УХВАЛА

04 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 903/182/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Геруна Юрія Євгеновича на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 (головуючий суддя: Тимошенко О.М., судді: Демянчук Ю.Г., Крейбух О.Г.)

за позовом Луцької міської ради

до Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - 1. Фізична особа-підприємець Герун Юрій Євгенович, 2. Фізична особа-підприємець Ляшенко Вадим Вікторович, 3. Головне управління Держгеокадастру у Волинській області,

про повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

13.11.2017 (згідно із поштовим штемпелем на конверті) Фізичною особою-підприємцем Геруном Юрієм Євгеновичем подано касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 до Вищого господарського суду України.

На підставі пункту 5 статті 31, підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) та за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 38-р від 15.12.2017 вказану касаційну скаргу разом зі справою № 903/182/17 передано до Касаційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2018 у справі № 903/182/17 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Краснов Є.В.

Ухвалою Верховного Суду від 05.03.2018 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та призначено її до розгляду на 04.05.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Волинської області від 06.04.2017 позов задоволено повністю.

Суд першої інстанції зазначив, що порядок поновлення (пролонгації) договору оренди землі встановлений ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Згідно із правовою позицією Верховного суду України у постановах №912/1552/13 (3-161гс14) від 11.11.2014р., №44/69 (3-520гс12) від 20.11.2012р. встановлено, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін можлива лише за наявності рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. За змістом п.34 ч.1 ст.36 ЗУ "Про місцеве самоврядування" за відсутності такого рішення неможливо зобов'язати цей орган в судовому порядку укласти такий договір або поновити його (ст. 33 Закону України "Про оренду землі у редакції чинній до 12.03.2011р.).

Крім того, до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на момент їх виникнення, оскільки згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з п.2.17 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах що виникають із земельних відносин" у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України "Про оренду землі". Як вбачається зі змісту частини 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі", нею не передбачено порядок автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін, а лише визначено, що в цьому разі договір підлягає поновленню. Вказана норма не передбачає зміну відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, яке є підставою для надання в оренду земельної ділянки, щодо встановлених в ньому строків оренди. Відтак, якщо за законом такий договір підлягає поновленню, то таке поновлення має здійснюватися за волевиявленням сторін. Таке волевиявлення має бути оформлене відповідно до пункту 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішенням міської ради. За відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування, підстави для задоволення вимог позивача про зміну строку дії договору відсутні, а у випадку незгоди орендодавця щодо подовження договору оренди земельної ділянки орендар зобов'язаний звільнити займану земельну ділянку, привівши її у належний стан.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 рішення Господарського суду Волинської області від 06.04.2017 у справі № 903/182/17 скасовано, прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд вказав, що нерухоме майно нерозривно пов'язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а відтак використання нежитлового приміщення, яке належить відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки. При цьому, право користування земельною ділянкою виникає одночасно з реєстрацією права власності на нерухомість, яка на ній знаходиться.

Таким чином, хоча право користування земельною ділянкою, яка знаходиться під нерухомістю, що належить відповідачу на праві власності, належним чином не оформлене, зазначене не може бути підставою для обмеження права відповідача як власника нерухомого майна на користування зазначеним майном та, відповідно, земельною ділянкою на якій воно розташоване, оскільки, як зазначалося вище, користування нерухомістю неможливе без користування земельною ділянкою. Зазначені обставини, в свою чергу, виключають можливість звільнення спірної земельної ділянки під будівлею з посиланням на її самовільне зайняття.

У таких випадках не можуть братися до уваги посилання на ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Ці норми передбачають підстави, коли орендар має переважне право на укладення договору оренди землі перед іншими особами. Системний аналіз ч.ч. 1, 2 ст. 124, ч. 2 ст. 134 ЗК України дає підстави дійти висновку про те, що норми закону про переважне право укладення договору оренди не можуть застосовуватись до правовідносин коли на земельній ділянці державної, комунальної власності, що передавалася в оренду, розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності фізичних чи юридичних осіб.

Оскільки на спірній земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомості відповідача, така земельна ділянка позивачем не може передаватися в оренду іншим особам, щодо цієї земельної ділянки не можуть проводитися торги з продажу права оренди.

До спірних правовідносин мають застосовуватися положення ч.ч. 6-8, 11 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" згідно з якими між сторонами укладається додаткова угода до договору оренди, в якій сторони можуть передбачити новий розмір орендної плати, межі земельної ділянки тощо.

У касаційній скарзі третя особа-1 просить скасувати постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.10.2017, рішення Господарського суду Волинської області від 06.04.2017 залишити в силі і без змін.

Разом з тим, під час розгляду матеріалів касаційної скарги встановлено, що у зв'язку з необхідністю з'ясування наявності підстав для відступлення, чи навпаки, від висновків раніше висловлених під час розгляду справ на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", враховуючи предмет та підстави позову, суб'єктний склад, фактичні обставини, які формують зміст спірних земельних правовідносин, в тому числі щодо поновлення договорів оренди землі,

передано на розгляд палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу № 920/739/17 разом із касаційною скаргою у подібних правовідносинах.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Враховуючи викладене, Суд з власної ініціативи дійшов висновку про наявність підстав зупинити провадження за касаційною скаргою, поданою у справі №903/182/17 до перегляду палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судових рішень у подібних правовідносинах у іншій справі № 920/739/17.

Керуючись статтями 228, 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

Провадження за касаційною скаргою у справі №903/182/17 зупинити до перегляду палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судових рішень у подібних правовідносинах у іншій справі № 920/739/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський