ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" травня 2018 р., м. Київ Справа № 911/873/18

Суддя Черногуз А.Ф., розглянувши заяву Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" (07100, Київська обл., м. Славутич, вул. Військових будівельників, буд. 8, ) до Фізичної особи-підприємця Моложаннікова Віталія Юрійовича (07101, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Управління житлово-комунального господарства" звернулось до господарського суду Київської області з заявою №01-07-15/410 від 19.04.2018 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Моложаннікова Віталія Юрійовича 6048,44 грн боргу, за договором постачання теплової енергії в гарячій воді № 114-09-Т від 01.10.2008.

За змістом ст.ст. 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Заявник зазначає, що Комунальне підприємство "Управління житлово-комунального господарства" на виконання договору №114-09-Т від 01.10.2008 зобов'язалось постачати споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних обсягах на об'єкт, розташований за адресою: м. Славутич, Московський квартал, буд. 11, під'їзд 3, а споживач, Фізична особа-підприємць Моложанніков Віталій Юрійович, зобов'язується сплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені договором № 114-09-Т від 01.10.2008.

Заявник, також стверджує, що через неналежне виконання грошових зобов'язань, заборгованість споживача перед заявником з 31.03.2016 по 11.04.2018 становить 6048,44 грн.

Споживачу надіслано рахунки фактури та акти про використану теплову енергію на адресу споживача, але Моложанов В.Ю. так і не повернув підписаних ним примірників актів про використану теплову енергію на адресу енергопостачальної організації, тож акти з боку боржника не підписані, та жодним чином спростовані не були.

Поряд з тим, заявником надіслано споживачу претензії вих.№01.07-13/664 від 01.06.2017 та №01.07-13/1553 від 13.12.2017 про сплату боргу за надані послуги з постачання теплової енергії в гарячий воді, але споживач залишив без розгляду дані претензії та не сплатив заборгованість перед Комунальним підприємством "Управління житлово-комунального господарства".

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, в заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

В ході перевірки судом заяви та додатків до неї суд, встановив, що заявник вказує адресу Фізичної особи-підприємця Моложаннікова Віталія Юрійовича: (АДРЕСА_2), а згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: (07101, АДРЕСА_1), що є порушенням норм ст. 150 ГПК України.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 150 до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п. 6.7 договору №114-09-Т, споживач щомісячно до 1-го числа поточного місяця перераховує на розрахунковий рахунок енергопостачальної організації попередню плату у розмірі 70% від суми послуг за постачання теплової енергії за поточний місяць, відповідно до заявлених обсягів постачання та затвердження тарифів на теплову енергію. Остаточний розрахунок проводиться споживачем після пред'явлених електропостачальною організацією відповідних рахунків на оплату та актів виконаних робіт протягом 3-х банківських днів з моменту отримання рахунків.

Відтак, на підтвердження наявності боргу заявник повинен був надати відомості з банківської установи, що обслуговує рахунок, на який мають находити кошти за договором.

Суд, перевіривши заяву та додані до неї документи, встановив, що на підтверження наявності боргу у Фізичної особи-підприємця Моложаннікова Віталія Юрійовича перед Комунальним підприємством "Управління житлово-комунального господарства", заявник додає лише внутрішню бухгалтерську довідку про наявність боргу за період з 31.03.2016 по 11.04.2018.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов'язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов'язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254, визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. Положенням №254, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п.5.6 Положення №254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

З наведеного вбачається, що в розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними і допустимими доказами наявності заборгованості за господарськими операціями є банківські виписки, довідки з банків, що формуються за наслідками виконаних операцій по особовому рахунку клієнта (заявника). Водночас, заявником надано лише бухгалтерську довідку за підписом головного бухгалтера заявника, що не може прийматись судом як належний та допустимий доказ, позаяк складений заінтересованими особами та не є належним та допустимим доказом наявності боргу (нездійснення оплати на банківський рахунок) в контексті вищезазначених положень закону.

Відтак, з поданої заяви та доказів наданих заявником не вбачається беззаперечного виникнення у заявника права грошової вимоги.

Наведене свідчить про недотримання заявником при зверненні до суду вимог ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заяву подано з порушенням вимог ст. 150 цього Кодексу та із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Крім того, суд доводить до відома заявника, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відтак, заявник не позбавлений права повторно звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення суми основної заборгованості за договором

Керуючись ст.ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Комунальному підприємству "Управління житлово-комунального господарства" в задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Моложаннікова Віталія Юрійовича 6048,44 грн боргу, за договором постачання теплової енергії в гарячій воді №114-09-Т від 01.10.2008.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 03.05.2018.

Суддя А.Ф. Черногуз