ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.03.2018р. Справа №905/31/17

за позовом: Державної Азовської морської екологічної інспекції, м.Генічеськ,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозхімсервіс», м.Маріуполь,

про стягнення шкоди, внаслідок засмічення земельної ділянки в розмірі 252387 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

Справа розглядалась за правилами загального позовного провадження

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 гол. спец.

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не зявився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Державна Азовська морська екологічна інспекція, м.Генічеськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь про стягнення на рахунок спеціального фонду місцевого бюджету шкоди, заподіяної державі внаслідок засмічення земельної ділянки будівельним сміттям в районі колишнього цеху сортового скла, що знаходиться в користуванні Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» в м.Маріуполь, вул.Лепорського, 1 в сумі 252387 грн, перерахувавши вищевказану суму на р/рахунок 0051, відкритий у Головному управлінні Дежравної казначейської служби України у Донецькій області, МФО 834016, , код платежу 24062100.

Рішенням господарського суду Донецької області від 01.03.2017р. у справі №905/31/17 позов Державної Азовської морської екологічної інспекції до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» задоволено: стягнуто з відповідача на рахунок спеціального фонду місцевого бюджету шкоду у сумі 252387 грн, заподіяну державі внаслідок засмічення ділянки будівельним сміттям в районі колишнього цеху сортового скла, що знаходиться в користуванні Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» в м.Маріуполі по вул.Лепорського, б.1; стягнуто з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3785,81 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.06.2017р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» залишено без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 01.03.2017р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.10.2017р. попередні судові рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, скасовуючи рішення від 01.03.2017р. місцевого суду та постанову суду апеляційної інстанції від 06.06.2017р., Вищий господарський суд України вказував на те, що судові акти обох судових інстанцій не містять встановлених обставин справи щодо того, чи призвело чи може призвести зафіксовані в акті дії відповідача (засмічення земельних ділянок) до забруднення навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст.111-12 Господарського процесуального кодексу України в редакції, яка діяла на момент прийняття постанови від 03.10.2017р., вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи. Аналогічні за змістом приписи містяться у ч.5 ст.310, ч.1 ст.316 вказаного кодексу в редакції, що діє на теперішній час.

Виходячи зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №905/31/17 передано на розгляд судді Паляниці Ю.О.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 30.10.2017р. було прийнято справу до провадження та, зокрема, зобовязано сторони та третю особу надати письмові пояснення з урахуванням змісту постанови Вищого господарського суду України від 03.10.2017р.

Позивач у поясненнях №18/8-2313/17 від 22.11.2017р., №18/8-60/18 від 05.01.2018р., №18/8-261/18 від 19.02.2018р. та судових засіданнях наполягав на правомірності позовних вимог та вказував, що встановлений екологічною перевіркою факт засмічення відповідачем земельної ділянки є достатнім для відшкодування шкоди незалежно від того, призвело це чи може призвести до забруднення земельної ділянки.

Відповідач у відзиві №09-10/56 віл 11.12.2017р. та судових засіданнях просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зафіксовані в акті перевірки обставини засмічення земельної ділянки призвели або могли призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Відтак, на переконання відповідача, Державною Азовською морською екологічною інспекцією не доведено факту заподіяння відповідачем шкоди внаслідок засмічення земельних ділянок, що свідчить про те, що в діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення та, як наслідок, відсутні підстави для притягнення останнього до цивільно-правової відповідальності.

При первісному розгляді справи ухвалою суду від 22.02.2017р. до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Хозхімсервіс», м.Маріуполь.

Третя особа у письмових поясненнях №188 від 20.12.2017р. зазначала, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Хозхімсервіс» на виконання укладеного з відповідачем договору підряду №2014/50ск від 04.03.2014р. виконувались роботи з демонтажу, ліквідації списаних основних засобів Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь». В наступному, вказаний договір був розірваний та наприкінці березня 2014 року робітники підрядника залишили територію замовника. При цьому, відходи (металолом і брухт), які утворились під час демонтажу труби, печей цеху сортування скла, були складені в місці, зазначеному представниками замовника, час вивезення замовником відходів з місця складування є невідомим.

Згідно з ухвалою від 10.01.2018р., у звязку з набранням чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України, було ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

При цьому, зважаючи на те, що законодавцем взагалі не врегульовано порядок переходу судами на нові форми господарського судочинства щодо справ, які перебувають у провадженні господарських судів, - як в частині форми судочинства і стадій господарського процесу, так і в частині процедури оформлення такого переходу, початок підготовчого провадження і відповідно відлік процесуальних строків відраховано з дня винесення наведеної ухвали (11.01.2018р.).

