ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/1689/17

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.

суддів: Бєляновского В.В., Лавриненко Л.В.

секретар судового засідання: Колбасова О.Ф.

за участю представників сторін:

від прокурора Бондаревський О.М.

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект"

на рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2018 року (головуючий суддя Степанова Л.В., судді Волков Р.В., Гут С.Ф., повний текст складено: 20.02.2018р.)

по справі №916/1689/17

за позовом Прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України

до відповідача ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект"

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

головуючий суддя суду першої інстанції: ОСОБА_5, судді Волков Р.В., Гут С.Ф.

дата винесення рішення: 12.02.2018р.

повний текст рішення складено: 20.02.2018р.

Сторони повідомлені належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання.

В судовому засіданні 26.04.2018 року згідно ст. 238 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року прокурор Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України (далі - позивач) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України „Проектно-вишукувальний інститут „Укркурортпроект (далі відповідач) про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. ст. 261, 317, 319, 339, 346, 388 ЦК України, ст. ст. 1, 4 ЗУ „Про Фонд державного майна та вмотивовані тим, що за результатами розгляду звернення ГО „ПТ „Співдружність прокуратурою Одеської області встановлено, що 09.06.2008 року в рамках господарської справи №20/59-08-999 (з врахуванням ухвали суду про виправлення описки від 06.02.2009 року) затверджено мирову угоду від 27.03.2008 року між Федерацією професійних спілок України та ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України „Проектно-вишукувальний інститут „Укркурортпроект, за якою останньому передано у власність нежитлові приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська (Варламова), 3, загальною площею 1996,2 кв.м, внаслідок чого відбулись відповідні реєстраційні дії, встановлені чинним законодавством, що в свою чергу позбавило поза волею державу в особі Фонду державного майна України права власності на зазначений нерухомий обєкт, зважаючи на затвердження зазначеної вище мирової угоди за відсутністю згоди титульного власника спірного майна. В подальшому, 01.04.2015 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу відповідачем здійснено відчуження 39/100 частки вище зазначеного спірного нерухомого майна на користь ОСОБА_6. Того ж дня спірне нерухоме майно було зареєстровано за вказаною вище фізичною особою на праві власності. Зважаючи на викладені обставини, заступник прокурора Одеської області звернувся до місцевого господарського суду з віндикаційним позовом в інтересах держави наголошуючи про позбавлення держави державної власності поза її волею.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.07.2017 року порушено провадження у справі №916/1689/17 та справу призначено до розгляду.

03.08.2017 року до місцевого господарського суду від відповідача надійшла заява про застосування до позову строків позовної давності.

03.08.2017 року до місцевого господарського суду від прокуратури Одеської області надійшли письмові пояснення, що зареєстровані за вх.№17063/17, з доказами направлення позивачу повідомлення про звернення прокуратури до суду з індикаційним позовом. Водночас, прокуратурою Одеської області до господарського суду першої інстанції подано заяву в порядку ст. ст. 66, 67 ГПК України, що зареєстрована за вх.№2-4147/17.

05.09.2017 року до місцевого господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі з мотивів його безпідставності та необґрунтованості, що зареєстрований за вх.№19112/17.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.10.2017 року, в порядку ст. 69 ГПК України продовжено строк розгляду справи №916/1689/17 на 15 днів.

Ухвалами господарського суду Одеської області від 17.10.2017 року справу №916/1689/17 призначено до колегіального розгляду, яку прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Степанової Л.В., судді Малярчук І.А., судді Волкова Р.В. із призначенням дати її розгляду.

У звязку з перебуванням судді Малярчук І.А. у відрядженні з 09.11.2017 року по 10.11.2017 року включно, відповідно до повторного автоматичного розподілу справ господарського суду Одеської області від 09.11.2017 року та на підставі розпорядження керівника апарату суду №934 від 09.11.2017 року справу №916/1689/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Степанової Л.В., судді Волкова Р.В., судді Гута С.Ф., про що постановлено відповідну ухвалу суду від 09.11.2011 року.

В судовому засіданні, що відбулось 09.11.2017 року оголошено перерву до 30.11.2017 року.

