РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року Справа № 903/470/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Грязнов В.В. , суддя Філіпова Т.Л.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Волинської області від 13 березня 2018 року в справі №903/470/16 (суддя Костюк С.В.)

час та місце ухвалення: 13 березня 2018 року; м. Луцьк, проспект Волі, 54 а;

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз"

про стягнення 96 560 478 грн 70 коп.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1;

відповідача - ОСОБА_2

Заяв про відвід (самовідвід) судді (суддів) та секретаря судового засідання, з підстав, визначених статтями 35-37 ГПК України не надходило. Клопотань про роз'яснення прав та обов'язків, відповідно до статті 205 ГПК України, не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - Позивач) звернулося в господарський суд Волинської області з позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" (надалі - Відповідач) про стягнення 81 289 659 грн 79 коп. основного боргу, 14 309 943 грн 20 коп. пені та 960 875 грн 71 коп. 3% річних.

В обґрунтування заявленої вимоги Позивач посилався на неналежне виконання Відповідачем грошових зобовязань по договору купівлі-продажу природного газу для виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат покупця №13-167-ВТВ від 04 січня 2013 року, з додатковими угодами до нього, а саме щодо своєчасної оплати переданого природного газу.

Рішенням господарського суду Волинської області від 16 листопада 2016 року в справі №903/470/16 в задоволенні позовних вимог Позивача до Відповідача було відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 01 лютого 2017 року рішення господарського суду Волинської області від 16 листопада 2016 року залишено без змін, а апеляційну скаргу Позивача залишено без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 16 травня 2017 року касаційну скаргу задоволено частково, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 01 лютого 2017 року та рішення господарського суду Волинської області від 16 листопада 2016 року скасовано, справу № 903/470/16 передано на новий розгляд до господарського суду Волинської області в іншому складі суду.

25 липня 2017 року господарським судом Волинської області винесено ухвалу про зупинення провадження у справі №903/470/16.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22 серпня 2017 року, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2017 року, скасовано ухвалу господарського суду Волинської області про зупинення провадження від 25 липня 2017 року, а справу передано на розгляд господарського суду Волинської області.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 13 березня 2018 року в даній справі було призначено комплексну судово-економічну та будівельно-технічну експертизу, а провадження у даній справі було зупинено.

Виносячи оспорювану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що зупинення провадження у справі є наслідком призначення судом експертизи, що в свою чергу, унеможливлює розгляд справи на час знаходження матеріалів справи в експертній установі, а отже, ухвала в частині призначення судової експертизи та в частині зупинення провадження у справі перебувають у нерозривному зв'язку одна з одною. З огляду на що, призначення судової експертизи з одночасним зупиненням у зв'язку з цим провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розцінюватись як два самостійних акта - окремо щодо призначення судової експертизи і щодо зупинення провадження у справі.

Також місцевий господарський суд зазначив, що надане йому процесуальним законом право зупинити провадження у справі в зв'язку з призначенням експертизи зумовлено, передусім, неможливістю розгляду спору по суті за відсутності відповідних висновків судового експерта, зупинення провадження місцевим господарським судом у зв'язку із проведенням судової експертизи відповідає вимогам процесуального закону, зокрема, пункту 2 частини 1 статті 228 ГПК України.

Не погоджуючись з винесеною судом першої інстанції ухвалою, Позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (том 6; а.с. 2-11), в якій, з підстав, висвітлених в ній, Позивач просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду про зупинення провадження, а справу №903/470/16 направити для розгляду по суті до господарського суду Волинської області.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу Позивач вказує, що судом першої інстанції не обгрунтовано дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування та які не можуть бути самостійно з'ясовані судом на підставі наявних матеріалів справи. Як зазначає Позивач, відповідь на питання: "Чи відповідають застосовані Позивачем при розрахунках пені облікові ставки НБУ у періоди їх нарахування, вказані у розрахунку штрафних санкцій за період з 21 січня 2016 року по 07 червня 2016 року офіційно встановленим індексам інфляції та обліковим ставкам НБУ у ці періоди?", на переконання Позивача, взагалі не потребує будь-яких спеціальних знань, оскільки офіційно встановлені індекси інфляції та облікові ставки НБУ за будь-які періоди є загальнодоступною інформацією, що публікується у засобах масової інформації та мережі Інтернет.

