УХВАЛА

про прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі

м. Київ

15.05.2018Справа №910/4343/18

За позовом Публічного акціонерного товариства "Дарницький завод ЗБК"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельна компанія "МД Буд Груп"
про стягнення 626 075,73 грн.
Суддя Бойко Р.В.
при секретарі судового засідання Бариновій О.І.
Представники сторін:
від позивача:Ружицький О.В.
від відповідача:не з'явився
ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Дарницький завод ЗБК" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельна компанія "МД Буд Груп" про стягнення 626 075,73 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на виконання своїх зобов'язань за Договором поставки №443 товарного бетону та залізобетонних виробів від 12.07.2017 поставлено відповідачу товар, а відповідачем свого зобов'язання із оплати поставленого позивачем товару належним чином не виконано, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "Дарницький завод ЗБК" у загальному розмірі 521 729,78 грн. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань позивач просить суд стягнути з нього штраф у розмірі 20% від суми простроченого зобов'язання, нарахований згідно п. 8.3 вказаного договору, що становить суду 104 345,95 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва 12.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/4343/18; визнано справу №910/4343/18 малозначною та вирішено її розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

02.05.2018 через відділ діловодства суду від Публічного акціонерного товариства "Дарницький завод ЗБК" надійшла заява про відмову від позову, яка мотивована тим, що сторони прийняли рішення вирішити спір у позасудовому порядку, у зв'язку з чим позивач вирішив відмовитись від судового вирішення даного спору

На виконання приписів частини 2 статті 191 Господарського процесуального кодексу України ухвалою господарського суду міста Києва від 05.05.2018 у справі №910/4343/18 призначено судове засідання на 15.05.2018; викликано у призначене судове засідання представників сторін.

В судове засідання 15.05.2018 представник позивача з'явився, заяву позивача про відмову від позову підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 15.05.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвала суду від 05.05.2018 була надіслана відповідачу 04.05.2018 рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 01042, м. Київ, вул. Івана Кудрі, група приміщень №34, підвал (в літері А) буд. 36.

Однак поштове відправлення не було вручене відповідачу та було повернуте до суду 15.05..2018 з відміткою у довідці відділення поштового зв'язку на відповідному конверті "за закінченням встановленого строку зберігання".

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про призначене на 15.05.2018 судове засідання.

Приписами ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на наведені положення господарського процесуального закону, приймаючи до уваги відсутність будь-яких повідомлень представника відповідача про причини його неявки в судове засідання 15.05.2018, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельна компанія "МД Буд Груп".

Розглянувши матеріали справи, суд вирішив закрити провадження у справі на підставі ч. 4 ч.1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Частинами 2 та 3 статті 191 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Судом досліджено заяву вих. №168 від 25.04.2018 (вх. №01-20/3796/18) про відмову від позову у справі №910/4343/18 та встановлено, що від імені позивача вказана заява підписана директором Публічного акціонерного товариства "Дарницький завод ЗБК" - Дмитрієнко Віктором Леонідовичем, який в силу приписів ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, ст. 92 Цивільного кодексу України та п.п. 12.2, 12.3 Статуту позивача уповноважений на вчинення такої процесуальної дії як відмова від позову.

Згідно приписів ч. 3 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Судом у судовому засіданні 15.05.2018 роз'яснено представнику позивача наслідки вчинення такої процесуальної дії, як відмова від позову, та останній підтвердив, що наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі Публічному акціонерному товариству "Дарницький завод ЗБК" відомі та зрозумілі

Суд не вбачає підстав для висновку, що відмова від позову, вчинена Публічним акціонерним товариством "Дарницький завод ЗБК", суперечить інтересам позивача, а відтак підстави для неприйняття судом відмови від позову на підставі ч. 5 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України відсутні.

Таким чином, оскільки відмова позивача від позову не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, відмова від позову є формою реалізації прав позивача, заява про відмову від позову підписана повноваженим представником - директором Публічного акціонерного товариства "Дарницький завод ЗБК", а відтак підлягає прийняттю судом.

У зв'язку з тим, що позивач з власної ініціативи письмовою заявою відмовився від позову і відмова прийнята господарським судом, провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч. 3 ст. 191 та п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Положеннями частини 3 статті 7 Закону "Про судовий збір" визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Водночас, ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Заява позивача про відмову від позову була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства господарського суду 02.05.2018, в той час як ухвала суду про відкриття провадження та здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання була постановлена 12.04.2017, тобто, позивачем подано до суду заяву про відмову від позову до початку розгляду справи №910/4343/18 по суті.

З огляду на те, що позивач відмовився від позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність повернення Публічному акціонерному товариству "Дарницький завод ЗБК" з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 5 статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що Публічним акціонерним товариством "Дарницький завод ЗБК" за подання позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельна компанія "МД Буд Груп" про стягнення 626 075,73 грн. сплатило судовий збір у розмірі 9 391,14 грн., що підтверджується платіжним дорученням №589 від 06.04.2018, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

За таких обставин, враховуючи прийняття судом відмови від позову та закриття провадження у справі, суд вважає за необхідне повернути заявнику 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 4 695,57 грн.

Керуючись ст.ст. 130, 185, 191, 231, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти відмову Публічного акціонерного товариства "Дарницький завод ЗБК" від позову.

2. Закрити провадження у справі №910/4343/18.

3. Повернути Публічному акціонерному товариству "Дарницький завод ЗБК" (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 11; ідентифікаційний код 01373298) з Державного бюджету України 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 4 695 (чотири тисячі шістсот дев'яносто п'ять) грн. 57 коп., сплаченого за платіжним дорученням №589 від 06.04.2018.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в частині прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі протягом десяти днів з дня складання її повного тексту у порядку передбаченому ч. 2 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

В частині п. 3 резолютивної частини ухвала оскарженню не підлягає.

Повний тест ухвали складено 17.05.2018

Суддя Р.В. Бойко