РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.05.2018Справа № 910/640/18
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Овертранс"

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС"

про стягнення 27 407,12 грн.

Представники сторін:

не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Овертранс" звернулося до господарського суду міста Києва із позовними вимогами до приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЮНІВЕС" про стягнення 27 407,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не відшкодував шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою, що застрахована на підставі полісу № АЕ/9421134, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.01.2018 р. (суддя Головатюк Л.Д.) відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 22.02.2018 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.02.2018 розгляд справи відкладено на 06.03.2018 р..

03.03.2018 р. через відділ діловодства суду надійшов відзив відповідача на позов.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.03.2018 р. судове засідання призначено на 22.03.2018 р.

12.03.2018 р. позивачем до канцелярії суду надано клопотання з додатковими документами.

16.03.2018 р. до канцелярії суду позивачем подано відповідь на відзив.

Судове засідання призначене на 22.03.2018 р. не відбулося.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/302 від 22.03.2018 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/640/18 у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя суддею Головатюк Л.Д.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями справу № 910/640/18 передано на розгляд судді Мудрому С.М.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.03.2018 р. прийнято справу до провадження, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

03.04.2018 р. до канцелярії суду позивачем подано клопотання проти витребування доказів по справі.

Суд відмови у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів у справі, у зв'язку із необґрунтованістю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

25.01.2017 р. водій ОСОБА_1 керуючись автомобілем НОМЕР_1 в м. Києві не був уважним та при перестроюванні не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку в тій смузі на яку він має намір перестроїтись, що призвело до зіткнення з автомобілем НОМЕР_2.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва № 752/2714/17 від 17.02.2017 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

В наслідок зіткнення, автомобілю НОМЕР_2, завдані механічні ушкодження.

Цивільно-правова відповідальність водія Geely, д.н. НОМЕР_3, на момент ДТП застрахована у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС" за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9421134, франшиза становить 0,00 грн., ліміт по майну - 100 000,00 грн., строк дії з 23.04.2016 р. по 22.04.2017 р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Овертранс" звернулось до відповідача із повідомленням про ДТП за вих. № 290 від 06.02.2017 р., отримана останнім 10.02.2018 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 165.

Відповідно до п. 34.1.-34.3. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Проте, у матеріалах справи відсутні будь які докази, що приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ЮНІВЕС" протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (з 10.02.2017 р.) з'явилося у визначений законом строк для визначення розміру шкоди.

Відповідно до висновку № 5450 експертного авто товарознавчого дослідження від 01.03.2017 р., зроблений ФОП ОСОБА_2 на замовлення ТОВ «ОВЕРТРАНС», вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля НОМЕР_4, пошкодженого в дорожній транспортній пригоді становить 21 166,15 грн.

Також зазначено, що коефіцієнт фізичного зносу становить 0,7.

Позивач 07.03.2017 р. подав відповідачеві заяву вих. № 552 від 02.03.2017 р. на виплату страхового відшкодування у розмірів 22 166,15 грн., отримана приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ЮНІВЕС" 09.03.2017 р., що вбачається із сайту Укрпошти.

Відповідно до п. 35.1. ст. 35 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися:

а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідач повідомив позивача листом вих. № 17/06/02-09 від 02.06.2017 р., що у зв'язку із не виконанням позивачем обов'язку щодо надання транспортного засобу MAN, д.н. НОМЕР_5 для огляду та встановлення розміру збитку ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», на підставі п. 37.1.3 ст. 37 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодуванню.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У відзиві вх. № 18/02/03-01 від 03.02.2018 р. приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ЮНІВЕС" зазначає, що заперечує заявленим позовним вимогам, оскільки, відповідно до п. 34.4. ст. 34 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідачем прийнято рішення про залучення незалежного суб'єкта оціночної діяльності - оцінювача.

Проте, представником ТОВ «Овертранс» відмовлено ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» у забезпеченні проведення огляду пошкодженого автомобіля.

Суд не погоджується з твердженням відповідача, викладеними у відзиві та зазначає наступне.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, останнього позивач повідомив про ДТП повідомленням вих. № 290 від 06.02.2017 р., що отримано страховиком 10.02.2018 р.

Тобто, страховик відповідно до ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Проте, відповідачем залучено до матеріалів справи рапорт оцінювача СПД ФО ОСОБА_3 № 980/17 від 11.05.2017 р., з якого видно, що пошкоджений ТЗ для огляду наданий не буде у зв'язку із закінченням десятиденного терміну.

Відповідно до п. 5.2 Наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів» у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.

Замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо).

Експерт - ОСОБА_2, що проводив авто НОМЕР_6 не вбачав потреби викликати заінтересованих осіб для технічного огляду ТЗ, зокрема відповідача по справі.

Відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Отже, законодавчо встановлена вимога проведення оцінки майна (визначення розміру шкоди) зумовлена тим фактом, що лише фахівець з відповідною кваліфікацією, на підставі отриманого в установленому законодавством України порядку свідоцтва, з необхідним рівнем освіти, на підставі розроблених законодавчих стандартів, нормативів та з використанням спеціальних знань, рекомендацій - в праві визначати характер, обсяг пошкоджень та необхідні дії по їх усуненню, надати відповідь стосовно розміру заподіяної шкоди, визначати наявність причинно-наслідкового зв'язку між ДТП та його наслідками.

Відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Статтею 5 цього ж Закону визначено вичерпний перелік суб'єктів оціночної діяльності.

Разом з тим, в матеріалах справи наявний витяг з Єдиного реєстру атестованих судових експертів, з якого видно, що ОСОБА_2 є експертом за № свідоцтва 899, дійсне до 25.11.2019 р., який проводив автотоварознавче дослідження пошкодженого колісного транспортного засобу.

Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутнє рішення страховика про залучення незалежного суб'єкта оціночної діяльності, про яке відповідач зазначає у відзиві.

У зв'язку з вищезазначеним, суд вважає заперечення відповідача необґрунтованими.

У оглядовому листі від 14.01.2014 р. N 01-06/15/2014 Вищого господарського суду України зазначено, що статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено вичерпний перелік витрат, які відшкодовуються страховою компанією у разі пошкодження транспортного засобу. До цього переліку не віднесено витрати страхувальника на виготовлення довідок відповідних органів та на проведення експертиз.

Таким чином, витрати страхувальника, які не передбачені статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема, на проведення автотоварознавчої експертизи, на оплату вартості послуг з оформлення та видачі довідки ДАІ, не входять до суми страхового відшкодування, оскільки такі витрати не є складовою фактичного розміру збитків, а належать до господарських витрат (постанова Вищого господарського суду України від 21.05.2013 р. № 22-17-25-26/366-07-7922).

Отже, розрахунок витрат, які пов'язані з відновлювальним ремонтом, та які повинні бути відшкодовані відповідачем становить 21 166,15 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача індекс інфляції в розмірі 1 460,46 грн. та три проценти річних у розмірі 389,69 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань, тому судом визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На спільному засідання судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, при розгляді справи № 6-112цс13, у постанові від 25.12.2013 Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого при здійснені страховиком страхової виплати у вигляді відшкодування шкоди за договором добровільного страхування на користь потерпілої особи (згідно зі статтею 993 Цивільного кодексу України) відбувається заміна кредитора - страхувальник передає страховикові, який здійснив таку страхову виплату, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 514 Цивільного кодекс України зміна кредитора у зобов'язанні (в т.ч. внаслідок переходу права вимоги на підставі статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування») у передбачений чинним законодавством спосіб не виключає нарахування інфляційних витрат та 3% річних, які є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Розрахунок 3% процентів річних

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняЗагальна сума процентів
21 116,1508.06.2017 - 17.01.,77
Вимоги позивача щодо стягнення індексу інфляції в розмірі 1 460,46 грн. за розрахунком позивача та трьох процентів річних у розмірі 388,77 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В частині стягнення 3 % річних у розмірі 0,92 грн. відмовити.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 3 390,82 грн., нараховану позивачем (потерпілою особою) на суму страхового відшкодування, від виплати якого відповідач ухиляється.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

У вищевказаній нормі чітко йдеться про обов'язок страховика сплатити саме на користь страхувальника (потерпілої особи) або ж вигодонабувача пеню в разі прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика.

Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Таким чином, як вже було зазначено, виходячи зі змісту п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право на стягнення пені у розмірі, встановленому законом або договором, належить лише страхувальнику або вигодонабувачу.

Розрахунок пені:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
21 116,1508.06.2017 - 06.07.20172912,5000 %0,068 %*419,43
21 116,1507.07.2017 - 03.08.20172812,5000 %0,068 %*404,97
21 116,1504.08.2017 - 14.09.20174212,5000 %0,068 %*607,45
21 116,1515.09.2017 - 26.10.20174212,5000 %0,068 %*607,45
21 116,1527.10.2017 - 14.12.20174913,5000 %0,074 %*765,39
21 116,1515.12.2017 - 17.01.20183414,5000 %0,079 %*570,43
Всього: 3 375,11 грн.
Вимога позивача щодо стягнення пені є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню в розмірі 3 375,11 грн.

В частині стягнення пені у розмірі 15,71 грн. відмовити.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог..

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст. 129, ч.9 ст.165, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС" (03680, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Овертранс" (81085, Львівська обл., Яворівський район, с. Підрясне, вул.. Європейська, 1, корпусЮ-4, ) страхове відшкодування в розмірі 21 166 (двадцять одна тисяча сто шістдесят шість) грн. 15 коп., пеню в розмірі 3 375 (три тисячі триста сімдесят п'ять) грн. 11 коп., індекс інфляції в розмірі 1 460 (одна тисяча чотириста шістдесят) грн. 46 коп. та 3 % річних в розмірі 388 (триста вісімдесят вісім) грн. 77 коп. та судовий збір в розмірі 1 696 (одна тисяча шістсот дев'яносто шість) грн. 45 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Мудрий