ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2018 р.Справа № 922/61/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пан Логістик", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс" м. Зміїв

про стягнення 141913,00 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс", м. Зміїв

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пан Логістик", м. Київ

3-я особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за зустрічним позовом ПП "Львівкульттовари", м. Львів

про стягнення 164276,56 грн.

за участю представників:

позивача (відповідача за зустрічним позовом) не з'явився

відповідача (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 (дов. від 11.10.2017 р.); ОСОБА_2В (дов. від 30.01.2018 р.)

3-ї особи - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пан Логістик" 09.01.2018 звернулось до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс" про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 141913,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за договором про перевезення вантажів автомобільним транспортом та транспортне експедирування № 27/02-15-ТУ (Х) від 27.02.2015 р. в частині своєчасної оплати наданих послуг.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.01.2018 р. прийнято позовну заяву ТОВ "Пан Логістик" до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/61/18, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.01.2018 р., задоволено заяву ТОВ "С-Транс", подану в порядку п. 2 ч.4 ст.250 ГПК України, постановлено здійснювати розгляд справи № 922/61/18 за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та замінено судове засідання для розгляду справи по суті, призначене на "31" січня 2018р. о 10:00 год., підготовчим засіданням. Таким чином, підготовче провадження триває з 11.01.2018 року.

Крім того, ТОВ "С-Транс" звернулось до суду із зустрічною позовною заявою (вх. 2345 від 29.01.2018 р.) до ТОВ "Пан Логістик", в якій, посилаючись на неналежне виконання ТОВ "Пан Логістик", як особою яка зобовязалась організувати перевезення вантажів автомобільним транспортом, пунктів 1.1, 3.1.5, 6.4 договору № 27/02-15-ТУ(Х) від 27.02.2015 р. та викладаючи фактичні обставини зазначені також і у відзиві на первісний позов, просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом 164276,56 грн. заборгованості та судовий збір у розмірі 2465,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.01.2018 р. прийнято зустрічну позовну заяву ТОВ "С-Транс" (вх. 2345) до ТОВ "Пан Логістик" про стягнення 164276.56 грн. для спільного розгляду з первісним позовом по справі № 922/61/18 та відкладено підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.02.2018 р. залучено до участі у справі в якості 3-ї особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за зустрічним позовом ПП "Львівкульттовари" та продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів до 11.04.2018 р. включно.

Протягом підготовчого провадження, судом з метою дотримання прав сторін, виконання всіх необхідних процесуальних дій, необхідних для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд неодноразово відкладав підготовчі засідання, зокрема у підготовчому засіданні 13.03.2018 р. було постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 21 березня 2018 року о 10:00 год.; у підготовчому засіданні 21.03.2018 р. було постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 28 березня 2018 року о 12:30 год.

Надані учасниками справи протягом підготовчого провадження заяви по суті справи та докази на підтвердження своїх правових позицій по суті спору були досліджені судом та долучені до матеріалів справи

Станом на 28 березня 2018 р. від учасників справи додаткових документів (заяв або доказів) по суті спору не надходило, як і не надходило заяв на підтвердження наміру у майбутньому подати до матеріалів справи додаткові доказі щодо предмету спору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.03.2018 було закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/61/18 до розгляду по суті у судовому засіданні на 10.04.2018 року об 11:00.

10 квітня 2008 року на адресу суду надійшла заява від ТОВ "Пан Логістик" (вх. 9441), відповідно до якої представник ТОВ "Пан Логістик" наголошує, що відсутність представника у судовому засіданні, що відбудеться 10.04.2018 р., не перешкоджає розгляду справи, вважає за можливо здійснення розгляду справи по суті за відсутності представника ТОВ "Пан Логістик", оскільки в матеріалах справи достатньо переконливих доказів, які свідчать про порушення строків оплати з боку ТОВ "С-Транс" перед ТОВ "Пан Логістик" за надані послуги перевезення на суму 141913,00 грн. Стосовно розгляду зустрічного позову, то ТОВ "Пан Логістик" вважає, що позовні вимоги ТОВ "С-Транс" не доведені з підстав, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву. При цьому просить суд здійснювати розгляд справи № 922/61/18 за відсутності представник ТОВ "Пан Логістик" (на підставі ч. 4 ст. 202 ГПК України) за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 10.04.2018 р. з розгляду справи по суті судом було постановлено ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 10:00 02.05.2018 року.

