РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.05.2018Справа № 910/1292/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши матеріали господарської справи в порядку спрощеного позовного провадження з (повідомленням) викликом сторін

за позовом приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»

до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська»

про стягнення 3 603, 78 грн.

за участю представників учасників справи:

позивача: Плуталова Н.В.

відповідача: не з`явились

третьої особи: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» про стягнення 3 603, 78 грн. та витребування довідки про вартість концентрату вугільного.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що під час перевезення вантажу залізницею, внаслідок його незбереження публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» завдало позивачу збитків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1292/18 від 12.02.2018 позовну заяву приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 13.03.2018 позивач подав заяву про усунення недоліків. В поданій заяві просить суд стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» суму збитків у вигляді нестачі у розмірі 3 603, 78 грн. Крім того, зазначив про те, що позовна вимога до товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» не є позовною вимогою, а лише як вимога витребувати довідку про вартість концентрату вугільного та клопотання про залучення останнього в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача.

Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною першою статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1292/18. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив. В порядку статті 81 Господарського процесуального кодексу України витребувано у товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" належним чином завірену копію довідки про вартість концентрату вугільного, який відправлено позивачу згідно накладних № 52907060 від 15.11.2017, № 52941887 від 17.11.2017, № 53088068 від 26.11.2017.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 29.03.2018 товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» подало письмові пояснення, в яких зазначило про те, що останнє надає послуги зі збагачення рядового вугілля та здійснює завантаження на умовах та за реквізитами, які надає замовник (приватне акціонерне товариство «Донецьксталь»). Товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» не є власником вугільного концентрату і не визначає ціну на вугільну продукцію, яку відвантажує в рамках виконання договору, укладеного ТОВ «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» та ПрАТ «Донецьксталь».

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 03.04.2018 представник відповідача подав письмові заперечення на позовну заяву, в яких проти позову заперечував.

У судовому засіданні 03.04.2018 розглянуто клопотання позивача про залучення до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська».

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1292/18 від 03.04.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача-товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» та відкладено розгляд справи на 08.05.2018.

У частині восьмій статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

У судовому засіданні 08.05.2018 представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити.

У судове засідання 08.05.2018 представник третьої особи не з'явився, однак 02.05.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання 08.05.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, у тому числі письмові пояснення учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Інкостіл Груп» 31.03.2017 укладено договір поставки № 17/131, відповідно до якого останнє зобов'язалося передати, а позивач прийняти та оплатити вугільну продукцію виробництва філії товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» ПрАТ «Донецьксталь - металургійний завод»: вугільний концентрат марки К з граничними показниками якості: зола-9,0 %, волога - 10, 5 %, сірка - 0, 8 %, якщо інше не передбачено в додаткових угодах та специфікаціях.

За умовами пункту 3.1 договору поставки № 17/131 від 31.03.2017 ціна товару, яка поставляється за даним договором в період з другого кварталу 2017 року по перший квартал 2018 року (з 01.04.2017-31.03.2018 включно) фіксується щомісячно.

Відповідно до специфікації від 31.10.2017, яка є додатком № 12 до договору поставки № 17/131 від 31.03.2017 вартість концентрату вугілля кам'яного для коксування марки К групи К100 ТзОВ «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» склала 592 473 113, 16 грн. (ціна однієї тонни - 5 667, 97 грн.). Строки поставки концентрату вугілля кам'яного для коксування погоджено листопад 2017 рік.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів (рахунок № 34302 від 15.11.2017, акт приймання-передачі продукції № 34302 від 15.11.2017 на суму 21 815 635, 61 грн., рахунок № 34599 від 17.11.2017, акт приймання-передачі продукції № 34599 від 17.11.2017 на суму 22 778 019, 11 грн., рахунок № 35949 від 26.11.2017 та акт приймання-передачі продукції № 35949 від 26.11.2017 на суму 16 636 670, 44 грн.) загальна вартість концентрату вугілля кам'яного для коксування за договором поставки № 17/131 від 31.03.2017 склала 61 230 325, 16 грн.

Відповідно до статуту залізниць України, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до пункту 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Матеріали справи свідчать про те, що у листопаді 2017 року відправником (товариством з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська") відповідно до залізничної накладної № 52907060 направлено останньому насипом вугільний концентрат загальною вагою 135 400 тонн, завантажений у вагони: № 60457256 (в кількості 68300 тонн), № 52573805 (в кількості 67100 тонн), відповідно до залізничної накладної № 52941887 від 17.11.2017 масою 69100 тонн, завантажений у вагон: № 62257530, відповідно до залізничної накладної № 53088068 від 26.11.2017, вагою 68300 тонн, завантажений у вагон: № 53542916. Вантаж маркірований катком-ущільнювачем з поздовжніми смугами 1, 5-2 метри.