Разом з тим, Позивач звертає увагу апеляційного суду і на те, що питання ("Чи виконав Відповідач умови договору щодо використання отриманого за договором газу виключно для виробничо-технологічних витрат (ВТВ) та нормованих втрат?"; Де (в якому місці) переданий газ витрачався чи втрачався?; Чи міг покупець не використовувати газ на ці потреби?"), на переконання Позивача не входять до предмета доказування, не змінюють прав та обов'язків сторін по договору, не спростовують факту отримання Відповідачем природного газу та не звільняють його від обов'язку оплати отриманого по договору товару.

Водночас, у даній апеляційній скарзі Позивач також вказав, що зупинення провадження у справі в зв'язку із призначенням експертизи є правом суду, а не його обов'язком. При цьому, як вказує апелянт, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі коли висновок експерта не можуть змінити інші засоби доказування або наявні у справі докази є суперечливими. В той же час апелянт зазначає, що питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватись лише після грунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. З огляду на що, на переконання Позивача, зупиняючи провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 228 ГПК України, суд повинен в обов'язковому порядку обгрунтувати необхідність призначення судової експертизи та навести підстави і мотиви такого призначення (що на його переконання, місцевим господарським судом вчинено не було).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 16 квітня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача (том 6; а.с. 20).

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №903/470/16 у складі: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Розізнана І.В., суддя Філіпова Т.Л..

Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 02 травня 2018 року у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Розізнаної І.В. та відповідно до п.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді призначено автоматичну зміну складу колегії суддів.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 02 травня 2018 року автоматизованою системою документообігу суду внесено зміни до її складу та визначено новий склад, а саме: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Грязнов В.В., суддя Філіпова Т.Л..

Ухвалою суду від 02 травня 2018 року дану справу було призначено до розгляду на 14 травня 2018 року на 15:30 год. (том 6; а.с. 26).

На виконання вимог суду, викладених в ухвалі від 16 квітня 2018 року, Відповідач надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу (том 6; а.с. 27-30), в якому, зокрема, Відповідач зазначив, що призначення місцевим господарським судом судово-економічної експертизи в даній справі спрямоване безпосередньо на визначення розміру заборгованості за поставлені товарно-матеріальні цінності за договором, і як наслідок, перевірки обгрунтованості періодів та сум нарахування Позивачем штрафних санкцій, інфляційних втрат та річних, що в свою чергу потребує спеціальних знань. Оскільки наявна суперечність поданих Позивачем та Відповідачем доказів, як вважає Відповідач, така розбіжність може бути усунута лише шляхом проведення економічної експертизи.

В судовому засіданні від 14 травня 2018 року представник Позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та з підстав, висвітлених в ній, просить суд її задоволити, ухвалу місцевого господарського суду скасувати, а справу №903/470/16 направити для розгляду по суті до господарського суду Волинської області.

В судовому засіданні від 14 травня 2018 року представник Відповідача заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі Позивача, вважає її безпідставною та необгрунтованою, а тому просить відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції просить залишити в силі.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги та відзиву стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін. При цьому колегія виходила з наступного.

Як встановлено апеляційним судом, ухвалою місцевого господарського суду від 13 березня 2018 року в даній справі призначено комплексну судово-економічну та будівельно-технічну експертизу, для встановлення фактичної суми основного боргу за Договором, встановлення правильності обрахування періоду виникнення цього боргу, правильності обрахунків штрафних санкцій та 3% річних та з метою зясування питання про те, чи міг Відповідач не отримувати газ для потреб виробничо-технологічних витрат.

На вирішення судової експертизи місцевим господарським судом було поставлено наступні питання:

- Який розмір документально підтвердженої простроченої заборгованості ПАТ Волиньгаз перед НАК Нафтогаз України за договором №13-167-ВТВ від 04.01.2013 р., із зазначенням сум, періоду такого прострочення, враховуючи оплати та умови спільних протокольних рішень?

- Чи відповідають застосовані ПАТ НАК Нафтогаз при розрахунку пені облікові ставки НБУ у періоди їх нарахування, вказані у розрахунку штрафних санкцій за період з 21.01.2016р. по 07.06.2016 р. офіційно встановленим обліковим ставкам НБУ у ці періоди?

- Чи нараховані ПАТ НАК Нафтогаз України у розрахунку 3% річних та пеня підтверджуються документально та чи їх нарахування проведено із врахуванням фактичної кількості днів прострочення та із застосуванням офіційно встановлених облікових ставок НБУ у період їх нарахування та якими є суми 3 % річних, пені виходячи із документально підтверджених сум боргу на кожну дату, фактичної кількості днів прострочення та офіційно встановлених облікових ставок НБУ за період з 21.01.2016р. по 07.06.2016 р.?