Разом з тим, 27.04.2018 р. на адресу суду від ТОВ "Пан Логістик" надійшло клопотання (вх. 11278) про долучення до матеріалів справи пакету документів до відзиву на зустрічну позовну заяву.

З приводу наданих ТОВ "Пан Логістик" документів суд керується наступним.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Статтею 42 ГПК України встановлено не лише процесуальні права, але й процесуальні обов'язки сторін справи. Так, учасники справи зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч.ч. 3, 8 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень 3-ї особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Системний аналіз наведених правових норм у поєднанні із наведеними у ст. 13, 14 ГПК України принципами диспозитивності і змагальності сторін свідчить про невідворотність настання для учасника справи таких негативних наслідків, як неврахування судом при вирішенні спору поданих доказів у разі недотримання останнім без поважних на те причин встановленого законом порядку їх подання.

Отже, Господарським процесуальним кодексом обумовлено негативні наслідки для сторін у разі неподання у встановлений строк доказів, а тому ризик настання цих негативних наслідків нормами ГПК України покладається на сторін.

У свою чергу, прийняття судом до розгляду несвоєчасно поданих доказів без поважних на те причин, а лише через неналежну підготовку сторони щодо судового розгляду справи, порушує наведені імперативні норми Господарського процесуального кодексу України та унеможливлює дотримання принципу рівності учасників справи і неупередженості суду.

Приписами Господарського процесуального кодексу України визначено чіткий порядок розгляду господарських справ, які у порядку господарського судочинства розглядаються за правилами наказового або позовного провадження (загального або спрощеного).

За приписами ст.ст. 177, 182 ГПК України збирання доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві або в інших заявах по суті спору здійснюється на стадії підготовчого провадження.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 194 ГПК України).

Справа № 922/61/18 призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження у справі тривало з 11.01.2018 року та було закрите, ухвалою суду від 28.03.2018 р.

Розгляд справи по суті було розпочато 10.04.2018 року.

При цьому, протягом проведення підготовчого провадження, яке тривало більше 70 днів (зустрічний позов прийнято до розгляду 31.01.2018 р.), представником відповідача за зустрічних позовом не було виявлено бажання та намір подати до матеріалів справи додаткові докази в обґрунтування своєї позиції. Таким чином відповідачем за зустрічним позовом не було реалізовано своїх процесуальних прав та добросовісно не виконано своїх обов'язків, що керуючись приписами п. 8 ст. 80 ГПК України, та враховуючи відсутність обґрунтування обєктивної неможливості подання доказів у визначений строк, виключає можливість суду прийняти до розгляду докази, надані ТОВ "Пан Логістик" 27.04.2018 р., тобто на стадії розгляду справи по суті. За таких підстав, ці документи залучаються до матеріалів справи, проте не будуть предметом дослідження в судовому засіданні та не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

У судове засідання 02.05.2018 року позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) та третя особа своїх повноважних представників не направили, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представники відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) заперечували проти первісного позову та просили задовольнити поданий ним зустрічний позов, вказуючи на неналежне виконання ТОВ "Пан Логістик", як особою яка зобовязалась організувати перевезення вантажів автомобільним транспортом, пунктів 1.1, 3.1.5, 6.4 договору № 27/02-15-ТУ(Х) від 27.02.2015 р., зокрема, 16.08.2017 р. позивачем за первісним позовом, як перевізником, при доставці молочної продукції було порушено температурний режим, внаслідок чого вся партія продукції загальною вартістю 104052,00 грн. була зіпсована, що зафіксовано у акті від 16.08.2017 р., у звязку з чим відповідачем, в порядку п. 6.5 договору, було застосовано до ТОВ "Пан Логістик" штрафні санкції у розмірі зіпсованого вантажу, що становить 104052,00 грн. Крім того, у звязку з визнанням цієї продукції непридатною для споживання, відповідачем були понесені додаткові витрати по утилізації цієї продукції у сумі 7000,00 грн. та доставці на утилізацію непридатної продукції у сумі 1686,06 грн. За таких підстав, після проведених сторонами переговорів 12.10.2017 було узгоджено Акт заліку однорідних вимог, який позивач підписав, відскакував та електронною поштою направив відповідачу, який в свою чергу також підписав Акт, відсканував та електронною поштою направив позивачу, таким чином на думку відповідача відбулося припинення зобовязання відповідача з оплати по договору № 27/02-15-ТУ(Х) від 27.02.2015 р., та зобовязання з штрафних санкцій та збитків позивача за цим же договором на суму 112738,03 грн. Крім того, на протязі 2016-2017 р. на адресу позивача було направлено претензії на суму 51538,48 грн. за недопоставку продукції в пункт призначення, псування, але до цього часу, кошти так і не були перераховані на рахунок відповідача. Таким чином, відповідач вважає, що позов ТОВ "Пан Логістик" за № 02 від 04.01.2018 р. про стягнення 141913,00 грн. боргу не відповідає дійсності та не може бути задоволений судом. Разом з тим, оскільки позивач за первісним позовом заперечує факт проведення між сторонами заліку однорідних зустрічних позовних вимог, товариством з обмеженою відповідальністю "С-Транс" було подано до суду зустрічну позовну заяву про стягнення з відповідача за зустрічним позовом 164276,56 грн. збитків та судовий збір у розмірі 2465,00 грн.;

Згідно з наданими до матеріалів справи ТОВ "Пан Логістик" у підготовчому засіданні заяв по суті справи та доказів на їх обґрунтування, позивач за первісним позовом наполягає на доведеності факту належного виконання ТОВ "Пан Логістик" взятих на себе зобовязань та наявності переконливих доказів, які свідчать про порушення ТОВ "С-Транс" строків оплати наданих послуг та не визнає факт псування продукції, яку доставляли відповідно до договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом та транспортне експедирування № 27/02-15-ТУ (Х) від 27.02.2015 р. і заявки № 15/08/17, зазначаючи, що акт від 16.08.2017 р. та акт заліку зустрічних однорідних вимог від 12.10.2017 р. не можуть братись судом до уваги, як належні та достовірні докази у цій справі. Крім того, позивач наголошує, що 16.08.2017 р. перевезення продукції автомобілем НОМЕР_1 здійснювалось за трьома адресами, першим з яких ТОВ "АШАН Україна" відмовився від прийняття вантажу із зазначенням у накладній № З-00127020 від 16.08.2017 "порушення санітарно-гігієнічних вимог відносно автомобіля" і інших причин у прийнятті продукції не зазначено; при цьому молочна продукція доставлена на наступні дві адреси була доставлена та прийнята без зауважень іншими вантажоодержувачами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази надані до суду, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи правовідносини сторін виникли на підставі, укладеного 27 лютого 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАН ЛОГІСТИК" (позивач за первісним позовом або виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС" (відповідач за первісним позовом або замовник) договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом та транспортне експедирування № 27/02-15-ТУ (X).

У відповідності до п. 1.1. договору, Замовник доручає та зобов'язується сплатити, а Виконавець зобов'язується надати послуги з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом з дотриманням відповідного температурного режиму (+2 +6) (при прийомці товару, його перевезенні, передачі одержувачу вантажу) та у відповідності до умов даного договору, власним транспортом, або уклавши від свого імені Договори перевезення з третіми особами - виконавцями, що мають всі необхідні дозволи і ліцензії на здійснення послуг з перевезення вантажів.

Згідно з п. 5.1. договору, замовник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених даним договором, сплачувати транспортно - експедиторські послуги.

Пункт 5.3. договору встановлює, що розрахунок здійснюється замовником не пізніше 7-ми календарних днів після отримання ним вірно заповнених перелічених документів в п. 5.2. Договору.

Відповідно до п. 7.1 договору, термін дії цього договору з моменту підписання по 31 грудня 2017 р.

Матеріалами справи підтверджено, що відносини сторін щодо здійснення перевезення на підставі договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом та транспортне експедирування № 27/02-15-ТУ (X) мають довготривалий характер та послуги надавались систематично протягом дії цього договору.

