РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.05.2018Справа № 910/1755/18

Суддя Господарського суду міста Києва Літвінова М.Є., розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Київський страховий дім"

про стягнення 3 200,00 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий альянс" (далі - позивач) подало до господарського суду міста Києва позовну заяву до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (далі - відповідач) про стягнення 3 200, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору № 104716/С4-В від 01.12.2014 з огляду на настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування страхувальнику автомобіля "Hyundai i30", реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як страховика транспортного засобу, водієм якого було вчинено дану дорожньо-транспортну пригоду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.02.2018 вирішено здійснювати розгляд справи № 910/1755/17 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.03.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечував частково. Відповідач зазначив, що оскільки, позивачем не надано до матеріалів справи доказів того, що СТО на рахунок якого було перераховано суму страхового відшкодування є платником ПДВ, то необхідно зменшити суму страхового відшкодування, визначеного у звіті на суму податку на додану вартість. За таких умов, сума що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2 666,67 грн. з урахуванням франшизи.

15.03.2018 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 21.02.2018 р.

15.03.2018 через відділ діловодства господарського суду міста Києва від позивача надійшло заперечення на відзив, в якому позивач зазначає, що підтвердженням проведених ремонтних робіт на СТО є платіжне дорученння № 5842 від 23.02.2017 року. Крім того, позивач долучив до матеріалів справи акт виконаних робіт, що підтверджує здійснення ремонту автомобіля та з якого вбачається, що вартість ремонту була визначена без урахуванням ПДВ, і відповідно сплачена позивачем сума не включає ПДВ і не підлягає зменшенню на його суму.

21.03.2018 через відділ діловодства господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що СТО не є платником ПДВ, а сплачує єдиний податок, а тому сума визначена у звіті має бути стягнута з відповідача за вирахуванням суми ПДВ та франшизи.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 178 Господарського процесуального кодексу України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розглянувши подані матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2014 між Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ферреро Україна" (страхувальник), укладено генеральний договір страхування автотранспортних засобів №1043716/С4-В, відповідно до умов якого страховик зобов'язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв'язку з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом "Hyndai I30", державний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.11.2016 о 19 год. 40 хвилин ОСОБА_2 в м. Києві на пр-т. Григоренка 12, керуючи автомобілем "Mercedes Benz", державний номер НОМЕР_3, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Hyndai I30", державний номер НОМЕР_1.

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, останню визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, згідно з постановою Дарницького районного суду міста Києва від 15.02.2017 у справі №753/22524/16-п.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу "Hyndai I30", державний номер НОМЕР_1 було завдано механічних ушкоджень.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП за участю автомобіля марки "Mercedes Benz", державний номер НОМЕР_3, була застрахована відповідачем, що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1231943.

Відповідно до звіту № 140/16 від 15.12.2016 про визначення вартості матеріального збитку, згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Hyndai I30", державний номер НОМЕР_1 становить 3 481,12 грн з ПДВ. До звіту додано ремонтну калькуляцію та протокол огляду транспортного засобу на відповідну суму.

Згідно рахунку-фактури від 30.11.2016, виставленого ФОП Ройтберг В.В. (СТО), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Hyndai I30", державний номер НОМЕР_1 становить 3 200,00 грн., сума без ПДВ. Суд відзначає, що податок на додану вартість до вказаної вище суми не включений, оскільки, як підтверджено матеріалами справи (свідоцтво платника єдиного податку серія А № 433293) ФОП Ройтберг В.В. (СТО) є платником єдиного податку та не є платником ПДВ, крім того в рахунку-фактурі всі суми визначені без ПДВ.

Також до матеріалів справи додано акт виконаних робіт від 24.02.2016 на загальну суму 3 200,00 грн, в якому ПДВ також не нараховано на вартість робіт та матеріалів (в графах акту виконаних робіт сума зазначена без ПДВ та сума вказана з ПДВ є ідентичними та повністю співпадають, а графа ПДВ не містить будь-яких позначок, відповідно ставка ПДВ - відсутня). Як вбачається з Акту фактично вартість виконаних робіт визначена та просумована без ПДВ, про що зазначено в самому Акті: виконавець - ФОП "Ройтберг". Таким чином, фактично ПДВ не врахований, вартість виконаних ремонтних робіт розрахована без ПДВ.

Позивач, враховуючи умови страхування, визначив розмір страхового відшкодування в сумі 3 200,00 грн., про що склав страховий акт № 2112/16/50/00/2 від 27.12.2016.

Відповідно до умов генерального договору страхування автотранспортних засобів №1043716/С4-В від 01.12.2014 року, страхове відшкодування позивачем було здійснено в розмірі 3 200,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5842 від 23.02.2017 року на суму 3 200,00 грн без ПДВ та була сплачена на рахунок СТО (ФОП Ройтберг В.В.) у розмірі 3 200,00 грн без ПДВ.

