ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2018м. ДніпроСправа № 904/1264/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Клевець К.В.

за позовом Приватного підприємства "ЕЛІТБУДГРУП", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЖІНДУСТРБУД", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у сумі 29 422,69 грн. по договору купівлі та продажу № 60-16-14 від 07.04.2016 року

Представники:

Від позивача ОСОБА_1 - представник з а довіреністю № 02-04 від 02.04.2018

Від відповідача ОСОБА_2 - представник за довіреністю б/н від 10.01.2018

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "ЕЛІТБУДГРУП" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЖІНДУСТРБУД" про стягнення заборгованості у сумі 29 422,69 грн., яка складається з 25 598,23 грн. - основного боргу, 3 069,14 грн. - втрат від інфляції, 755,32 грн. - 3 % річних по договору купівлі та продажу № 60-16-14 від 07.04.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі та продажу № 60-16-14 від 07.04.2016 року, в частині оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2018, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17.04.2018.

Ухвалою суду 17.04.2018 відкладено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження на 14.05.2018.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач відзив на позов не надав та заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для укладення мирової угоди.

Позивач заперечив проти зазначеного клопотання.

Суд клопотання відповідача відхилив та зазначив, що справа слухається тривалий час, у відповідача було достатньо часу для звернення до позивача з пропозицією щодо укладення мирової угоди, однак доказів цього не надано.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 330 ГПК України, сторони не позбавлені права укладення мирової угоди на стадії виконання рішення.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 14.05.2018 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.08.2016 між Приватним акціонерним товариством "КРИВОРІЖІНДУСТРБУД" (далі відповідач, покупець) та Приватним підприємством "ЕЛІТБУДГРУП" (далі позивач, постачальник) укладено договір купівля та продажу № 60-16-14 (а.с.26-30).

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобовязується поставляти та передавати у власність покупця продукцію, товар, ресурс, визначну у п. 2.1. цього договору (надалі - ресурси), а покупець прийняти та оплатити ресурси в асортименті, кількості та за цінами, викладеними у додатках до цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору, під Додатками до цього договору маються на увазі додаткові угоди, специфікації, додатки, узгоджені між Покупцем та Постачальником, рахунки та видаткові накладні, які видаються Постачальником.

Пунктом 1.4. Договору сторони погодили, поставка ресурсів здійснюється окремими партіями або в цілому. Найменування, одиниці виміру та загальна кількість ресурсів, її часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) кожної партії ресурсів узгоджуються Сторонами відповідно до умов, визначених цим Договором.

Згідно з п.2.1. Договору, кількість, номенклатура Ресурсів вказуються у специфікаціях до даного Договору (далі - «Специфікації»).

Відповідно до п. 2.2. Договору, фактична кількість, асортимент та розфасування ресурсів, що підлягає поставці Покупцеві, вважається узгодженим Сторонами в момент отримання Постачальником оплати згідно умов Договору або в момент підписання відповідних Додатків до Договору.

У відповідності до п. 4.1. Договору, поставка ресурсів здійснюється окремими партіями, графіками поставки або в цілому, відповідно до наданого Покупцем та схваленого Постачальником замовлення на поставку ресурсів, або/чи відповідного додатку. Асортимент та кількість ресурсів, Покупець вказує в замовленні на поставку відповідного ресурсу, подається Покупцем у письмовій формі власноручно або передається факсимільним, або поштовим зв'язком (рекомендованим листом), або/чи в усній формі (по телефону). В замовленні обов'язково повинно буди вказано: кількість ресурсу; вид та найменування ресурсу ; строк поставки ресурсу.

Пунктом 4.2. Договору встановлено, що постачальник у строк, який не перевищує 1-го робочого дня від дати одержання Замовлення Покупця на поставку відповідно ресурсу, розглядає Замовлення та погоджується на поставку (часткову поставку) відповідних ресурсів або відмовляється від поставки.

Згідно з п. 4.3. договору, про підтвердження заявки або про її відхилення Постачальник сповіщає Покупця письмово або/чи усній формі (по телефону).

Відповідно до п. 5.4. Договору, якщо інше не буде додатково узгоджено Сторонами в Додатках, поставка ресурсів повинна бути здійснена в строк, що не перевищує 7 робочих днів від дати затвердження Постачальником замовлення Покупця.