Відповідно до відміток на залізничних накладних № 52907060 вантаж доставлено на станцію Авдіївка 16.11.2017, на залізничній накладній № 52941887 вантаж доставлено - 18.11.2017, на залізничній накладній № 53088068 концентрат вугільний доставлено 28.11.2017.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б могли свідчити про виявлення невідповідності маси вантажу наведеним у накладних параметрам до його доставки на станцію призначення.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Під час прибуття вагонів на станцію Авдіївка здійснено комісійне переважування вагонів № 60457256, № 52573805, № 62257530 та № 53542916. За результатами якого складено комерційні акти про нестачу вантажу.

Відповідно до комерційного акту № 482803/393 від 16.11.2017, нестача вантажу в вагоні № 60457256 склала 1550 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люки, двері щільно закриті, течі вантажу немає, навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 20 см., рівномірна, укочена, маркірована поперечними борознами, клейонкою проти видування не покривалась. В вагоні над сьомим люком поглиблення 1,5 м.х1,5 м.х0,8 м., в місті поглиблення порушено маркування.

Відповідно до комерційного акту № 482803/394 від 16.11.2017 нестача вантажу в вагоні № 52573805 склала 1450 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люки, двері щільно закриті, течі вантажу немає, навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 20 см., нерівномірна, укочена, маркірована поперечними борознами, клейонкою проти видування не покривалась. В вагоні по всій поверхні є безліч дрібних поглиблень, у місцях поглиблень порушено маркування.

Відповідно до комерційного акту № 482803/395 від 18.11.2017 нестача вантажу в вагоні № 62257530 склала 1450 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люки, двері щільно закриті, течі вантажу немає, навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 10-15 см., укочена, маркірована поперечними борознами, клейонкою проти видування не покривалась. В вагоні над 1, 7 поглиблення, 1, 5мх1,0мх0,5м, в місцях поглиблення відсутнє маркування.

Відповідно до комерційного акту № 482803/397 від 28.11.2017 нестача вантажу в вагоні № 53542916 склала 1650 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люки, двері щільно закриті, течі вантажу немає. Поверхня вантажу в вагоні вище рівня бортів на 10 см., укочена, маркірована поперечними борознами, клейонкою проти видування не покривалась. В вагоні над 7 поглиблення, 1, 5мх1,0мх0,5м, в місцях поглиблення порушено маркування.

Відповідно до пункту 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Згідно частини другої статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України (надалі - Статут). За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно пункту 105 Статуту залізниць України залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами. Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (пункт 110).

Відповідно до пункту 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси всіх інших вантажів. Для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки, норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються від маси нетто.

Позивачем враховано означену обставину при розрахунку суми збитку від втрати частини вантажу.

Дослідивши матеріали справи, недостача у вагонах з урахуванням природних втрат № 60457256 склала 1 007, 57 грн., № 52573805 - 615, 74 грн., № 62257530 - 391, 54 грн. та у вагоні № 53542916 - 1 588, 93 грн. Таким чином, загальна сума збитків, яка виникла у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні склала 3 603, 78 грн.

Відповідно до пункту 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення (пункт 114).

Статтею 314 Господарського кодексу України встановлено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

У письмовому відзиві відповідач зазначив про те, що залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Однак, позивачем не надані належним чином засвідчені документи розміру дійсної вартості втраченого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної та доказів оплати рахунку.

З приводу означеного, суд зазначає наступне: матеріалами справи підтверджено, що вартість втраченого вантажу розраховувалася на підставі дійсної його вартості (докази вартості вантажу знаходяться в матеріалах справи, зокрема, рахунок-фактура № 34302 від 15.11.2017 та № 35949 від 26.11.2017, які є додатком до договору № 17/131 від 31.03.2017, підписані бухгалтером та скріплені печаткою підприємства), тому твердження відповідача, викладені у відзиві не відповідають дійсним обставинам справи.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доказів спростування обставин, повідомлених позивачем відповідач суду не надав, також матеріали справи не містять доказів того, що втрата вантажу сталася не з вини відповідача.

Виходячи з наведеного, суд встановив, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1; ідентифікаційний код 00191075) 3 603 (три тисячі шістсот три) грн. 78 коп. - збитків та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Після набрання судовим рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 10.05.2018.

Суддя Т.Ю. Кирилюк