ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" травня 2018 р. м. Ужгород Справа № 5008/796/2011

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі Банк ОСОБА_1 №08/4702 від 15.03.2018 про визнання дій старшого державного виконавця Міжгірського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документа №5008/796/2011 від 29.11.2011 неправомірними, скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 28.02.2018, зобовязання старшого державного виконавця Міжгірського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання наказу №5008/796/2011 від 29.11.2011, виданого Господарським судом Закарпатської області

у справі №5008/796/2011

За позовом Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_3, м.Київ

до відповідача: Приватного підприємства Затишок, с.Пилипець, Міжгірський район, Закарпатська область

про стягнення заборгованості в сумі 3 267 208,37 грн.

За участю представників: не зявились.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 27.09.2011 року у справі №5008/796/2011 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства «Затишок», с.Пилипець, Міжгірський район, Закарпатська область на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3», м.Київ суму 2 997 600,91 грн., в тому числі 2 066 233,35 грн. заборгованість по процентах, 117 726,52 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів, 672 800,00 грн. інфляційні збитки за кредитом, 140 841,04 грн. інфляційні збитки за відсотками, 25500 грн. у відшкодування витрат по оплаті державного мита та 236,00 грн. у відшкодування витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.29.11.2011 року Господарським судом Закарпатської області було видано наказ для примусового виконання рішення.

21.03.2018 до суду надійшла скарга уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 №08/4702 від 15.03.2018 про визнання дій старшого державного виконавця Міжгірського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документа №5008/796/2011 від 29.11.2011 неправомірними, скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 28.02.2018, зобовязання старшого державного виконавця Міжгірського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання наказу №5008/796/2011 від 29.11.2011, виданого Господарським судом Закарпатської області.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 26.03.2018 справу №5008/796/2011 для розгляду скарги на дії державного виконавця прийнято до провадження та призначено до розгляду на 11.04.2018.

Ухвалою суду від 11.04.2018 судове засідання з розгляду скарги було відкладено на 26.04.2018 з підстав, наведених у ній.

Ухвалою суду від 26.04.2018 розгляд скарги було відкладено на 14.05.2018 та задоволено клопотання скаржника про розгляд справи у режимі відеоконференції.

Від органу ДВС до початку судового засідання з розгляду скарги надійшло клопотання про розгляд скарги без участі представника відділу ДВС у звязку з відсутністю можливості взяти участь у судовому засіданні через службову необхідність. Також відділом ДВС надано суду заперечення по суті доводів скаржника з підстав, наведених у ньому.

Стягувач та боржник явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, стягувач письмових пояснень з приводу поданих органом ДВС заперечень з доказами в їх обґрунтування суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представників стягувача, боржника виконавчого провадження та органу ДВС.

Заслухавши пояснення стягувача та відділу ДВС, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням господарського суду Закарпатської області від 27.09.2011 р. у даній справі позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3», м.Київ до Приватного підприємства «Затишок», с.Пилипець, Міжгірський район, Закарпатська область про стягнення 2 997 600,91грн. задоволено повністю.

На виконання вказаного рішення господарським судом Закарпатської області був виданий відповідний наказ.

Також встановлено, що протягом з 22.09.2016 по 28.02.2018 у відділі перебувало виконавче провадження №52219905 з примусового виконання наказу №5008/796/2011 від 29.11.2011 у частині стягнення залишку суми боргу 57521,44грн.

22.09.2016 начальником відділу винесено постанову №52219905 від 22.09.2016 про відкриття виконавчого провадження №52219905 із зазначенням строку його добровільного виконання до 29.09.2016.

Боржником у визначений строк рішення суду не виконано та не повідомлено державного виконавця про причини невиконання.

30.11.2016 відділом ДВС прийнято постанову про накладення арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, внесено відомості про обтяження нерухомого майна (№17743089) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Скаржник зазначає, що з часу відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не вчинялись відповідні дії з виконання судового рішення, а здійснені виконавцем запити з метою перевірки майнового стану боржника не є повноцінними.

Так, з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем з цього приводу було здійснено запити до відділу Держгеокадастру у Міжгірському районі, Територіального сервісного центру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідними установами надано відповідь про відсутність реєстрації за боржником відповідного майна.

У звязку з цим, постановою Міжгірського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 28.02.2018 р. судовий наказ по даній справі був повернутий ПАТ " Всеукраїнський ОСОБА_3" (стягувачу) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження". Вказана постанова була мотивована тим, що в ході проведення виконавчих дій з примусового виконання судового рішення не було виявлено майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" виявилися безрезультатними.

Вважаючи зазначену постанову передчасною, стягувач - ПАТ " Всеукраїнський ОСОБА_3" звернувся до суду з даною скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що державний виконавець не вжив своєчасно та в повному обсязі заходів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" щодо належного примусового виконання судового рішення та просить її скасувати.

Розглядаючи скаргу по суті та перевіряючи доводи скаржника, суд виходив з наступного.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист, яка охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12. 2012 №18-рп/2012).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Судом встановлено, що виконавче провадження за наказом господарського суду Закарпатської області по даній справі про стягнення 57521,44 грн. було відкрите після набрання чинності новою редакцією Закону України "Про виконавче провадження" (тобто після 05.10.2016 р.).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" (тут і далі - в редакції Закону, що набрала чинності 05.10.2016 р.) державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Зокрема, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

- з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

- безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища;

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. п. 3, 5-6 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

З наданих державною виконавчою службою матеріалів виконавчого провадження ВП № 52219905 вбачається, що перевірка фінансового стану боржника державним виконавцем не здійснювалась (відсутні запити до Державної фіскальної служби України про виявлені банківські рахунки боржника).

24.10.2017 р. державним виконавцем був направлений запит № 4368/13.6-42 від 24.10.2017 р. до Територіального сервісного центру № 2144 стосовно надання інформації щодо зареєстрованих транспортних засобів за боржником, 23.10.2017 запит №4370/13.6-42 до Відділу Держгеокадастру у Міжгірському районі та запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за результатом яких було встановлено відсутність реєстрації за боржником відповідного майна.

При цьому слід зазначити, що будь-яких заходів з примусового виконання рішення (як-то: звернення до банківських установ з платіжними дорученнями про списання стягнутої з боржника суми, виклик фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, застосування до боржника приводу; звернення до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України) органом ДВС здійснено не було.

Указані обставини, що були встановлені під час розгляду скарги, свідчать про неналежне виконання державним виконавцем покладених на нього обов'язків, у той час як статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено обов'язок державного виконавця використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. У свою чергу, бездіяльність Міжгірського РВ ДВС з невиконання рішення господарського суду Закарпатської області від 29.11.2011 р. по даній справі фактично позбавила ПАТ " Всеукраїнський ОСОБА_3 " права на своєчасне отримання присудженої суми заборгованості (незалежно від її розміру).

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч. 2 ст. 18).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

За приписами ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Відповідно до п. 2 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) накладаються не пізніше наступного робочого дня після його виявлення.

Крім того, відповідно до ст. 18 Закону державний виконавець вправі: - викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; - у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

У разі відсутності відомостей про місце перебування боржника - юридичної особи, майна боржника виконавець організовує розшук шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням (ст. 36 Закону).

Здійснивши аналіз матеріалів виконавчого провадження № 52219905, суд зазначає, що державний виконавець неналежним чином виконав обов'язки, покладені на нього ст.ст. 13, 18, 48 Закону України "Про виконавче провадження", що підтверджується доводами ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_3", наведеними у скарзі, щодо несвоєчасного та не в повному обсязі вчинення виконавчих дій. Зокрема, державний виконавець не вжив усіх заходів, передбачених законом для належного виконання рішення, своєчасно не звернув стягнення на кошти, які могли перебувати на банківських рахунках до їх закриття; не викликав керівника боржника та вжив заходів стосовно обмеження останнього у виїзді за межі України.

Виконання судового рішення таким чином суд вважає бездіяльністю державного виконавця, допущеною внаслідок порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження". При цьому, беручи до уваги несвоєчасність вчинених дій державним виконавцем, їх неефективність суд вважає винесену державним виконавцем постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.02.2018 р. у ВП № 52219905 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" незаконною, яка підлягає скасуванню.

Отже, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_3" в частині визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.02.2018 р. у ВП № 52219905.

Стосовно вимог скаржника про постановлення судом ухвали щодо зобовязання державного виконавця відновлення виконавчого провадження № 52219905 з примусового виконання наказу № 5008/796/2011 від 29.11.2011 р., суд вважає, що такі вимоги не можуть бути задоволені, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012 за № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), у той же час, суд може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

У даному випадку скаржник не довів суду, що державний виконавець ухиляється від поновлення виконавчого провадження, оскільки питання про незаконність постанови з повернення виконавчого документа скаржником порушене було лише в даній скарзі, а законні підстави (передбачені законом) для вчинення органом ДВС таких дій до того не настали.

У свою чергу, відповідно до ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Отже, оскільки у даному випадку наслідком визнання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу незаконною та її скасування є відновлення виконавчого провадження державним виконавцем у визначеному законом порядку (при цьому скаржником не надано суду доказів ухилення державного виконавця у відновленні виконавчого провадження), скарга в частині постановлення судом ухвали про зобовязання державного виконавця відновити виконавче провадження № 52219905 з примусового виконання наказу № 5008/796/2011 від 29.11.2011 р. задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд визнає доводи скаржника обґрунтованими в частині та скаргу ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_3" на дії та рішення державного виконавця задовольняє частково.

Керуючись ст. ст. 197, 202, 216, 234, 339, 342 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі Банк ОСОБА_1 №08/4702 від 15.03.2018 про визнання дій старшого державного виконавця Міжгірського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документа №5008/796/2011 від 29.11.2011 неправомірними, скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 28.02.2018, зобовязання старшого державного виконавця Міжгірського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання наказу №5008/796/2011 від 29.11.2011, виданого Господарським судом Закарпатської області задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову Міжгірського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.02.2018 р. у ВП № 52219905.

У іншій частині скарги - відмовити.

Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала підписана 18.05.2018.

Ухвала суду підлягає оскарженню в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Ремецькі О.Ф.