У відповідності до п. 6.1. Договору, право власності стосовно ресурсів переходить в момент фактичної передачі Постачальником Покупцю.

Пунктом 7.1. Договору встановлено, що ціна на ресурси встановлюється в національній валюті України - гривнях (з урахуванням податку на додану вартість) і вказується в додатках до цього Договору.

Згідно з п. 7.2 Договору, загальна вартість Договору складається з вартості всіх партій ресурсів, поставка яких здійснюється згідно доданих до нього Специфікацій. Ціна на Ресурси може бути змінена тільки за взаємною згодою сторін шляхом внесення змін у цей Договір.

Розрахунки за кожну поставлену партію ресурсів здійснюється Покупцем у безготівковому порядку в українській національній валюті - гривнях - шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Усі витрати, пов'язані з перекладом коштів, несе Постачальник (п. 7.3. Договору).

Відповідно до п. 7.4. Договору, датою оплати ресурсів вважається дата зарахування коштів, сплачених Покупцем за поставлену партію ресурсів, па розрахунковий рахунок Постачальника.

Згідно з п. 7.5. Договору, оплата за партію ресурсів, яка підлягає поставці відповідно до прийнятого Постачальником до виконання замовлення Покупця також може здійснюватись наступним чином:

1. 100% вартості Ресурсів сплачується Покупцем в якості попередньої оплати на підставі наданого Постачальником рахунку протягом трьох банківських днів з дати отримання покупцем відповідного рахунку Постачальника або, чи за домовленістю (п.7.5.1. Договору).

2. 100% вартості ресурсів сплачується Покупцем протягом 30 календарних днів з дати отримання чи/або з моменту поставки партії ресурсів Постачальником відповідної партії (п.7.5.2. Договору).

3. 50% вартості партії ресурсів сплачується Покупцем в якості попередньої оплати на підставі наданого Постачальником рахунку протягом трьох банківських днів з дати отримання Покупцем відповідного рахунку Постачальника, інша частина вартості ресурсів сплачується покупцем за домовленістю сторін, згідно додатків до договору (п.7.5.3. Договору).

Відповідно до п. 7.6. Договору, сторони мають право здійснювати розрахунки за цим Договором в інший спосіб, не заборонений законодавством України. У разі поставки ресурсів відповідно до додатку до Договору порядок виплати визначається у такому додатку.

Відповідно до п. 7.7. Договору, зміна ціни Ресурсів, після оплати не допускається.

На виконання умов договору, сторонами підписано Специфікації: № 1 на суму 3 712 212,49 грн. та №2 на суму 177 021,80 грн. (а.с. 31-33).

В період з 16.01.2017 по 23.02.2017 Позивач здійснив поставку товару на загальну суму 25 598,23 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи видаткові накладні (а.с.39-43), товарно-транспортні накладні (а.с.44-48) та акти приймання передачі товарно-матеріальних цінностей (а.с.34-38).

Відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого у нього виникла сума заборгованості у розмірі 25 598,23 грн.

Вказаний розмір заборгованості підтверджений сторонами у акті звірки за період першого півріччя 2017 року (а.с.49).

З метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з претензією №1 від 13.11.2017, якою просив відповідача сплатити заборгованість у розмірі 25 598,23 грн.

Вказана претензія отримана відповідачем 13.11.2017, проте залишена без відповіді та задоволення.

Позивач звертаючись до суду зазначає, що відповідач неналежно виконує свої зобовязання за договором купівлі та продажу № 60-16-14 від 07.04.2016 року, у звязку з чим просить стягнути з відповідача заборгованості у сумі 29 422,69 грн., яка складається з 25 598,23 грн. - основного боргу, 3 069,14 грн. - втрат від інфляції, 755,32 грн. - 3 % річних, що і є причиною виникнення цього спору.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного з законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

100% вартості ресурсів сплачується Покупцем протягом 30 календарних днів з дати отримання чи/або з моменту поставки партії ресурсів Постачальником відповідної партії (п.7.5.2. Договору).

Отже, строк оплати товару за видатковими накладними від 16.01.2017 на загальну суму 7 238,88 грн. настав 15.02.2017; строк оплати товару за видатковою накладною від 20.01.2017 на суму 2 321,35 грн. настав 19.02.2017; строк оплати товару за видатковою накладною від 03.02.2017 на суму 7 484,40 грн. настав 05.03.2017; строк оплати товару за видатковою накладною від 23.02.2017 на суму 8 553,60 грн. настав 26.03.2017.

Позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 1 від 13.11.2017 з вимогою оплатити суму боргу (а.с. 50).

Відповідач відповіді на претензію не надав, суму боргу не оплатив.

На час розгляду справи відповідачем позовні вимоги не спростовані, суму боргу за поставлений товар не сплачено.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу у сумі 25 598,23 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 3 069,14 грн. - втрат від інфляції, 755,32 грн. - 3 % річних.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунком позивача, 3% річних за період з 23.03.2017 по 16.03.2018 складають 755,32 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд приходить до висновку, що позивачем було невірно визначено період прострочення зобовязання, а саме без урахування положень п. 7.5.2. договору, згідно з яким 100% вартості ресурсів сплачується Покупцем протягом 30 календарних днів з дати отримання чи/або з моменту поставки партії ресурсів Постачальником відповідної партії.

Отже, як вже зазначалось вище строк оплати товару за видатковими накладними від 16.01.2017 на загальну суму 7 238,88 грн. настав 15.02.2017; строк оплати товару за видатковою накладною від 20.01.2017 на суму 2 321,35 грн. настав 19.02.2017; строк оплати товару за видатковою накладною від 03.02.2017 на суму 7 484,40 грн. настав 05.03.2017; строк оплати товару за видатковою накладною від 23.02.2017 на суму 8 553,60 грн. настав 26.03.2017.

За таких обставин та з урахуванням того, що суд не може виходити за межі встановленого позивачем періоду (з 23.03.2017 по 16.03.2018), 3% річних повинні розраховуватись наступним чином:

За видатковими накладними від 16.01.2017 на загальну суму 7 238,88 грн. (початок періоду прострочення 16.02.2017) з 23.03.2017 16.03.2018 - 3% річних складають 234,42 грн.

За видатковою накладною від 20.01.2017 на загальну суму 2 321,35 грн. (початок періоду прострочення 20.02.2017) з 23.03.2017 16.03.2018 - 3% річних складають 74,41 грн.

За видатковою накладною від 03.02.2017 на загальну суму 7 484,40 грн. (початок періоду прострочення 06.03.2017) з 23.03.2017 16.03.2018 - 3% річних складають 231,30 грн.

За видатковою накладною від 23.02.2017 на загальну суму 8 553,60 грн. (початок періоду прострочення 26.03.2017) з 26.03.2017 16.03.2018 - 3% річних складають 250,28 грн.

На підставі викладеного, 3 % річних за період з 23.03.2017 по 16.03.2018 становлять 790,41 грн., однак суд не може вийти межі позовних вимог, тому до стягнення підлягає сума заявлена позивачем 755,32 грн.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, застосований позивачем розрахунок інфляційних втрат суперечить вищевикладеним приписам Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Зазначена позиція суду узгоджена з позицією Вищого господарського суду України, викладеною в постановах № 905/707/16 від 26.10.2016р., № 905/711/16 від 22.11.2016р. та № 904/6149/16 від 27.12.2016р.

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення за період з квітня 2017р. по лютий 2018р. становлять 3 069,14 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з стягненням з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 25 598,23 грн. - основного боргу, 3 069,14 грн. - втрат від інфляції, 755,32 грн. - 3 % річних.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства "ЕЛІТБУДГРУП" до Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЖІНДУСТРБУД" про стягнення заборгованості у сумі 29 422,69 грн., яка складається з 25 598,23 грн. - основного боргу, 3 069,14 грн. - втрат від інфляції, 755,32 грн. - 3 % річних за договором купівлі та продажу № 60-16-14 від 07.04.2016 року - задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЖІНДУСТРБУД" (50051, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 10, ідентифікаційний код 01239186) на користь Приватного підприємства "ЕЛІТБУДГРУП" (50015, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, буд. 73, ідентифікаційний код 38659182) 25 598,23 грн. (двадцять пять тисяч пятсот девяносто вісім грн. 23 коп.) - основного боргу, 3 069,14 грн. (три тисячі шістдесят девять грн. 14 коп.) - втрат від інфляції, 755,32 грн. (сімсот пятдесят пять грн. 32 коп.) - 3 % річних та 1 762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15.05.2018

Суддя ОСОБА_3