ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

"16" травня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/461/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Дяченко Т.Г.

При секретарі судового засідання Воровіній Т.О.

Розглядаючи справу №916/461/18

За позовом: Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2

До відповідачів: Державної установи „Одеська виправна колонія (№14), Товариства з обмеженою відповідальністю „ТРИМОБ

Про визнання недійсним договору

Представники:

Від прокуратури: ОСОБА_1, за посвідченням

Від відповідачів: ОСОБА_2, представник Державної установи „Одеська виправна колонія (№14) за довіреністю

Встановив: Заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №2 звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. № ГСОО 497/18 від 15.03.2018р.) до Державної установи „Одеська виправна колонія (№14) та Товариства з обмеженою відповідальністю „ТРИМОБ, у якій просить суд визнати недійсним на майбутнє договір оренди державного майна, укладений 26 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством „Укртелеком та Одеською виправною колонією (№14), шляхом підписання сторонами удаваного правочину договору на надання послуг із зберігання обладнання від 26 березня 2007 року №63/72/6-4-50 (з наступними змінами і доповненнями, внесеними до нього додатковими угодами від 30 жовтня 2008 року, 04 січня 2010 року, 26 жовтня 2010 року, 26 грудня 2010 року, 01 жовтня 2011 року, 01 квітня 2012 року, 01 листопада 2015 року, 01 квітня 2016 року та 01 липня 2016 року).

Публічне акціонерне товариство „УКРТЕЛЕКОМ є засновником юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю „ТРИМОБ, який в свою чергу є Замовником за спірним правочином, та з боку якого у подальшому укладалися Додаткові угоди до спірного Договору надання послуг із зберігання обладнання від 26 березня 2007р.

Позовні вимоги Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2 направлено на визнання недійним Договору на надання послуг із зберігання обладнання від 26 березня 2007 року №63/72/6-4-50 від 26 березня 2007 року, укладеного між відповідачами, з урахуванням змін та доповнень до нього.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.03.2018р. прийнято позовну заяву (вх. № ГСОО 497/18 від 15.03.2018р.) Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2 до розгляду та відкрито провадження у справі №916/101/18. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено до розгляду в засіданні суду.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. У разі відсутності суб'єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб'єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Відповідно до ч.3 ст.53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч.4 ст.53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.53 ГПК України, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Як встановлено судом, звертаючись з даним позовом Заступником керівника Одеської місцевої прокурати №2 не зазначено органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах та не вказано про відсутність такого органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або відсутність у нього повноважень щодо звернення до суду з даним позовом, проте, зазначено прокурора в якості позивача у справі.

Однак, при цьому, Заступник керівника Одеської місцевої прокурати №2 у позовній заяві зазначає, що Державна установа „Одеська виправна колонія (№14) належить до сфери управління Міністерства юстиції України, яке відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про управління обєктами державної власності", є субєктом управління обєкту державної власності, а також вказує у поданій позовній заяві Міністерство юстиції України в якості третьої особи у справі.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про управління обєктами державної власності", управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Згідно з п.2 ч.1 ст.3 Закону України "Про управління обєктами державної власності", об'єктами управління державної власності є майно, яке передане державним комерційним підприємствам (далі - державні підприємства), установам та організаціям.

Також, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 26 Закону України „Про Державну кримінально-виконавчу службу України, майно Державної кримінально-виконавчої служби України перебуває в державній власності та використовується виключно для забезпечення виконання її завдань. Управління майном здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, який закріплює його за органами і установами виконання покарань, слідчими ізоляторами, навчальними закладами, закладами охорони здоров'я, підприємствами установ виконання покарань, іншими підприємствами, установами і організаціями, створеними для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, збереження та раціональне використання цього майна.

Майно органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, належить їм на правах оперативного управління або повного господарського відання і не може бути об'єктом застави. (ч. 3 ст. 26 Закону України „Про Державну кримінально-виконавчу службу України).

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2016р. №343 „Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції ліквідовано Державну пенітенціарну службу, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.

Віднесено цілісні майнові комплекси державних підприємств, установ та організацій за переліком згідно з додатком до сфери управління Міністерства юстиції. (п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2016р. №343 „Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції).

Отже, на підставі вищенаведеного, органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, є - Міністерство юстиції України.