Зокрема, на виконання умов договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом та транспортне експедирування № 27/02-15-ТУ (X) від 27.02.2015 позивачем за первісним позовом було надано відповідачу за первісним позовом транспортно-експедиторські послуги на загальну суму 143000,00 грн. по наступним Актам надання послуг: № 4159 від 28.06.2017 року на суму 3200,00 грн. з ПДВ; № 4480 від 07.07.2017 року на суму 7 500,00 грн. з ПДВ; № 4481 від 10.07.2017 року на суму 3 200,00 грн. з ПДВ; № 4482 від 12.07.2017 року на суму 7 500,00 грн. з ПДВ; № 4652 від 13.07.2017 року на суму 7 300,00 грн. з ПДВ; № 4688 від 17.07. 2017 року на суму 8 500,00 грн. з ПДВ; № 4769 від 19.07.2017 року на суму 7 500,00 грн. з ПДВ; № 10004911 від 21.07.2017 року на суму 7 500,00 грн. з ПДВ; № 10004901 від 25.07.2017 року на суму 7 500,00 грн. з ПДВ; № 10004958 від 30.07.2017 року на суму 7 500,00 грн. з ПДВ; № 10005159 від 01.08.2017 року на суму 7 500,00 грн. з ПДВ; № 10005279 від 04.08.2017 року на суму 7 500,00 грн. з ПДВ; № 10005280 від 07.08.2017 року на суму 7 500,00 грн. з ПДВ; № 10005282 від 09.08.2017 року на суму 7 500,00 грн. з ПДВ; № 10005439 від 11.08.2017 року на суму 7 500,00 грн. з ПДВ; № 10005502 від 13.08.2017 року на суму 7 300,00 грн. з ПДВ; № 10005463 від 16.08.2017 року на суму 7 500,00 грн. з ПДВ; № 10005505 від 21.08.2017 року на суму 8 500,00 грн. з ПДВ; № 10005500 від 22.08.2017 року на суму 7 500,00 грн. з ПДВ; № 10005794 від 25.08.2017 року на суму 7 500,00 грн. з ПДВ.

Копії зазначених документів залучені до матеріалів справи.

У перелічених вище актах, підписаних замовником, чітко вказано, що товариство з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС", приймаючи надані йому транспортно-експеднційні послуги по території України, претензій по об'єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має. Підписанням даних актів замовник підтверджує, що ним отримано усі необхідні для оплати документи, які передбачені договором та заявкою.

Проте, в порушення своїх договірних зобов'язань, відповідач за первісним позовом надані позивачем за первісним позовом послуги з виконання перевезень товарів за вищезазначеними актами оплатив лише частково у розмірі 1 087,00 грн. (оплата зарахована за надання послуг за Актом надання послуг № 4480 від 07 липня 2017), у зв'язку з чим за ТОВ "С-Транс" утворилася заборгованість у розмірі 141913, 00 грн.

Станом на день розгляду справи відповідач борг у розмірі 141913, 00 грн. не сплатив.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за надані останнім транспортно-експеднційні послуги у розмірі 141913, 00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем за первісним позовом не спростований.

При цьому спір щодо факту надання позивачем за первісним позовом послуг зазначених у вище перелічених актах та вартості отриманий послуг відсутній.

Заперечення ТОВ "С-Транс" ґрунтуються з посиланням на п. 6.6. Договору, в якому зазначено, що замовник (відповідач за первісним позовом) має право не виконувати оплату наданих послуг до моменту задоволення його претензії та сплати виконавцем всіх завданих збитків.

Проте, суд не приймає до уваги посилання відповідача за первісним позовом на п. 6.6 договору, як на умову договору яка безумовно відтерміновує строк виконання зобовязання до моменту задоволення претензій замовника та сплати виконавцем всіх завданих замовнику збитків, виходячи з наступного.

Дійсно у п. 6.6. Договору сторонами зазначено, що замовник (відповідач) має право не виконувати п. 5.3 договору (оплату наданих послуг) до виконання пункту 6.3. виконавцем (відшкодування понесених замовником збитків), або здійснити залік взаємних однорідних вимог шляхом підписання сторонами Акту заліку взаємних однорідних вимог.

Тобто, фактично у даному підпункті договору сторонами закріплено право замовника на притримання, як вид забезпечення виконання зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов'язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов'язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов'язання (ст. 594 ЦК України).

При цьому за приписами ст. 595 ЦК України, кредитор, який притримує річ у себе, зобовязаний негайно повідомити про це боржника.

За таких підстав, в разі настання випадку, що надає право кредитору на притримання у себе речі (зокрема грошових коштів), що належить боржнику, кредитор зобов'язаний, виходячи з положень ч.1 ст. 595 ЦК України, негайно повідомити боржника про реалізацію наданого йому ч. 1 ст. 594 ЦК України такого права. У разі ж порушення кредитором цього обов'язку (негайного повідомлення боржника про притримання), вже сам кредитор, в силу положень ст. 612 ЦК України, стає боржником, що прострочив виконання свого обов'язку і зобов'язаний повернути річ законному власнику.

Доказів реалізації замовником (відповідачем за первісним позовом) свого права закріпленого у п. 6.6. договору на притримання оплати отриманих послуг шляхом направлення виконавцю (позивачу за первісним позовом) негайного повідомлення, як того вимагає ст. 595 ЦК України, до матеріалів справи не надано, а тому, доводи відповідача про правомірність притримання оплати за договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом та транспортне експедирування № 27/02-15-ТУ (X) від 27.02.2015 р. є невірними, оскільки не було дотримано встановленого законом порядку повідомлення ТОВ "ПАН ЛОГІСТИК" про притримання оплати за надані послуги.

Також, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи твердження відповідача за первісним позовом, відносно того, що відбулося припинення зобов'язання ТОВ "С-Транс" з оплат по договору за № 27/02-15-ТУ(X) від 27.02.2015р., та зобов'язання ТОВ "ПАН ЛОГІСТИК" зі сплати штрафних санкцій та збитків замовника (ТОВ "С-Транс") за цим же договором на суму 112 738,03 грн.

За змістом ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Позивач за первісним позовом факт взаємозаліку заперечує.

Натомість, відповідач за первісним позовом повідомляє, що за результатами переговорів, 12.10.2017 року, відповідно до п. 6.6. договору, було узгоджено Акт заліку зустрічних однорідних вимог, який було направлено засобами електронного звязку на електронну пошту ТОВ "ПАН ЛОГІСТИК".

До матеріалів справи надано копію Акту заліку зустрічних однорідних вимог від 12.10.2017 р. (т. 1 а.с. 112-113), узгодження якого, за твердженнями ТОВ "С-Транс", відбулось засобами електронного звязку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" (далі - Закон) юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

У той же час, згідно з ч. 1 ст. 5 Закону електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Згідно зі ст. 1 Закону обов'язковий реквізит електронного документа - обов'язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили.

Приписами ч. 1 ст. 6 Закону передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов'язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб'єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем домовленості про ведення ділової переписки електронною поштою не було, в укладеному договорі не зазначено жодної електронної адреси відповідача.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.

Доказів наявності обов'язкових реквізитів електронних документів, зокрема електронного підпису або укладеної між сторонами угоди про використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу відповідачем за первісним позовом суду надано не було.

Таким чином, надана копія акту, не містять обов'язкових реквізитів електронних документів та не відповідає вищенаведеним приписам Закону і тому не можуть бути визнані належними та допустимими доказом припинення зобовязання шляхом заліку зустрічних однорідних вимог.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Отже, вивчивши матеріали справи та дослідивши подані сторонами докази, суд визнає відповідача за первісним позовом таким, що прострочив виконання свого зобов'язання щодо оплати наданих послуг за договором про перевезення вантажів автомобільним транспортом та транспортне експедирування № 27/02-15-ТУ (X) від 27.02.2015 р. у розмірі 141913,00 грн.

З приписами статей 13, 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи містять докази виконання позивачем за первісним позовом взятих на себе зобов'язань за договором щодо своєчасного та належного надання відповідачу за первісним позовом транспортно-експедиційних послуг, обумовлених у вищезазначених Актах надання послуг, та не містять доказів в підтвердження оплати відповідачем заборгованості за надані послуги, що є предметом первісного позову, при цьому учасниками справи не зазначено про існування таких доказів.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що ТОВ "С-Транс" не надав суду належних доказів виконання домовленості або вмотивованих заперечень проти неї, а також враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, вимоги позивача в сумі основного боргу у розмірі 141913,00 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір у розмірі 2128,70 грн., відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду первісного позову покладається судом на відповідача за первісним позовом.

Розглянувши зустрічні позовні вимоги суд приходить до висновку про часткове задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного.