- Чи виконав покупець (відповідач) умови договору щодо використання отриманого за договором газу виключно для виробничо-технологічних витрат (ВТВ) та нормованих втрат?

- Де (в якому місці) переданий газ витрачався чи втрачався?

- Чи міг покупець не використовувати газ на ці потреби?

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності призначення у справі комплексної судово-економічної та будівельно-технічної експертиз та як наслідок зупинення провадження у справі, враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 99 ГПК України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно статті 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні судового слідства.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 69 ГПК України.

Відповідно до частини 4 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначається судом.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити що, в силу дії пункту 2 частини 1 статті 228 ГПК України: суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у разі призначення експертизи.

Рівненський апеляційний господарський суд констатує, що жодною стороною не надавалися висновки експертів з цих самих питань, котрі б могли бути враховані судом. Разом з тим, поставлені питання не стосуються питань права.

В той же час, апеляційний господарський суд констатує, що в силу дії частини 4 статті 99 ГПК України. суд визначив питання, котрі він вважає за необхідне поставити задля винесення законного рішення при наявності усіх умов, необхідних для її призначення (за частиною 1 статті 99 ГПК України).

При цьому, як вбачається з оспорюваної ухвали, місцевим господарським судом призначено комплексну судово-економічну та будівельно-технічну експертизу.

В той же час, апеляційний господарський суд частково погоджується з доводами апелянта щодо дискусійності призначення певних питань. Проте, на переконання суду, їх дискусійність могла б вплинути на оцінку законності призначення експертизи у випадку, коли б місцевим господарським судом було би поставлено експерту лише одне певне запитання (зокрема, якби експертиза була б виключно по питанню: "Чи відповідають застосовані ПАТ НАК Нафтогаз при розрахунку пені облікові ставки НБУ у періоди їх нарахування, вказані у розрахунку штрафних санкцій за період з 21.01.2016р. по 07.06.2016 р. офіційно встановленим обліковим ставкам НБУ у ці періоди?"). В нашому ж випадку, судом першої інстанції поставлено шість запитань, які, як вбачається зі змісту оспорюваної ухвали, на переконання місцевого господарського суду дадуть можливість вирішити даний спір по суті.

При цьому, оцінюючи доводи апелянта, суд констатує, що ним не спростовано факту того, що комплекс питань, що поставлені місцевим господарським судом потребують спеціальних знань, у сфері іншій, ніж право.

Водночас, апеляційний господарський суд констатує, що складність даного спору опосередковано вбачається і з того, що даний розгляд справи №903/470/16 є новим розглядом (зокрема, за наслідками скасування судових рішень місцевого та апеляційного господарського суду постановою Вищого господарського суду України від 16 травня 2017 року).

З огляду на усе вищеописане в даній судовій постанові, колегія апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом в даній справі призначено експертизу законно та обгрунтовано.

В той же час апеляційний господарський суд констатує, що зупинення провадження у справі є наслідком призначення судом експертизи, а отже ухвала в частині призначення судової експертизи та в частині зупинення провадження у справі перебувають у нерозривному зв'язку одна з одною. Призначення судової експертизи з одночасним зупиненням у зв'язку з цим провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розцінюватись як два самостійних акта окремо щодо призначення судової експертизи і щодо зупинення провадження у справі.

Разом з тим, як правильно зазначив апелянт, зупинення в даному разі є правом суду. Водночас, вказавши таку аргументацію, апелянт не звернув увагу що своїм доводом, він оспорює скористання судом його правом, що саме по собі є суперечливим та по суті безпідставним.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини 1 статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

В свою чергу, відповідне зупинення вчинено місцевим господарським судом.

Як вказано вище у даній судовій постанові, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про необхідність призначення експертизи, а отже Рівненський апеляційний господарський суд констатує, що за таких обставин (призначення експертизи) провадження у справі підставно зупинено, відповідно до частини 1 статті 228 ГПК України.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до частин 1 та 2 статті 79 ГПК України: достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Натомість, на переконання Рівненського апеляційного господарського суду, Позивачем не надано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Відтак, посилання Позивача, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються усім вищеописаним у даній судовій постанові.

З огляду на усе вищевказане, Рівненський апеляційний господарський суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду без змін.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає за Позивачем.

Керуючись статтями 129, 269-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Волинської області від 13 березня 2018 року в справі №903/470/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Волинської області від 13 березня 2018 року в справі №903/470/16 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови апеляційного господарського суду.

5. Матеріали справи №903/470/16 повернути до господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови виготовлено 15 травня 2018 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Філіпова Т.Л.