Натомість, позовна заява Заступника керівника Одеської місцевої прокурати №2 не містить обгрунтувань відсутності у Міністерства юстиції України повноважень на звернення до суду з даним позовом, який було подано до господарського суду Одеської області Заступником керівника Одеської місцевої прокурати №2.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також враховуючи, що позовну заяву подано до господарського суду Одеської області Заступником керівника Одеської місцевої прокуратури №2, з визначенням останнього у статусі позивача за даними позовними вимогами, що в свою чергу не підтверджено відповідними доказами та документами, не обґрунтовано відповідно до вимог чинного законодавства, суд доходить до висновку щодо відсутності у Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2 повноважень на підписання позовної заяви, вимоги якої направлено до Державної установи „Одеська виправна колонія (№14) та Товариства з обмеженою відповідальністю „ТРИМОБ про визнання недійсним на майбутнє договору оренди державного майна, укладеного 26 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством „Укртелеком та Одеською виправною колонією (№14) шляхом підписання сторонами удаваного правочину договору на надання послуг із зберігання обладнання від 26 березня 2007 року №63/72/6-4-50 (з наступними змінами і доповненнями, внесеними до нього додатковими угодами від 30 жовтня 2008 року, 04 січня 2010 року, 26 жовтня 2010 року, 26 грудня 2010 року, 01 жовтня 2011 року, 01 квітня 2012 року, 01 листопада 2015 року, 01 квітня 2016 року та 01 липня 2016 року).

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про залишення без розгляду позовної заяви Заступника керівника Одеської місцевої прокурати №2 у справі №916/461/18.

Відповідно до ч. 2 ст. 226 ГПК України, про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Приймаючи до уваги вищевикладене, сума судового збору у розмірі 1762 грн. сплачена за подання відповідної позовної заяви до суду на підставі платіжного доручення №342 від 05.03.2018р. підлягає поверненню з Державного бюджету України.

Під час розгляду справи до суду були подані клопотання, а саме 27.04.2018р. заступника=ом керівника Одеської місцевої прокурати №2 було подано клопотання про залучення третьої особи, в порядку ст.50 ГПК України, у якому він просив суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору, Міністерство юстиції України.

07.05.2018р. до господарського суду Одеської області відповідачем - Державною установою „Одеська виправна колонія (№14) було подано клопотання в порядку ст. 50 ГПК України, у якому відповідач просив суд залучити до участі у даній справі Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, в особі в.о. начальника управління полковника внутрішньої служби ОСОБА_3, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

15.05.2017р. до господарського суду Одеської області від Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції надійшло клопотання, в порядку ст. 50 ГПК України, у якому заявник просив суд залучити його до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Вище перелічені клопотання по суті судом не розглядаються, оскільки суд прийшов до висновку щодо необхідності залишення без розгляду позовної заяви Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2 у даній справі.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч.1 ст.226, ч. 2 ст. 226, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, Законом України „Про судовий збір суд

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2 до Державної установи „Одеська виправна колонія (№14), Товариства з обмеженою відповідальністю „ТРИМОБ про визнання недійсним на майбутнє договору оренди державного майна, укладеного 26 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством „Укртелеком та Одеською виправною колонією (№14) шляхом підписання сторонами удаваного правочину договору на надання послуг із зберігання обладнання від 26 березня 2007 року №63/72/6-4-50 (з наступними змінами і доповненнями, внесеними до нього додатковими угодами від 30 жовтня 2008 року, 04 січня 2010 року, 26 жовтня 2010 року, 26 грудня 2010 року, 01 жовтня 2011 року, 01 квітня 2012 року, 01 листопада 2015 року, 01 квітня 2016 року та 01 липня 2016 року) - залишити без розгляду.

2.Повернути з Державного бюджету України на користь Прокуратури Одеської області (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3; код 03528552 ) суму судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. сплачену за подання позовної заяви до суду.

Повний текст ухвали складено 17.05.2018р.

Ухвала набрала чинності 16.05.2018р. та відповідно до п.п. 17.5. п. 17 Розділу ХІ „Перехідні положення ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://od.arbitr.gov.ua

Копію ухвали суду направити на адресу:

-Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2: 65091, м. Одеса, вул. Головківська, 1;

-Державної установи „Одеська виправна колонія (№14): 65059, м. Одеса, вул. Краснова, 2А);

-Товариства з обмеженою відповідальністю „ТРИМОБ: 03150, м. Київ, вул. Предславнинська, 34 А.

Суддя Т.Г. Д'яченко