Предметом зустрічного позову є вимога ТОВ "С-Транс" 9позивач за зустрічним позовом) про стягнення з ТОВ "Пан Логістик" (відповідача за зустрічним позовом) збитків в розмірі 164276,56 грн. у зв'язку з псуванням ввіреного останньому для транспортування товару за договором про перевезення вантажів автомобільним транспортом та транспортне експедирування № 27/02-15-ТУ (X) від 27.02.2015 р. В обґрунтування зустрічного позову, посилається на неналежне виконання відповідачем за зустрічним позовом, як виконавцем, взятих на себе зобовязань за цим же договором про перевезення вантажів автомобільним транспортом та транспортне експедирування № 27/02-15-ТУ (Х) від 27.02.2015 р. в частині належної організації перевезення молочної продукції, яка повинна відбуватись з дотриманням температурного режиму, у звязку з чим позивачу були нараховані штрафні санкції/збитки, які складаються з 104052,00 грн. вартості зіпсованого вантажу, 7000,00 грн. вартості послуг з утилізації 5 т непридатної продукції, 1686,06 грн. вартості доставки на утилізацію, 51538,48 грн. за недопоставку продукції в пункт призначення та псування, претензії за якими були направлені відповідачу за зустрічним позовом на протязі 2016-2017 років.

Як вже встановлено судом, 27 лютого 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАН ЛОГІСТИК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС" був укладений договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом та транспортне експедирування № 27/02-15-ТУ (X), який є підставою виникнення між сторонами взаємних зобовязань.

Згідно п. 3.1.3. договору, виконавець зобовязався подати під завантаження необхідну кількість та тип справного рухомого складу (транспортних засобів), придатного для перевезення вантажу, що відповідає всім санітарним нормам та вимогам замовника.

Відповідно до п. 1.1. та п. 3.1.5. договору, виконавець зобовязався забезпечити доставку вантажу в пункт призначення у терміни, встановлені умовами договору, з дотриманням температурного режиму +2 +6°С.

За приписами п. 6.5. договору, у випадку втрати, пошкодження чи псування вантажу та при відсутності документів вказаних в п.6.4 договору або при виявлені одержувачем вантажу непрацюючого холодильного устаткування (або перевищення температури в тілі продукту до +7 градусів Цельсія та вище), розмір збитку замовник визначає по ціні вантажу, вказаному в ТТН на перевезення цього вантажу та направляє виконавцю в письмовому вигляді претензію з зазначенням розміру нанесеного збитку. Крім того, Замовник має право на відшкодування додаткових транспортних витрат щодо доставки якісного товару на заміну зіпсованого у відповідну точку продажу. Виконавець зобовязаний відшкодувати замовнику усі повязані з цим витрати на підставі належно оформлених рахунків-факитур та інших документів, що підтверджують факт перевезення вантажу замовника.

Як встановлено судом та не спростовано ТОВ "ПАН ЛОГІСТИК", на виконання вказаного договору, позивач за зустрічним позовом 15.08.2017 року замовив перевезення до складу ТОВ "АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ" за пресою: Київська обл., с. Тарасівка, вул. Київська, 16, а відповідач за зустрічним позовом, в свою чергу, надав для перевезення автомобіль MAN номер державної реєстрації ВС 0821 ЕН, водій ОСОБА_3 (субпідрядник ПП "Львівкульттовари" договір-заявка на перевезення № КИ 29944 від 14.08.2017р), автомобіль було завантажено і водій прийнявши товар, виїхав за маршрутом, з супровідною первинною документацією: накладна № 3-00127020 від 16.08.2017р., товарно-транспортна накладна № 3-00127020 від 16.08.2017р.

16.08.2017р. при прийманні товару на складі ТОВ "АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ" було виявлено порушення температурного режиму, замість +2 +6°С молочна продукція була доставлена з температурою 21,4 °С, внаслідок чого ТОВ "АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ" відмовилося приймати таку продукцію.

Зіпсовано було продукцію на загальну суму 104052,00 грн., у зв'язку з чим складено акт про виявлені порушення вантажу від 16.08.2017 до ТТН № З-00127020 від 16.08.2017, яким встановлено порушення температурного режиму транспортування вантажу (молочної продукції), у звязку з чим замість необхідного температурного режиму +2+6 Градусів Цельсія він становив +21,4 Градусів Цельсія.

Листом від 16.08.2017р. відповідач за зустрічним позовом повідомив, що товар, який він доставляв, був не прийнятий ТОВ "АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ", у зв'язку з перевищенням температури транспортування продукції та просив визначити місце куди цей товар оставити.

18.08.2017р. непридатний товар, було повернуто позивачу за зустрічним позовом автомобілем MAN номер державної реєстрації ВС 0821 ЕН, водій ОСОБА_3, товар було прийнято за «Актом прийому повернутого вантажу по кількості та якості» за участю представників Перевізника ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також до участі у прийманні товару було залучено представника Зміївської міської філії ДУ «Харківський ОЛЦ МО3 України», відповідно при прийманні товару були відібрані зразки продукції і направлені на дослідження в виробничу лабораторію ТОВ "С- Транс" та лабораторію Зміївської міської філії ДУ «Харківський ОЛЦ МОЗ України». За результатами досліджень лабораторій повернута продукція визнана непридатною до споживання.

23.08.2017р. в присутності представника ТОВ "ПАН ЛОПСТИК" СК "Перша" аварійного комісара ОСОБА_5 товар було передано на утилізацію до Куп'янської філії ДП "Укрветсанзавод" і було утилізовано. Послуги з утилізації 3,5 т непридатної продукції склали 7000 грн. Вартість доставки на утилізацію непридатної продукції склала 1686,06 грн., що підтверджується матеріалами справи.

На підставі викладеного позивачем за первісним позовом на виконання п. 6.5. договору було нараховано штрафні санкції/збитки у розмірі зіпсованого вантажу, що становить 104052,00 грн., а також предявлено до стягнення витрати здійснені останнім за надані послуги з утилізації 5 т непридатної продукції та вартості доставки зіпсованого товару на утилізацію.

Крім того, на протязі 2016- 2017 року на адресу відповідача за зустрічним позовом було направлено 42 Претензії на загальну суму 51538,48 грн. за не доставку продукції в пункт призначення, псування товару, що підтверджується залученими до матеріалів справи , копіями претензій актами розбіжностей та ТТН (т. 2, а.с.7-249).

За умовами п. 6.3 договору, у випадку втрати, пошкодження чи псування вантажу з вини виконавця та при письмовому оформленні такого погіршання стану вантажу і зміни вартості вантажоодержувачем чи офіційним представником замовника, замовник направляє претензію виконавцю з вимогою відшкодувати збиток, а виконавець на протязі 7-ми робочих днів з дня отримання претензії надсилає відповідь на претензію та/чи відшкодовує замовнику фактично понесені збитки.

Проте, відповідач за зустрічним позовом понесені позивачем за зустрічним позовом збитки не сплатив, на претензії не відповів, що і стало підставою для звернення позивача за зустрічним позовом з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню, проте з урахування математичної помилки щодо розміру загального розміру позовних вимог, з наступних підстав.

Правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем за зустрічним позовом регулюються договором про перевезення вантажів автомобільним транспортом та транспортне експедирування № 27/02-15-ТУ (X) від 27.02.2015 та чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Згідно з ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Відповідно до ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов'язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов'язаної сторони.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Стаття 924 Цивільного кодексу України визначає принципи майнової відповідальності перевізника: він відповідає при наявності його вини (ч. 1 ст. 924 Цивільного кодексу України) і в межах вартості перевезеного вантажу і багажу (ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України).

Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення.

Крім того, він також зобов'язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі.

Невиконання цього обов'язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: 1) усунення цих обставин не залежало від перевізника; 2) перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Отже, перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу у випадках, коли причиною його незбереження була непереборна сила. Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, що не підпадає під визначення непереборної сили, відповідно до ч. 1 ст. 924 Цивільного кодексу України не звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу.

Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов'язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Проте, відповідачем за зустрічним позовом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не доведено суду наявності обставин, які звільняють його від відповідальності за незбереження ввіреного йому для перевезення товару.

При цьому судом враховані приписи Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, якими визначаються права, обов'язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - замовників.

Відповідно до п. 13.1, 13.2, 13.3, 13.4 Правил, перевізник здає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною.

Здача вантажів вантажоодержувачу у пункті призначення по масі і кількості місць провадиться у порядку і способом, за якими вантажі були прийняті від вантажовідправника (зважуванням на вагах, обмірюванням, підрахунком місць та ін.).

Вантажі, які прибули у непошкоджених кузовах автомобілів (причепах, окремих секціях автомобіля, контейнерах і цистернах) та з непошкодженими пломбами вантажовідправника, видаються вантажоодержувачу без перевірки маси, стану вантажів і кількості вантажних місць.

У пунктах призначення вантажоодержувач має право при прийманні вантажів перевірити їх масу, кількість місць і стан у випадках:

а) прибуття вантажів у пошкоджених кузовах автомобілів (причепах, окремих секціях автомобіля, контейнерах і цистернах) або з пошкодженими пломбами вантажовідправника;

б) прибуття швидкопсувних вантажів з порушенням терміну доставки або з порушенням встановленого цими Правилами температурного режиму при перевезенні.

У разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між Перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом за формою, що наведена в додатку 4.

Перевізник, вантажовідправник і вантажоодержувач засвідчують в акті такі обставини:

а) невідповідність між найменуванням, масою і кількістю місць вантажу в натурі і тими даними, які зазначені у товарно-транспортній накладній;

б) порушення або відсутність пломб на кузові автомобіля або контейнері;

в) простій автомобіля у пунктах вантаження і розвантаження понад встановлені норми часу;

г) інші обставини (пошкодження упаковки, вантажу), які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Записи в акті засвідчуються підписами вантажовідправника (вантажоодержувача) і водія. Односторонні записи в акті як вантажовідправника (вантажоодержувача), так і водія вважаються недійсними.

Жодна із сторін не має права відмовитись від підписання акта. У разі незгоди зі змістом акта кожна із сторін має право викласти в ньому свою думку в рядку "Особливі відмітки" і засвідчити її підписом (п.п.15.1, 15.2, 15.3 Правил).

Надана до матеріалів справи копія акту від 16.08.2017 р. визнається судом такою, що складена за формою, що наведена в додатку 4 до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні та з дотриманням відповідної процедури, а відтак вказаний акт визнається належним та допустимим доказом правовідносин, які склались між сторонами та підтвердженням обставин, які можуть слугувати підставою для матеріальної відповідальності заподіювача збитків.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Статтею 228 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Крім того, для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина.

Так, судом встановлено наявність протиправної поведінки відповідача за зустрічним позовом (незабезпечення цілісності та схоронності вантажу та недотримання температурного режиму), наявність майнових втрат позивача за зустрічним позовом (втрата вантажу, здійснені витрати на перевезення та утілізацію товару), причинно-наслідковий зв'язок між цими втратами та протиправною поведінкою перевізника - відповідача за зустрічним позовом (саме на відповідача за зустрічним позовом за умовами договору покладено обовязок надати для перевезення справні транспорті засоби, придатні до перевезення та забезпечити збереження цілісності вантажу та доставку вантажу в пункт призначення з дотриманням температурного режиму), а також те, що відсутність вини останнього не доведено.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідач за зустрічним позовом належними та допустимими доказами заявлених до нього вимог не спростував, доказів, які звільняють його від відповідальності за незбереження ввіреного йому для перевезення товару суду не надав.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом збитків у зв'язку з псуванням ввіреного йому для транспортування товару та нестачею товару є доведеними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами.

Разом з тим, слід зазначити, що за розрахунками суду сума завданої матеріальної шкоди становить 164276,54 грн., а не 164276,56 грн., як це вказує позивач за зустрічним позовом, тобто суд вважає, що позивичем за зустрічним позовом при складанні позовної заяви було допушено математичну помилку при додавані всіх складових ціни позову, відтак до стягнення підлягає матеріальна шкода в сумі 164276,54 грн.

За викладених підстав, дослідивши матеріали справи по зустрічному позову, надавши оцінку наявним у справі доказам, суд дійшов висновку про часткове задоволення зустрічного позову в сумі 164276,54 грн. завданої матеріальної шкоди. У задоволенні решти зустрічного позову слід відмовити.

Судовий збір у розмірі 2465,00 грн, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду зустрічного позову покладається судом на відповідача за зустрічним позовом.

Згідно ч. 11 ст. 238 ГПК України, у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Суд вважає за необхідне провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають стягненню за первісним та зустрічним позовах, та стягнути різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму, а саме: стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс" 22363,54 грн. збитків та 335,45 грн. судового збору.

Керуючись статтями 2, 73-74, 76-79, 80, 86, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов ТОВ "Пан Логістик" про стягнення 141913,00 грн. задовольнити повністю.

2. Зустрічний позов "С-Транс" про стягнення 164276,56 грн. задовольнити частково, а саме стягнути суму у розмірі 164276,54 грн.

3. Провести зустрічне зарахування грошових сум та судових витрат, що підлягають стягненню за первісним і зустрічним позовами.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пан Логістик" (03040, місто Київ, вул. Диміївська, будинок 43, код ЄДРПО 36958491) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс" (63403, Харківська обл. місто Зміїв, вулиця Таранівське шосе, будинок 5, код ЄДРПО 25466691) 22363,54 грн. та 335,45 грн. судового збору.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ст. 241 ГПК України)

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 14.05.2018 р.

Суддя ОСОБА_6