ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 915/370/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.

учасники справи:

заступник прокурора Миколаївської області

від прокуратури - Кравчук О.А.

відповідачі - (1) Коблівська сільська рада Березанського району Миколаївської області, (2) приватне підприємство "Фалкон"

представник відповідача - 1 - не з'явився

представник відповідача - 2 - не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу приватного підприємства "Фалкон"

на постанову Одеського апеляційного господарського суду у складі Принцевської Н.М. - головуючого, Колоколова С.І., Разюк Г.П. від 30 січня 2018 року

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

1. У березні 2016 року заступник прокурора Миколаївської області (далі - прокурор) звернувся до суду з позовом до Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (далі - відповідач-1) та приватного підприємства "Фалкон" (далі - відповідач-2) про визнання незаконним та скасування рішення відповідача-1 від 19.09.2012 № 29 "Про затвердження звіту експертної грошової оцінки земельної ділянки та дозвіл на викуп з розстрочкою"; визнання недійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.12.2012 за №5371971 та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.12.2012 за № 5372027.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі спірних рішення та договорів відповідачу-2 передано у власність земельні ділянки прибережної захисної смуги Чорного моря, що прямо заборонено нормами Водного кодексу України та Земельного кодексу України.

3. Стосовно строку позовної давності прокурором зазначено, що про незаконність набуття відповідачем-2 права власності на спірні земельні ділянки прокуратурі стало відомо у вересні 2015 року в ході опрацювання даних Публічної кадастрової карти України та вивчення матеріалів відділу Держземагентства у Березанському районі. Отже, трирічний строк позовної давності прокурором не пропущено.

Короткий зміст рішення суду першої інстанцій

4. Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20 березня 2017 року в позові відмовлено повністю.

5. Рішення мотивовано тим, що спірне рішення відповідача-1 суперечить вимогам чинного законодавства, яким заборонено передачу земельних ділянок в межах прибережної захисної смуги у приватну власність. Проте його скасування не призведе до поновлення порушеного права держави, оскільки таке рішення є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, яке вичерпало свої дію внаслідок виконання - набуття відповідачем-2 відповідного речового права на землю на підставі спірних договорів купівлі-продажу. З огляду на практику Європейського суду з прав людини щодо справедливої рівноваги між майновим правом особи та загальним інтересом суспільства, спірні договори купівлі-продажу визнанню недійсними також не підлягають, оскільки на спірних земельних ділянках розташоване належне відповідачу-2 нерухоме майно, що у будь-якому випадку свідчить про наявність у такої особи права користування земельними ділянками.

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанцій

6. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30 січня 2018 року рішення Господарського суду Миколаївської області від 20 березня 2017 року скасовано.

6.1. Позов задоволений. Визнано незаконним та скасовано рішення відповідача-1 від 19.09.2012 № 29 "Про затвердження звіту експертної грошової оцінки земельної ділянки та дозвіл на викуп з розстрочкою"; визнано недійсними укладені між відповідачем-1 та відповідачем-2 договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2478 га від 12.12.2012 за №5371971 та договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0891 га від 12.12.2012 за № 5372027.

7. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що спірні земельні ділянки розміщені в межах нормативно визначеної чинним законодавством прибережної захисної смуги Чорного моря, а тому є виключною власністю народу України і передача їх у приватну власність прямо заборонена чинним законодавством.

8. При вирішенні питання позовної давності судом апеляційної інстанції встановлено, що прокурору стало відомо про порушення права держави у лютому - вересні 2015 року, отже трирічний строк позовної давності прокурором не пропущено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач-2 подав касаційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову прокурора відмовити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи відповідача-2, який подав касаційну скаргу (узагальнено)

10. Відповідно до приписів частини 4 статті 88 Водного кодексу України та статті 60 Земельного кодексу України, Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них від 08.05.1996 № 486 до спірних правовідносин мають застосовуватись спеціальні норми, які регулюють розміри та порядок встановлення прибережних захисних смуг саме в населених пунктах та які передбачають необхідність врахування орієнтовних розмірів і меж прибережної захисної смуги, конкретних умов забудови в межах міст.

11. Відповідач-2 є власником нерухомості, розташованої на спірних земельних ділянках, які знаходяться в межах населеного пункту та не входять до земель прибережних захисних смуг. При цьому позбавлення відповідача-2 права власності на земельні ділянки суперечить практиці Європейського суду з прав людини щодо необхідності врахування справедливого балансу між речовим правом особи та суспільним інтересом.

Позиція прокуратури у відзиві на касаційну скаргу

12. Відчуження земельних ділянок водного фонду у приватну власність суперечить меті та правовому режиму прибережної захисної смуги, порушує інтереси держави в особі українського народу на землю, яка незаконно вибула з державної власності. При цьому фактичний розмір та межі прибережної захисної смуги прямо визначені законом, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі, визначеному законодавством.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

13. У статті 129 Конституції України та статті 4-2 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

14. За приписами частини 1 статті 29 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави.

14.1. Одночасно частиною 2 статті 29 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) встановлено, що у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

15. Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні повноваження" визначено як орган державної влади або орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

15. При цьому відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

16. Отже, прокурор, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва. Доведення цих підстав здійснюється у загальному порядку відповідно до вимог ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України (у згаданій редакції). Відповідно, наявність одного лише факту порушення інтересів держави недостатньо для здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді. Таке право, в тому числі право подавати позов, прокурор має лише, якщо орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження.

17. Як зазначено в позовній заяві, прокурор звернувся до суду з цим позовом в інтересах держави. Одночасно прокурор послався на те, що центральним органом виконавчої влади у спірних правовідносинах є Державна інспекція сільського господарства. При цьому правом на звернення до суду з позовом про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування щодо розпорядження землею, визнання недійсними правочинів щодо відчуження земельних ділянок вказаний орган не наділений, тому прокурор самостійно, в межах наданих йому повноважень, звернувся до суду в інтересах держави із обґрунтуванням підстав для такого представництва, які полягали у порушенні спірним рішенням та договорами законодавства у сфері землеустрою внаслідок передачі у приватну власність земель прибережної захисної смуги.

18. Відповідно до пункту 1 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 № 459/2011, Державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

19. Проте у справі встановлено, що спірні земельні ділянки, які були передані у власність відповідача-2, належали до земель рекреаційного призначення, а не до земель сільськогосподарського призначення.

20. При цьому розглядаючи заявлений прокурором позов по суті, ні суд першої, ні суд апеляційної інстанцій не з'ясували та не зазначили, в інтересах якого уповноваженого органу держави звернувся прокурор, наявність у такого органу повноважень щодо контролю за розпорядженням спірними землями, та яким чином спірним рішенням та договорами порушуються, не визнаються або оспорюються права держави в особі цього органу.

21. Вищезазначене свідчить, що суд першої інстанції, розглядаючи заявлений позов по суті, припустився порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення всіх істотних обставин справи. За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 32- 34, 43, 82, 84 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017), визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки. У свою чергу суд апеляційної інстанції на допущені порушення уваги не звернув та їх не усунув.

22. Отже, висновки судів першої та апеляційної інстанцій не ґрунтуються на повному і всебічному розгляді в судовому процесі обставин, встановлення яких є необхідним для вирішення питання про можливість розгляду заявлених прокурором позовних вимог по суті.

23. З огляду на допущені судами порушення норм процесуального права викладені в пунктах 10, 11 цієї Постанови доводи касаційної скарги щодо суті спору Верховним Судом не розглядаються.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

24. Допущені судами порушення не можуть бути усунуті Верховним Судом в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції (стаття 300 Господарського процесуального кодексу України).

25. За таких обставин касаційна скарга підлягає задоволенню частково, постанова суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції підлягають скасуванню на підставі частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

25. При новому розгляді суду необхідно врахувати вищевикладене, наведене в цій постанові, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, зокрема в частині дотримання прокурором вимог чинного законодавства щодо представництва інтересів держави, і прийняти відповідне рішення з дотриманням норм законодавства.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу приватного підприємства "Фалкон" задовольнити частково.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30 січня 2018 року та рішення Господарського суду Миколаївської області від 20 березня 2017 року скасувати.

3. Справу № 915/370/16 направити на новий розгляд до Господарського суду Миколаївської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.