КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2018 р. Справа№ 925/1530/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Гаврилюка О.М.

Отрюха Б.В.

секретар судового засідання : Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 14.05.2018

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бочал Вячеслава Михайловича

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.03.2018

у справі №925/1530/17 (суддя Скиба Г.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СОИЛ"

до Фізичної особи-підприємця Бочал Вячеслава Михайловича

про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням шляхом виселення підприємця з приміщення магазину,

за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Бочал Вячеслава Михайловича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОИЛ"

про визнання недійсним та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "СОИЛ" звернулося в Господарський суд Черкаської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Бочал Вячеслава Михайловича та просило усунути перешкоди в користуванні майном - нежитловим приміщенням літ М-І площею 237,5 кв.м. на території автомобільного ринку в АДРЕСА_1 - шляхом виселення відповідача ФОП ОСОБА_2 з займаного приміщення магазину.

У грудні 2017 Фізична особа-підприємець Бочал Вячеслав Михайлович звернувся в Господарський суд Черкаської області з зустрічним позовом про визнання недійсним та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, в якій просив скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно свідоцтво НОМЕР_1 від 02.08.2014 за ТОВ "СОИЛ" та зобов'язати Управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у Черкаській області скасувати державну реєстрацію спірного нерухомого майна, що розташоване в АДРЕСА_1.

26.02.2018 Фізична особа-підприємець Бочал Вячеслав Михайлович подав до Господарського суду Черкаської області заяву щодо забезпечення доказів, в якій просить суд винести ухвалу про забезпечення доказів та витребувати у позивача докази (документи).

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 16.03.2018 у справі №925/1530/17 у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Бочал Вячеслава Михайловича про забезпечення доказів відмовлено.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення доказів виходив з того, що не вбачає припущення втрати доказів, або в подальшому отримання даних доказів (документів) може стати неможливим або ускладненим, що призведе до необ'єктивного чи неповного розгляду справи.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Фізична особа-підприємець Бочал Вячеслав Михайлович звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.03.2018 скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення доказів.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду обставинам справи; порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Апелянт також зазначив, що в подальшому отримання доказів може стати неможливим або ускладнене, що приведе до необ'єктивного розгляду справи. Крім того, скаржник вказав, що заява щодо забезпечення доказів була розглянута з пропуском вісімнадцяти днів, тобто з порушенням норм процесуального права.

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якій останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу - без змін, оскільки оскаржувана ухвала є обґрунтованою та винесена з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2018 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бочал Вячеслава Михайловича у справі №925/1530/17 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Бочал Вячеслава Михайловича на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.03.2018 у справі №927/1530/17 та призначено до розгляду на 14.05.2018.

Розпорядженням № 09.1-08/1197/18 від 14.05.2018 Київського апеляційного господарського суду у зв'язку із перебуванням судді Суліма В.В. у відпустці у зв'язку з навчанням, відповідно до підпункту 2.3.25. пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №925/1530/17.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2018 прийнято апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бочал Вячеслава Михайловича на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.03.2018 справі №925/1530/17 у складі: головуючого судді: Майданевича А.Г., суддів Гаврилюка О.М. та Отрюха Б.В. до провадження.

В судовому засіданні 14.05.2018 представник позивача за первісним позовом заперечував проти апеляційної скарги та вважав, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою. Просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржену ухвалу суду скасувати та оголосити постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення доказів.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, колегія Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

26 лютого 2018 Фізична особа-підприємець Бочал Вячеслав Михайлович звернувся з заявою про забезпечення доказів, в якій просив витребувати у позивача документи, а саме: проекти та кошториси на спорудження об'єктів, які розташовані на авто ринку в ряду М-І в тому числі і на магазин який просить звільнити позивач; докази укладання договорів з ліцензованими будівельними організаціями на спорудження об'єктів розташованих на авто ринку за адресою м. Черкаси вул. Ярославська 7 в ряду М-І; документи (накладні) на закупівлю будівельних матеріалів для спорудження об'єктів торгівлі; платіжні документи на оплату виконаних робіт за будівництво магазинів в ряду М-І; договори з ПАТ "Обленерго" на спорудження енерголіній для енергозабезпечення магазинів, які розташовані в ряду М-І; платіжні документи за проведення даних робіт з ПАТ "Обленерго"; договори з ПАТ "Черкасигаз" на газифікацію магазинів, які розташовані в ряду М-І; платіжні документи за виконані роботи з ПАТ "Черкасигаз" в магазинах, що розташовані в ряду М-І.

Розглянувши подану заяву про забезпечення доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що така заява задоволенню в порядку розділу І ГПК України не підлягає, а тому відмовив у задоволенні вказаної заяви. Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Статтею 111 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у заяві про забезпечення доказів зазначаються: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомо відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв'язку та адреси електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Отже, колегія суддів зазначає, що забезпечення доказів застосовується з метою запобігання настанню негативних наслідків, тобто вжиття судом невідкладних заходів до закріплення у визначеному процесуальному порядку фактичних даних з метою використання їх як доказів при розгляді господарських справ. Підставою для забезпечення доказів є побоювання учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, що вони будуть втрачені або подача потрібних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

В свою чергу, відповідно до ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

З огляду на викладене вище та дослідивши заяву про забезпечення доказів, колегія суддів зазначає, що відповідач в заяві про забезпечення позову не обґрунтував та не довів, що документи, які відповідач просить витребувати, можуть бути втрачені, або збирання чи подання відповідних документів стане згодом неможливим. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач намагається підмінити поняття забезпечення доказів та витребування доказів.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про часткове задоволення клопотання про витребування доказів виходячи з предмету зустрічного позову, а саме: оригіналів документів, що посвідчують право власності на ряд М-І на території ринку та магазин місце 21 в ряду 12; доказів можливої ідентифікації спірного магазину в ряду М-І, в тому числі поетажний план; документів на будівництво ряду М-І, генеральний план забудови; актів прийому спірного магазину або торгового місця 21 в ряду 12 між сторонами.

Щодо посилань скаржника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме розгляд заяви про забезпечення доказів з пропуском вісімнадцяти днів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 112 ГПК України заява про забезпечення доказів розглядається у судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заява розглядається не пізніше п'яти днів з дня її надходження до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів вказує, що заява надійшла до Господарського суду Черкаської області 26.02.2018, ухвалою від 05.03.2018 (тобто через п'ять робочих днів) суд першої інстанції вирішив розглянути дану заяву в засіданні 16.03.2018 та зобов'язав сторін надати суду документи, що стосуються заяви про забезпечення доказів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розгляд заяви з виходом за межі строків не є підставою для скасування ухвали та це не призвело до неправильного вирішення заяви відповідача за первісним позовом про забезпечення доказів.

Тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було порушено приписів Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми чинного законодавства, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі ухвали суду відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 110-112, 255, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 281, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бочал Вячеслава Михайловича на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.03.2018 у справі №925/1530/17 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.03.2018 у справі №925/1530/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №925/1530/17 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 ГПК України та у строки, встановлені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 15.05.2018.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Гаврилюк

Б.В. Отрюх