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України, приписи якої в силу норм ч.5 ст.50 цього кодексу розповсюджують свою дію на третіх осіб, передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми ст.43 Господарського процесуального кодексу України зобовязують учасників судового процесу добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як визначено у ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність відповідача та третьої особи не перешкоджає вирішенню справи по суті.

При цьому, судом враховано завершення строку розгляду справи, а також те, що вказаними учасниками судового процесу вже було висловлено правову позицію по суті спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, врахувавши вказівки, які наявні у постанові Вищого господарського суду України від 03.10.2017р., господарський суд встановив:

Відповідно до п.1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України №454/2011 від 13.04.2011р., Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України. Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

За змістом п.7 вказаного Положення Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, морські екологічні інспекції (Азовська, Азово-Чорноморська, Північно-Західного регіону Чорного моря).

За приписами ч.6 ст.7 Закону України, «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт.

Відповідно до наказу №122 від 25.03.2014р. Державної Азовської морської екологічної інспекції була проведена планова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами за результатом якої, державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Державної Азовської морської екологічної інспекції за результатами перевірки додержання вимог природоохоронного законодавства України в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», був складений акт №37 за період з 08.04.2014р. по 29.04.2014р., в якому було зафіксовано, що на території підприємства виявлено два факти засмічення земельних ділянок: будівельним сміттям - площа 90 кв. м обєм відходів 18 куб. м, яка згідно схеми №1 розташована в районі колишнього цеху сортового скла Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»; 2) металобрухтом площа 45 кв. м, обєм відходів 157,5 куб. м, яка згідно схеми №2 розташована в районі АПК копрового відділення конверторного цеху Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь».

Перевіркою встановлено та в акті зафіксовано, що підприємство відповідача спеціалізується на виробництві чавуна, сталі, товстолистового та фасонного прокату, рельсів різного призначення. Комбінат являє собою підприємство з повним металургійним циклом. До складу підприємства входять: аглофабрика на 2 аглострічки, доменний цех з 5 доменними печами, конверторний цех з 2 конверторами, обжимний «блюмінг 1170»; 2 прокатних цеха, вапняно-обжиговий цех з 8 печами, цех з виготовлення рельсових кріплень, коксохімічне виробництво, шлакопереробне виробництво, ливарний, механічний та допоміжний цехи.

Згідно з п.1.8 (детальний опис виявленого порушення) розділу «Порушення вимог законодавства, виявлені під час заходу державного нагляду» акту перевірки, на території підприємства виявлено два факти засмічення земельних ділянок, зокрема, факт засмічення земельної ділянки будівельним сміттям площа 90 кв. м, обєм відходів 18 куб. м, яка згідно схеми №1 розташована в районі колишнього цеху сортового скла Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», що є порушенням п.п.«б», «г» ч.1 ст. 91, п.п.«б», «г» ч.1 ст.96, ч.1 ст.167 Земельного кодексу України; ст.35, 45 Закону України №962-ІУ, абз.6 п.«а» ст.7 ЗУ №963- ІУ.

Акт №37 підписано начальником управління захисту навколишнього середовища Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» ОСОБА_2 29.04.2014р. з запереченнями.

З метою усунення порушень, виявлених під час перевірки з 08.04.2014р. по 29.04.2014р., державним інспектором був виданий припис від 08.04-29.04.2014р., в п.3.7. якого приписано до 08.06.2014р. прибрати будівельне сміття з земельних ділянок в районі АПК Копрового відділення Конверторного цеху і в районі колишнього цеху сортового скла та утримувати їх в належному екологічно-санітарному стані.

Державною Азовською морською екологічною інспекцією відповідно до Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом №171 від 27.10.1997р. Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, було розраховано розмір шкоди зумовлений засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства 252387 грн. Розрахунок збитків проводився за даними акту перевірки №37 від 08.04.-29.04.2014р.

До акту також додавалась схема засміченої земельної ділянки будівельними відходами в районі колишнього цеху сортового скла та цеху рельсових скріплень Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (м.Маріуполь, вул.Лепорського, буд.1).

За змістом претензії №17 від 28.07.2014р. Державної Азовської морської екологічної інспекції останньою було запропоновано відповідачу відшкодувати збиток, завданий державі в сумі 252387 грн.

У відповіді на зазначену претензію відповідачем повідомлено про невизнання претензійних вимог позивача, у звязку з відсутністю правових підстав з причин, викладених у запереченнях до акту №37 від 08.04-29.04.2014р.

В той же час, за твердженням Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», в акті не наведені докази того, що тимчасове розміщення будівельного сміття на земельній ділянці призвело або могло призвести до забруднення навколишнього середовища, не наведено виміри забруднюючих речовин у повітрі та ґрунті в районі розміщення будівельного сміття.

