ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.05.2018

Справа № 910/2332/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи за позовом публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль»

до           товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Пріоритет»

про           стягнення 5 475,88 грн.

Представники: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом публічне акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» до товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Пріоритет» про стягнення 5 475,88 грн., з яких: 2 517,98 грн. пені, 2 957,90 грн. штрафу.

Позовні вимоги мотивовані такими обставинами. З метою отримання від відповідача продукції за договором про закупівлю № 37/04 від 23.05.2017, позивач надіслав на адресу відповідача через службу доставки ТОВ «Нова Пошта» заявку вих. № 2139/04 від 12.06.2017, яку відповідач отримав 21.06.2017. Згідно з домовленостями сторін, відповідач повинен був до 21.07.2017 поставити продукцію. Оскільки відповідач поставив продукцію 17.10.2017, тобто з простроченням у 87 днів, відповідач повинен сплатити пеню та штраф.

Суд своєю ухвалою від 03.03.2018, на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, залишив позовну заяву без руху.

Позивач у строк, встановлений судом, усунув недоліки позовної заяви.

Суд своєю ухвалою від 13.03.2018 відкрив провадження у справі № 910/2332/18 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач у поданому суду відзиві позовні вимоги відхилив, зазначивши, що передбачену умовами договору заявку не отримував. Твердження позивача про те, що відповідну заявку відповідач отримав 21.06.2017 не відповідає дійсності, оскільки за експрес-накладною № 0315 від 20.06.2017, на яку посилається позивач, відповідач отримав інші документи.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

23.05.2017 публічне акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (покупець) та товариство з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Пріоритет» (постачальник) уклали договір про закупівлю № 37/04 (далі – Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов’язується поставити та передати у власність покупця, а покупець – прийняти та оплатити: код ДК 021:2015 – 44160000-9 – магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (труби сталеві діаметром більше ніж 530 мм (далі - товар).

Поставка замовленого товару здійснюється постачальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня надання заявки покупцем (п. 3.4 Договору).

За твердженням позивача, його заявка вих. № 2139/04 від 12.06.2017 щодо поставки товару отримана відповідачем 21.06.2017, про що свідчить експрес-накладна № 0315 від 20.06.2017.

Вирішуючи питання, чи отримав відповідач заявку вих. № 2139/04 від 12.06.2017, суд виходить з такого.

Обов’язок надання відповідних доказів вчинення дій покладається, згідно з ч. 2 ст. 74 ГПК України, на того учасника справи, який їх повинен вчинити. Цей же обов’язок покладається на цього учасника щодо доведеності певної події, у разі посилання іншого учасника на її відсутність. Застосування такого принципу щодо обов’язку доведеності пов'язано з тим, що доведенню підлягають обставини, які мали місце, оскільки вони фіксуються предметами матеріального світу. За приписами цієї ж норми у разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Отже, відповідач, спростовуючи отримання заявки, і одночасно стверджуючи про отримання інших документів за експрес-накладною № 0315 від 20.06.2017, зобов’язаний довести факт отримання саме таких документів, а не заявки.

З урахуванням наведеного, за відсутності документального підтвердження того, що відповідач 21.06.2017 отримав інші документи, а не заявку вих. № 2139/04 від 12.06.2017, суд вважає встановленою обставину отримання відповідачем цієї заявки.

Виходячи з умов Договору, відповідач повинен був поставити товар до 21.07.2017, а поставив 17.10.2017, тобто з простроченням у 87 днів (з 22.07.2017 до 16.10.2017).

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

У пункті 6.2.2. Договору сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов’язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у цей період, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф 7% вказаної вартості.

З розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 2 517,98 грн. пені та 2 957,90 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов’язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Пріоритет» (вул. Лейпцизька, 15-А, м. Київ, 01015, код 38943513) на користь публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (вул. Електрична, 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50014, код 00130850) 2 517,98 грн. пені, 2 957,90 грн. штрафу, 1 762,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя                                                                                                     С. А. Ковтун