09.11.2017 року до місцевого господарського суду надійшли письмові пояснення прокуратури Одеської області, що зареєстровані за вх.№23875/17, а також надійшли від відповідача письмові пояснення до відзиву, що зареєстровані за вх.№23880/17.

В судовому засіданні, що відбулось 30.11.2017 року оголошено перерву до 19.12.2017 року, втім, у зв'язку із перебуванням головуючого судді Степанової Л.В. на лікарняному з 19.12.2017 року засідання суду не відбулося.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року №2147-VIII „Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів, відповідно до якого Господарський процесуальний кодекс України викладений у новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ „Перехідні положення ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2147VІІІ, чинного з 15.12.2017 року встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набуття чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.12.2017 року ухвалено розгляд справи №916/1689/17 здійснити за правилами загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті із призначенням дати такого розгляду.

Ухвалами місцевого господарського суду від 11.01.2018 року по справі №916/1689/17, в порядку ст. ч. 7 ст. 140 ГПК України (в редакції від 15.12.2017 року) заяву про забезпечення позову повернуто прокурору Одеської області та розгляд справи відкладено на 05.02.2018 року.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.02.2018 року по справі №916/1689/17, в порядку ст. ч. 7 ст. 140 ГПК України заяву про забезпечення позову повернуто прокурору Одеської області

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.02.2018 року по справі № 916/1689/17 (головуючий суддя Степанова Л.В., судді: Волков Р.В., Гут С.Ф.) позов Прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до відповідача ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України „Проектно-вишукувальний інститут „Укркурортпроект про витребування з незаконного володіння ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України „Проектно-вишукувальний інститут „Укркурортпроект на користь Держави в особі Фонду державного майна України 61/100 часток нежитлового приміщення загальною площею 1996,2кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, приміщення 101 задоволено у повному обсязі. Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України „Проектно-вишукувальний інститут „Укркурортпроект на користь Держави в особі Фонду державного майна України 61/100 часток нежитлового приміщення загальною площею 1996,2кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, приміщення 101. Стягнуто з ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України „Проектно-вишукувальний інститут „Укркурортпроект на користь Прокуратури Одеської області 72817,48 грн. судового збору.

Рішення суду обґрунтовано положеннями ст.ст. 3, 15, 16, 317-319, 388 ЦК України та вмотивовано тим, що зважаючи на постанову Верховної ради України „Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, що розташовані та території України за №2268-ХІІ від 10.04.1992 року та постанову Верховної ради України за №3943ХІІ від 04.02.1994 року суд дійшов висновку, що спірне майно має статус державної власності, яке вибуло із володіння держави без її на то згоди шляхом затвердження в рамках господарської справи №20/59-08-999 мирової угоди про визнання права власності від 27.03.2008 року між Федерацією професійних спілок України та ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України „Проектно - вишукувальний інститут „Укркурортпроект за відсутністю на то згоди Фонду державного майна України, внаслідок чого, державне майно вибуло з володіння держави і набуло статусу приватної власності. Суд також зазначив, що чинність ухвали місцевого господарського суду від 09.06.2008 року з врахуванням ухвали суду про виправлення описки від 06.02.2009 року по справі №20/59-08-999 не позбавляє права титульного власника спірного майна на його повернення з чужого володіння, оскільки останній не був стороною правочину на відчуження майна і його право власності не припинено на підставі ст. 346 ЦК України. Відмовляючи в задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності суд вказав, що право титульного власника на захист права власності підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника і підставою для втрати особою права власності у часі є набувальна давність, а тому, положення Закону щодо позовної давності не можуть застосовуватись до позовних вимог в порядку ст. 388 ЦК України, а виходячи з встановлених обставин по цивільній справі за провадженням №22-ц/785/3709/16 Фонд державного майна України був обізнаний про відчуження спірного майна за відсутністю згоди титульного власника, тільки у червні місяці 2015 року внаслідок звернення заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до суду загальної юрисдикції з віндикаційним позовом до ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України „Проектно - вишукувальний інститут „Укркурортпроект та ОСОБА_6, що в сукупності свідчить про відсутність законних підстав для застосування строків позовної давності.

Не погодившись з рішенням суду від 12.02.2018 року, ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України „Проектно - вишукувальний інститут „Укркурортпроект звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що зумовлює його скасування з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги з врахуванням доповнень до апеляційної скарги, що зареєстровані 13.03.2018 року за вх.№588/18, скаржник наголошує на наступному: - судом не звернуто уваги на договір про закріплення прав по володінню, користуванню і розпорядженню профспілковим майном, затвердженого 18.11.1990 року президією Ради Загальної конфедерації професійних спілок СРСР, яким було передано у власність ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України „Проектно - вишукувальний інститут „Укркурортпроект спірний обєкт нерухомого майна; - судом не надано правової оцінки тієї обставини, що ухвала господарського суду Одеської області від 09.06.2008 року з врахуванням ухвали суду про виправлення описка від 06.02.2009 року по справі №20/59-08-999 є чинною та не оскарженою; - судом не врахована відсутність в матеріалах справи документальних доказів на підтвердження наявності у Фонду державного майна України права власності на спірний обєкт майна; - судом безпідставно відмовлено в задоволенні заяви про застосування строків позовної давності з мотивів обізнаності прокуратури Одеської області щодо спірного майна з 2008 році під час розгляду господарської справи №16/509-05-11699.

Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 року відкрито апеляційне провадження та призначено справи № 916/1689/17 до розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 02.04.2018 року про справі №916/1689/17 апеляційну скаргу ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України „Проектно - вишукувальний інститут „Укркурортпроект на рішення господарського суду Одеської області від 12.02.2018 року по справі №916/1689/17 прийнято до провадження колегією суддів у новому складі, сформованого на підставі Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2018 року та розпорядження в.о. керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду „Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи за №369 від 02.04.2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу, що зареєстровано 03.04.2018 року за вх.№608/18/Д2, заступник прокурора Одеської області просить суд відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги з підстав їх необґрунтованості, а оскаржуване рішення суду вважає таким, що прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства, внаслідок чого просить залишити його без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу, що зареєстроване 03.04.2018 року за вх.№608/18/Д.3, Фонд державного майна України просить суд залишити оскаржуване рішення суду без змін з мотивів його відповідності вимогам матеріального та процесуального права, а вимоги апеляційної скарги вважає безпідставними, у звязку з чим просить відмовити в задоволення вимог апеляційної скарги.

В судовому засідання, що відбулось 03.04.2018 року, по справі №916/1689/17 оголошено перерву до 26.04.2018 року.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 25.04.2018 року про справі №916/1689/17 апеляційну скаргу ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України „Проектно - вишукувальний інститут „Укркурортпроект на рішення господарського суду Одеської області від 12.02.2018 року по справі №916/1689/17 прийнято до провадження колегією суддів у новому складі, сформованого на підставі Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2018 року та розпорядження в.о. керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду „Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи за №539 від 25.04.2018 року.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Місцевим господарським судом правильно встановлено та підтверджено в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, що 13.03.2014 року реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України „Проектно-вишукувальний інститут „Укркурортпроект видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, з якого вбачається, що на підставі ухвал господарського суду Одеської області від 09.06.2008 року та від 06.02.2009 року у справі №20/59-08-999 відповідач набув право власності на нежитлове приміщення загальною площею 1996,2кв.м., що розташовано у м. Одесі по вул. Піонерська, 3, приміщення 101.

01.04.2015 року, на підставі договору купівлі - продажу ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України „Проектно-вишукувальний інститут „Укркурортпроект здійснило відчуження на користь ОСОБА_6 39/100 частки зазначеного вище обєкту нерухомого майна і водночас, 01.04.2015 року за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на 39/100 частки нежитлового приміщення.

Як зазначалось раніше, заступник прокурора Одеської області звертаючись до місцевого господарського суду в інтересах держави в особі Фонду державного майна України з віндикаційним позовом наголошував на порушення інтересів держави в особі Фонду державного майна України на затвердження в рамках господарської справи №20/59-08-999 мирової угоди від 27.03.2008 року між Федерацією професійних спілок України та ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України „Проектно-вишукувальний інститут „Укркурортпроект, внаслідок чого останньому передано у власність нежитлові приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська (Варламова), 3, загальною площею 1996,2 кв.м, які за своїм статусом є державним майном, за відсутністю погодження Фонду державного майна України і відчуження відповідачем 39/100 частки спірного майна позбавило державу поза її волею володіння зазначеного майна.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 318 ЦК України суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

З матеріалів справи вбачається, за рішенням виконавчого комітету Приморської районної ради народних депутатів від 28.12.1979 року за №661 прийнято в експлуатацію 9-ти поверховий будинок за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, з промисловими приміщеннями Проектного інституту „Укркурортпроект із вказівкою про віддання будівлі на баланс останнього.

За приписами ст.ст. 10, 11 Конституції УРСР 1978 року встановлено, що основу економічної системи України становить соціалістична власність на засоби виробництва у формі державної (загальнонародної) і колгоспно-кооперативної власності. У виключній власності держави є: земля, її надра, води, ліси. Державі належать основні засоби виробництва в промисловості, будівництві і сільському господарстві, засоби транспорту і звязку, банки, майно організованих державою торговельних, комунальних та інших підприємств, основний міський житловий фонд, а також інше майно, необхідне для здійснення завдань держави.

З викладеного випливає, що 9-ти поверховий будинок у м. Одесі по вул. Піонерська, 3 був збудованим виключно за державні кошти і мав статус державного майна.

18.11.1990 року між Всезагальною Конфедерацією Профспілок СРСР та Федерацією незалежних профспілок України укладено договір про закріплення прав по володінню, користуванню та розпорядженню профспілковим майном.

В подальшому, постановою Президії Секретаріату Всесоюзної центральної ради профспілок „Про структуру Союзного проектного інституту „Союзкурортпроект Центральної ради по управлінню курортами професійних спілок" від 19.08.1966 року №21 „Союзкурортпроект належав до відання Центральної ради професійних спілок з управління курортами.

Постановою Верховної Ради Української РСР „Про захист суверенних прав власності Української РСР від 29.11.1990 року №506 введено мораторій на території республіки на будь-які зміни форм власності та власника державного майна до введення у дію Закону Української РСР про роздержавлення майна.

Статтею 1 ЗУ „Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України від 10.09.1991 року встановлено, що майно юридичних осіб союзного підпорядкування є державною власністю.

Постановою Верховної Ради України „Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, що розташовані на території України №2268-ХІІ від 10.04.1992 року встановлено, що майно розташованих на території республіки підприємства, установи та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього СРСР, тимчасово передано до Фонду державного майна України, який здійснює державну політику у сфері приватизації державного майна та виступає орендодавцем майнових комплексів, що є загальнодержавною власністю.

Постановою Верховної Ради України №3943-ХІІ від 04.02.1994 року встановлено, що у зв'язку з тим, що до цього часу правонаступників майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР законодавчо не визначено та з метою його збереження в інтересах громадян України Верховна Рада України постановила встановити, що тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що ст. 392 ЦК України передбачено захист прав існуючого власника, право власності якого не визнається або оспорюється іншою особою, тобто визнання в судовому порядку права власності на річ за загальним правилом є способом захисту наявного цивільного права, а не підставою для його виникнення. Судом апеляційної інстанції установлено, і це підтверджується матеріалами справи, що з проголошенням незалежності України 24.08.1991 року право власності на спірний обєкт нерухомого майна набула держава, субєкти права власності майна загальносоюзних профспілок колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, законодавчо не визначені, тому це майно є загальнодержавною власністю і право розпоряджатися ним повинно здійснюватися Фондом державного майна України. Зазначений обєкт нерухомого майна уповноваженим органом державної влади Фондом державного майна України в жодний спосіб не відчужувався. Водночас, ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України „Проектно-вишукувальний інститут „Укркурортпроект зареєстрував за собою право власності на спірний обєкт нерухомого майна та не визнає право власності держави на нього.

Частиною 1 ст. 136 ГК України передбачено, що право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції зауважує на тому, що право господарського відання та право власності не є тотожними, хоча до захисту господарського відання застосовуються положення Закону, встановлені для захисту права власності, а відтак, місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку, що внаслідок передачі майнових комплексів у відання Федерації незалежних профспілок України, яке, в подальшому передало майно відповідачеві, це майно є державною власністю і тому у останнього відсутні правові підстави для будь якого розпорядження шляхом продажу, передачі до статутних фондів товариств, тощо.

Зважаючи на викладене, колегією суддів апеляційної інстанції не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги, що судом не звернуто уваги на договір про закріплення прав по володінню, користуванню і розпорядженню профспілковим майном, затвердженого 18.11.1990 року президією Ради Загальної конфедерації професійних спілок СРСР, яким було передано у власність ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України „Проектно - вишукувальний інститут „Укркурортпроект спірний обєкт нерухомого майна. Більш того, зі змісту цього договору вбачається, що профспілкове майно закріплюється за Федерацією незалежних профспілок України відповідно до додатку і зі змісту розділу ІХ цього додатку вбачається, що за Інститутом „Укркурортпроект закріплено обєкт, що введений до експлуатації у 1978 році, який знаходиться у м. Києві по вул. Шота Руставелі, 39/41 (т.1, а/с 47-50, т.2, а/с 29-32, 50-103), тобто зовсім інше майно, а обєкт нерухомості, що знаходиться у м. Одесі по вул. Піонерська (Варламова), 3 у зазначеному додатку не міститься.

А також посилання скаржника на відсутність в матеріалах справи документальних доказів на підтвердження наявності у Фонду державного майна України права власності на спірний обєкт майна, колегією суддів апеляційної інстанції не приймається до уваги, оскільки таке право власності підтверджується вищевикладеними обставинами.

Щодо посилання скаржника на чинність ухвали господарського суду Одеської області від 09.06.2008 року з врахуванням ухвали суду про виправлення описка від 06.02.2009 року по справі №20/59-08-999, колегією суддів апеляційної інстанції також до уваги не приймається з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Виходячи з наведених норм права, колегія суддів апеляційної інстанції наголошує на тому, що не набувається право власності добросовісним набувачем на майно, яке було предметом судового розгляду і за рішенням суду право власності на майно визнано за іншою особою, тоді як дійсний власник не був стороною правочину на відчуження майна та не був учасником судового процесу і майно вибуло із володіння не з його волі, і при відчуженні майна не відбувалось його примусове вилучення у дійсного власника із подальшим продажем у порядку виконання судового рішення, а також не ухвалювалось рішення щодо припинення права власності на підставі ст. 346 ЦК України, то таке майно може бути витребуване дійсним власником у останнього набувача без скасування незаконних судових рішень, оскільки право власності дійсного власника, у такому випадку, презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

Серед доводів апеляційної скарги скаржником також наголошено на тому, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні заяви про застосування строків позовної давності з мотивів обізнаності прокуратури Одеської області щодо спірного майна з 2008 році під час розгляду господарської справи №16/509-05-11699.

Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом предявлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України).

Визначення початку відліку позовної давності міститься у статті 261 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими субєктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку предявлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі предявлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що доводи скаржника про обізнаність органів прокуратури та Фонду держаного майна України про порушене законне право було відомо у 2008 році під час розгляду справи № 16/509-05-11699, що свідчить про пропуск позовної давності, є безпідставним, виходячи з тієї обставини, що прокуратурі Одеської області під час розгляду справи № 16/509-05-11699 не було відомо про належність державі нерухомого обєкту, що розташований у м. Одесі по вул. Піонерська (Варламова), 3, загальною площею 1996,2 кв.м, а Фонду державного майна України стало відомо про вище викладені обставини тільки під час подачі прокуратурою позовної заяви по господарській справі №916/1689/17, що спростовує доводи скаржника.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає наявності законних підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду від 12.02.2017 року.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 Федерації професійних спілок України „Проектно-вишукувальний інститут „Укркурортпроект залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 12.02.2018р. у справі № 916/1689/17 без змін.

Постанова в порядку ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку, передбаченому параграфом 1 глави 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови буде складено 02.05.2018р.

Головуючий суддя Т.А. Величко

судді В.В. Бєляновський

ОСОБА_7