Відмова Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» відшкодувати заподіяну шкоду стала підставою для звернення Державної Азовської морської екологічної інспекції до господарського суду з розглядуваним позовом.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у ст.1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Відповідно до ч.4 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно з ч.1 ст.69 вказаного нормативно-правового акту України шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

У відповідності до абз.2, 11 ст.1 Закону України «Про відходи» відходи - це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; утилізація відходів - використання відходів як вторинних матеріальних чи енергетичних ресурсів.

За змістом п.«з» ч.1 ст.17 Закону України «Про відходи» субєкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобовязані не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи обєктах.

Згідно з п.1 ст.35-1 вказаного закону України власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів.

Відповідно до п.«а» ч.1 ст.32 та ч.4 ст.33 Закону України «Про відходи» з метою обмеження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини забороняється вести будь-яку господарську діяльність, пов'язану з утворенням відходів, без одержання від уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами лімітів на обсяги утворення та розміщення відходів. Ліміти на обсяги утворення і розміщення побутових відходів не встановлюються; зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності спеціальних дозволів, у яких визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відповідно до встановлених лімітів та умови їх зберігання.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною екологічною інспекцією України згідно із Методикою визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства (наказ №171 від 27.10.1997р. Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України) було здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної відповідачем внаслідок засмічення земель, згідно з яким розмір шкоди склав 252387 грн.

Відповідно до п.п.1.2, 1.3 вказаної Методики остання встановлює порядок розрахунку розмірів відшкодування шкоди суб'єктами господарювання та фізичними особами в процесі їх діяльності через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, і поширюється на всі землі України незалежно від форм їх власності. Методика застосовується під час встановлення розмірів шкоди від забруднення (засмічення) земель будь-якого цільового призначення, що сталося внаслідок несанкціонованих (непередбачених проектами, дозволами) скидів (викидів) речовин, сполук і матеріалів, внаслідок порушення норм екологічної безпеки у разі зберігання, транспортування та проведення вантажно-розвантажувальних робіт, використання пестицидів і агрохімікатів, токсичних речовин, виробничих і побутових відходів; самовільного розміщення промислових, побутових та інших відходів.

За змістом п.п.3.2, 3.3 Методики землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель.

Розділом 2 зазначеної Методики визначені поняття засмічення та забруднення земель.

Так, засміченням земель є наявність на території земельних ділянок сторонніх предметів і матеріалів.

Забрудненням земель є накопичення в грунтах і грунтових водах внаслідок антропогенного впливу пестицидів і агрохімікатів, важких металів, радіонуклідів та інших речовин, вміст яких перевищує природний фон, що призводить до їх кількісних або якісних змін.

Таким чином, позивачу при складанні вищезазначених розрахунків необхідно було встановити факт того, що засмічення призвело або може призвести до забруднення навколишнього середовища, що в даному випадку відсутнє.

Позивачем не доведено того, що зафіксовані в актах дії відповідача (засмічення земельних ділянок) призвели або могли призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Так, під час перевірки не було встановлено, що будівельне сміття має ознаки забруднюючих елементів, які стали або могли стати причиною можливого забруднення навколишнього природного середовища.

Твердження позивача про можливість відшкодування шкоди завданої безпосередньо тільки засміченням земельної ділянки, суд вважає помилковим, оскільки відшкодування шкоди внаслідок засмічення знаходиться в безпосередній залежності від забруднення природного середовища, як визначено п.3.2 Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства.

За таких обставин, беручи до уваги вищенаведене, позовні вимоги Державної Азовської морської екологічної інспекції до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про стягнення на рахунок спеціального фонду місцевого бюджету шкоди, заподіяної державі внаслідок засмічення земельної ділянки будівельним сміттям в районі колишнього цеху сортового скла, що знаходиться в користуванні відповідача на суму 252387 грн, підлягають залишенню без задоволення.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає віднесенню на позивача.

Дослідивши докази, які наявні у матеріалах справи, керуючись ст.ст.86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Державної Азовської морської екологічної інспекції, м.Генічеськ до Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь про стягнення на рахунок спеціального фонду місцевого бюджету шкоди, заподіяної державі внаслідок засмічення земельної ділянки будівельним сміттям в районі колишнього цеху сортового скла, що знаходиться в користуванні Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» в м.Маріуполь, вул.Лепорського, 1 в сумі 252387 грн, перерахувавши вищевказану суму на р/рахунок 0051, відкритий у Головному управлінні Дежравної казначейської служби України у Донецькій області, МФО 834016, , код платежу 24062100.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 20.03.2018р.

Повний текст рішення складено та підписано 30.03.2018р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця