КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2018 р. Справа№ 910/1964/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Гаврилюка О.М.

Коротун О.М.

без повідомлення учасників апеляційного провадження,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.03.2018

у справі № 910/1964/18 (суддя - Отрош І.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

до Державного підприємства "Вугілля України"

про стягнення 26 200 грн. 68 коп.,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 зупинено провадження у справі №910/1964/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго" до Державного підприємства "Вугілля України" про стягнення 26200 грн. 68 коп. до набрання законної сили ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 про закриття провадження у справі № 910/12918/15.

Обґрунтовуючи ухвалу про зупинення провадження у справі №910/1964/18 суд першої інстанції зазначив, що вимоги Публічного акціонерного товариства "Центренерго" до Державного підприємства "Вугілля України" про стягнення 26200 грн. 68 коп. є майновими вимогами, які повинні розглядатися в межах справи про банкрутство Державного підприємства "Вугілля України" - у випадку наявності судового провадження про банкрутство відповідача. Оскільки ухвала Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі № 910/12918/15 про закриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Вугілля України" оскаржується в апеляційному порядку, тому місцевий господарський суд прийшов до висновку про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 про закриття провадження у справі № 910/12918/15 (до прийняття Київським апеляційним господарським судом судового рішення за результатами перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від Києва від 21.02.2018 про закриття провадження у справі № 910/12918/15), з огляду на об'єктивну неможливість розгляду справи №910/1964/18 (враховуючи предмет та підстави позову).

Не погодившись з вказаною ухвалою, Публічне акціонерне товариства "Центренерго" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.03.2018.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи; порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Апелянт також зазначив, що Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено розгляд поточних майнових вимог до юридичної особи, стосовно якої порушено провадження у справі про банкрутство, у позовному провадженні, яке не може бути порушено в межах провадження у справі про банкрутство. На думку позивача, розгляд справи №910/1964/18 є можливим до вирішення справи №910/12918/15, оскільки суд може самостійно встановити всі обставини справи, надані суду докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду, а встановлення обставин іншим судом в іншій справі не впливає та не робить неможливим розгляд справи №910/1964/18.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2018 справу №910/1964/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Гаврилюк О.М., Коротун О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі №910/1964/18 та призначено у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Однак, у встановлений судом строк жодних додаткових пояснень чи відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, колегія Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 31.07.2015 між Публічним акціонерним товариством "Центренерго" (далі - позивач) та Державним підприємством "Вугілля України" (далі - відповідач) укладено договір поставки вугілля № 111/31, відповідно до умов якого відповідач поставляє позивачу вугілля залізничним транспортом.

Пунктом 7.10 договору передбачено, що у випадку списання залізничною станцією призначення з покупця (позивача) нарахованої суми за виконання робіт, надання додаткових послуг під час перевезення вантажу та/або на станції призначення та/або на підходах до неї за даним договором постачальник (відповідач) в обов'язковому порядку відшкодовує покупцю розмір такої списаної суми.

25.10.2015 при перевезенні вантажу залізницею було встановлено невідповідність маси вантажу вказаного у провізному документі масі фактичного завантаженого вантажу, а також виявлено завантаження вугілля понад вантажопідйомність вагона, про що було складено Комерційний акт РА №001937/45 від 27.10.2015 та Акти загальної форми №№1309, 1311, 1313, 1314, 1315, 1316.

У зв'язку з вищевикладеним, залізницею за надані додаткові послуги з особового рахунку позивача були списані грошові кошти у загальному розмірі 26200 грн. 68 коп. (плата за маневрені роботи, збір за зберігання вантажу у вагонах, зважування на вагах залізниці, штрафи за неправильні дані у накладних).

З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2015 позивач надіслав на адресу відповідача претензію №25/4260 з вимогою перерахувати суму витрат Вуглегірської ТЕС "Центренерго" у розмірі 26 200,68 грн., з моменту отримання претензії.

Однак, така вимога залишилась без відповіді та без виконання.

Розглянувши позовну заяву з доданими до неї матеріалами та додаткові документи, суд першої інстанції дійшов висновку про зупинення провадження у справі №910/1964/18 до набрання законної сили ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 про закриття провадження у справі №910/12918/15 про банкурутство. Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з урахуванням наступного.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України ( п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України).

Частиною 9 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України (ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Суд першої інстанції встановив, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 було порушено провадження у справі № 910/12918/15 про банкрутство Державного підприємства "Вугілля України".

Підставами позову у справі № 910/1964/18 є вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 26200 грн. 68 коп., тобто є поточними вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження у справі № 910/12918/15 про банкрутство Державного підприємства "Вугілля України", а саме 25.10.2015 при перевезенні вантажу залізницею.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, оскільки позивачем у даній справі заявлені вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 26200 грн. 68 коп., що є вимогами поточного кредитора до боржника, даний спір підлягає розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, і повинно розглядатися в межах справи № 910/12918/15 про банкрутство Державного підприємства "Вугілля України".

Проте, ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 закрито провадження у справі № 910/12918/15 про банкрутство Державного підприємства "Вугілля України".

06.03.2018 Державним підприємством "Вугілля України" подано апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 про закриття провадження у справі № 910/12918/15 про банкрутство Державного підприємства "Вугілля України". 14.03.2018 матеріали справи № 910/12918/15 були направлені до Київського апеляційного господарського суду (відповідно до інформації, яка міститься в базі даних "Діловодство спеціалізованого суду").

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже, з огляду наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги Публічного акціонерного товариства "Центренерго" до Державного підприємства "Вугілля України" про стягнення 26200 грн. 68 коп. є майновими вимогами, які повинні розглядатися в межах справи про банкрутство Державного підприємства "Вугілля України" - у випадку наявності судового провадження про банкрутство відповідача. Проте, оскільки ухвала Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі № 910/12918/15 про закриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Вугілля України" була оскаржена в апеляційному порядку, тому місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили ухвалою Господарського суду міста Києва від Києва від 21.02.2018 про закриття провадження у справі № 910/12918/15 (до прийняття Київським апеляційним господарським судом судового рішення за результатами перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від Києва від 21.02.2018 про закриття провадження у справі № 910/12918/15), з огляду на об'єктивну неможливість розгляду справи №910/1964/18 (враховуючи предмет та підстави позову).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми чинного законодавства, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі ухвали суду відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 227, 229, 255, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 281, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі №910/1964/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі №910/1964/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/1964/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку та у строки, встановлені главою 2 розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 14.05.2018.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Гаврилюк

О.М. Коротун