УХВАЛА

02 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/8399/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Катеринчук Л.Й.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Максима",

відповідач-1 - Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

відповідач-2 - Управління державної казначейської служби України у Новокодацькому районі міста Дніпра

розглянувши матеріали касаційної скарги Управління державної казначейської служби України у Новокодацькому районі міста Дніпра

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду

від 28.03.2018

у складі колегії суддів: Широкобокова Л.П. (головуючий), Березкіна О.В., Подобєд І.М.

та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

від 14.12.2017

у складі судді Загинайко Т.В.

у справі №904/8399/17

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Максима"

про стягнення 191 051, 29 грн.

ВСТАНОВИВ:

12.04.2018 поштовим відправленням Управління державної казначейської служби України у Новокодацькому районі міста Дніпра звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою за №01-85/232 від 10.04.2018 на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.03.2018 та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі №904/8399/17 в порядку статей 286, 287, 289 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017 (далі - ГПК України).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/8399/17 було визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2018.

Згідно з частиною 3 статті 3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України, до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, розміри ставок судового збору та порядок його сплати визначені Законом України "Про судовий збір".

Як вбачається з прохальної частини касаційної скарги №01-85/232 від 10.04.2018, предметом касаційного оскарження є постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.03.2018, прийнята за результатом апеляційного перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі №904/8399/17 про стягнення 191 051, 29 грн. шкоди.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній з 15.12.2017, передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній на момент звернення із касаційною скаргою 12.04.2018, передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент звернення позивача з позовом у 2017 році), ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складала 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" №1801-VIII від 21.12.2016, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2017 становив 1 600 грн.

Відтак, оскаржуючи до Верховного Суду у квітні 2018 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.03.2018, прийняту за результатом апеляційного перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі №904/8399/17, скаржнику належало сплатити судовий збір в розмірі 5 731, 54 грн. (2 865,77 грн. * 200%).

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги №01-85/232 від 10.04.2018, скаржником не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Положеннями статті 291 ГПК України передбачено, що особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Отже, відповідно до статті 291 ГПК України, надіслання копії касаційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи листом з описом вкладення є обов'язком заявника касаційної скарги, а не суду касаційної інстанції.

Відповідно до положень статей 73, 76, 77 ГПК України, належним та допустимим доказом надсилання іншим учасникам справи копії касаційної скарги з додатками може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) з надіслання адресату листа з описом вкладення, поданий в оригіналі або в належній чином засвідченій копії.

Однак, скаржником не надано доказів надсилання іншим учасникам справи копії касаційної скарги з додатками на постанову апеляційного суду від 28.03.2018 та рішення суду першої інстанції від 14.12.2017 у справі №904/8399/17.

Виходячи з положень частин 2, 5 статті 292 та статті 174 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, така скарга залишається без руху, про що суддею-доповідачем постановляється відповідна ухвала із зазначенням строку на усунення скаржником недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

З огляду на таке, касаційна скарга Управління державної казначейської служби України у Новокодацькому районі міста Дніпра на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.03.2018 та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі №904/8399/17 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої ним касаційної скарги.

Згідно з частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 ГПК України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись статтею 4 Закону України "Про судовий збір", статтями 3, 73, 76, 77, 174, 234, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Управління державної казначейської служби України у Новокодацькому районі міста Дніпра на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.03.2018 та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі №904/8399/17 залишити без руху.

2. Надати Управлінню державної казначейської служби України у Новокодацькому районі міста Дніпра строк на усунення недоліків касаційної скарги до 25 травня 2018 року.

3. Роз'яснити Управлінню державної казначейської служби України у Новокодацькому районі міста Дніпра, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду Л.Й. Катеринчук