповідачем не виконано роботи за Договором в частині, на яку позивач вказує, що ТОВ "НВП "Техвестсервіс" завищило вартість робіт.

До того ж, виявлені Державною фінансовою інспекцією України порушення не можуть змінювати договірні правовідносини сторін, зобов'язання, погоджені укладеним договором та підтверджені відповідним актом виконаних робіт і проведеними оплатами; зокрема не можуть впливати на погоджену сторонами ціну договору.

Крім того, суд вважає безпідставним твердження позивача, що грошові кошти у розмірі 260 516,16 грн. є розміром завданої відповідачем шкоди (збитків), оскільки згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України для застосування таких правових наслідків порушення зобов'язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вищезазначених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань.

Натомість, жодного із вказаних елементів, позивачем суду належними та допустимими доказами не доведено.

Як встановлено ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 вказаного Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на встановлені обставини та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за необхідне відмовити Державному підприємству обслуговування повітряного руху України у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Таким чином, судові витрати позивача, які складаються з судового збору у розмірі 3 907,74 грн., покладаються на позивача.

Що стосується заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17 940,00 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами п.п. 1-2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як свідчать матеріали справи, з метою належного захисту прав відповідача та надання професійної правничої допомоги в господарському суді, 13.01.2016 між ТОВ "НВП "Техвестсервіс" (замовник) та Адвокатським об'єднанням "Адвокатська фірма "Єфімов та партнери" (виконавець) був укладений договір про надання адвокатських послуг №01/2016.

На виконання умов вищезазначеного договору було видано ордер серія КС №318204 про надання правової допомоги Домашенко О.Є. (у відповідності до інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України за електронною адресою: http://erau.unba.org.ua/, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3259/10 від 22.03.2007) та надано орієнтовний опис робіт (надання послуг) на загальну суму 17 940,00 грн.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Матеріалами справи підтверджується виконання адвокатом своїх зобов'язань договором про надання адвокатських послуг №01/2016 від 13.01.2016, зазначених у описі робіт (надання послуг) на загальну суму 17 940,00 грн., зокрема, фактом надання відповідачем відзиву на позов та додаткових пояснень, а також участю Домашенко О.Є. в підготовчих та судових засіданнях.

Відтак, враховуючи, що позивач не скористався своїм правом на надання доводів та доказів неспівмірності втрат відповідача на правничу допомогу, суд при ходить до висновку про необхідність задоволення заявленої відповідачем вимоги про відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17 940,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 74, 76-80, 126, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (08300, Київська обл., м. Бориспіль, аеропорт; ідентифікаційний код 19477064) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс" (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, буд. 5; ідентифікаційний код 24721187) про стягнення 260 516,16 грн. відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов'язані із розглядом справи в частині сплаченого судового збору, покласти на Державне підприємство обслуговування повітряного руху України.

3. Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (08300, Київська обл., м. Бориспіль, аеропорт; ідентифікаційний код 19477064) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс" (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, буд. 5; ідентифікаційний код 24721187) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17 940 (сімнадцять тисяч дев'ятсот сорок) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Київського апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 05.05.2018.

Суддя Р.В.Бойко