Тобто сума розрахована позивачем та виплачена за ремонт автомобіля "Hyndai I30", державний номер НОМЕР_1 становить суму визначену у страховому акті №2112/16/50/00/2 від 27.12.2016 та складає 3 200,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) від 07.08.2017 № 2022/8 на суму 3 200,00 грн.

Відповідач відповіді на заяву не надав суму страхового відшкодування не сплатив.

Приймаючи до уваги ліміт відповідальності відповідача та розмір франшизи (0,00 грн.), які передбачені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1231943, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування, що складає: 3 200,00 грн.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.8, 9 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону України "Про страхування").

Згідно із Законом України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст.ст.9, 22, 28, 29) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Ст. 36 зазначеного Закону передбачений порядок виплати страхового відшкодування. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника тощо.

У разі визнання вимог заявника обґрунтованими страховик зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв'язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Зважуючи на викладене, саме положеннями ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається: позивач, виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором добровільного страхування, отримав від останнього права кредитора до ПрАТ "Київський страховий дім", яке застрахувало цивільно-правову відповідальність власника автомобіля "Mercedes Benz", державний номер НОМЕР_3, перед третіми особами за шкоду, завдану внаслідок експлуатації цього транспортного засобу.

ПрАТ "Європейський страховий альянс" реалізувало своє право кредитора шляхом пред'явлення вимоги до ПрАТ "Київський страховий дім", оскільки за договором страхування відповідальності (Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") останнє надало згоду на прийняття обов'язку сторони боржника у деліктному зобов'язанні, якщо воно виникне.

Тобто, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за сплаченою ним сумою страхового відшкодування з вирахуванням франшизи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 30.01.2018 Верховного суду по справі №910/12500/17.

Вищезазначене спростовує доводи відповідача про ту обставину, що у позивача не виникло право вимоги до відповідача.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1,3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина учасника ДТП, який керував автомобілем "Mercedes Benz", державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку постановою Дарницького районного суду м. Києва від 15.02.2017 № 753/22524/16-п (набрала законної сили).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля "Mercedes Benz", державний номер НОМЕР_3, на момент ДТП була застрахована ПрАТ "Київський страховий дім" на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1231943.

Згідно витягу з бази МТСБУ, договором (полісом) № АК/1231943 передбачено, що франшиза становить 0,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 100 000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1, ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 3 200,00 грн. шляхом переказу коштів на рахунок СТО. Отже позивач поніс фактичні затрати у розмірі 3 200,00 грн.

Стосовно доводів відповідача про недоведеність того, чи є ФОП Ройтберг В.В. (СТО) платником ПДВ та необхідність вирахування суми ПДВ з вартості ремонту, судом встановлено наступне.

Згідно з п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Як вбачається з матеріалів справи, страхове відшкодування виплачено особі, яка здійснювала ремонт транспортного засобу на підставі виставленого рахунку - ФОП Ройтберг В.В. (СТО), яка не є платником ПДВ, проте сума податку на додану вартість не була включена до рахунку, виставленого СТО. Тобто позивач сплатив вартість відновлювального ремонту без ПДВ. В зв'язку з цим відсутні підстави для зменшення суми страхового відшкодування на суму ПДВ.

Крім того, суд не вбачає підстав для визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та понесених позивачем витрат на підставі звіту, оскільки він є попередньою оцінкою вартості відновлювального ремонту і відповідно витрат, які міг би понести позивач. Тобто вказана у звіті сума у розмірі 3 481,12 грн з врахуванням 20% ПД, не є остаточною та не підтверджує реально понесені позивачем витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, що реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, а підтверджує розмір відновлювального ремонту саме рахунок-фактура. В зв'язку з вищевикладеним заперечення відповідача судом до уваги не приймаються.

Решта аргументів відповідача щодо відсутності підстав задоволення позову визнаються судом явно необґрунтованими та неприйнятими з огляду на чинне законодавство.

Відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки "Hyndai I30", державний номер НОМЕР_1, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля.

Враховуючи визначені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1231943 від 26.10.2016 року розміри лімітів відповідальності та франшизи, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати у розмірі 3 200,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин та враховуючи те, що доказів сплати відповідачем на користь позивача страхового відшкодування матеріали справи не містять, в зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 7 139,82 грн. суми страхового відшкодування підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (04053, м. Київ, вул. Артема, 37-41, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 33-37, ) суму страхового відшкодування в розмірі 3 200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп., 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.05.2018 року.

Суддя М.Є. Літвінова