ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 1/150-09-5361

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбізнесактив",

боржник - Селянське (фермерське) господарство "Росинка",

ліквідатор - арбітражний керуючий Саєнко В.В.,

за участю: Товарна біржа "Електронні торги України", ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

представники сторін у судове засідання не з'явилися

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 31.01.2018

у складі колегії суддів: Філінюка І.Г. (головуючий), Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбізнесактив"

до Селянського (фермерського) господарства "Росинка"

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції

1. 23.10.2009 ухвалою Господарського суду Одеської області порушено провадження у справі про визнання банкрутом Селянського (фермерського) господарства "Росинка" (далі - СФГ "Росинка"); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

2. 30.06.2010 ухвалою попереднього засідання Господарського суду Одеської області затверджено реєстр вимог кредиторів СФГ "Росинка" із вказівкою розміру вимог та черговості їх задоволення.

3. 20.08.2010 постановою Господарського суду Одеської області визнано банкрутом СФГ "Росинка"; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Ільєнок Л.С.

4. 02.04.2014 до Господарського суду Одеської області звернулося Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" (далі - ПАТ "КБ "Надра") із заявою та просило суд визнати результати аукціону з продажу майна СФГ "Росинка" від 16.12.2013 недійсними та визнати недійсним договір купівлі-продажу майна підприємства-банкрута з аукціону (електронних торгів) - лот 102155 від 20.12.2013, який укладений з ОСОБА_2 Заява мотивована тим, що вказаний договір купівлі-продажу не відповідає вимогам законодавства та укладений із порушенням статті 657 Цивільного кодексу України, частини третьої статті 55, частини першої статті 50 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Заявник також зазначав, що враховуючи те, що аукціон з продажу майна СФГ "Росинка" проведено з порушенням вимог законодавства, а саме статті 377 Цивільного кодексу України та статті 120 Земельного кодексу України оскільки він проведений без наявності кадастрового номеру земельної ділянки та право установчих документів на земельну ділянку та просив суд визнати недійсними результати аукціону з продажу майна СФГ "Росинка" від 16.12.2013 недійсними.

5. 26.08.2014 ухвалою Господарського суду Одеської області у задоволенні заяви ПАТ "КБ "Надра" про визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу відмовлено.

6. 26.12.2014 ухвалою Господарського суду Одеської області, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.02.2015, затверджено звіт ліквідатора; затверджено ліквідаційний баланс СФГ "Росинка"; припинено юридичну особу СФГ "Росинка"; припинено повноваження ліквідатора банкрута арбітражного керуючого; провадження у справі припинено.

7. 12.05.2015 постановою Вищого господарського суду України ухвалу господарського суду Одеської області від 26.12.2014 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.02.2015 скасовано; справу № 1/150-09-5361 передано на розгляд до господарського суду Одеської області.

Обґрунтування вимог заявника

8. 20.09.2017 ПАТ "КБ "Надра" звернулося до господарського суду Одеської області із заявою про визнання недійсним аукціону (електронних торгів), проведених філією ТБ „Електронні торги України в м. Одеса з продажу майна СФГ "Росинка", проведеного 16.12.2013 та на підставі якого складено протокол № 633 про проведення аукціону (електронних торгів) від 16.12.2013; визнання недійсним договору купівлі-продажу майна підприємства банкрута від 20.12.2013 з аукціону (електронних торгів) - лот 102155, укладеного 20.12.2013 між СФГ "Росинка" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Ільєнок Л.С. та ОСОБА_2 , витребування у ОСОБА_3 у власність СФГ "Росинка" майновий комплекс, а саме: житловий будинок загальною площею 261, 5 кв.м., опис: "А житловий будинок площею 261, 5 к.в.м., майстерня, зазначена літерою "Б, площею 325, 0 кв.м., сарай, зазначений літерою „В, площею 753, 0 кв.м., ангар-гараж, зазначений літерою „Г, площею 2615, 8 кв.м., підвал зазначений літерою „Г, площею 49 кв.м., огорожа ворота, для подальшої реалізації в межах справи про банкрутство СФГ "Росинка" та задоволення вимог кредиторів.

9. Заявник посилається на те, при проведенні спірного аукціону було порушено вимоги частини п'ятої статті 59 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо зазначення в оголошенні неправдивих відомостей про земельну ділянку, на якій розташоване нерухоме майно, та набуття прав на земельну ділянку, при реалізації майна банкрута. Заявник вказує, що ліквідатор боржника Ільєнок Л.С. діючи з перевищенням наданих повноважень, в порушення частини першої статті 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" включила до складу ліквідаційної маси у справі про банкрутство СФГ "Росинка" житловий будинок, який повинен бути переданий до комунальної власності. Таким чином спірний аукціон проведений з порушенням вимог Закону про банкрутство, у зв'язку з чим є недійсним. ПАТ "КБ "Надра" також стверджує, що договір купівлі-продажу майна СФГ "Росинка" від 20.12.2013 суперечить вимогам частини першої статті 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", частині другій статті 377 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим є також недійсним на підставі частини першої статті 203, частини першої статті 215 Цивільного кодексу України. Крім того, посилаючись на статтю 387 Цивільного кодексу України заявник зазначив, що оскільки за спірним аукціоном відбулося незаконне відчуження майна банкрута ОСОБА_2, який в свою чергу без відповідної правової підстави подарував його ОСОБА_7, то таке майно підлягає витребуванню від останньої як особи, яка без відповідної правової підстави заволоділа ним, для подальшого задоволення вимог кредиторів СФГ "Росинка" за рахунок такого майна.

10. 06.11.2017 ОСОБА_2 до господарського суду Одеської області подано клопотання про застосування позовної давності, в якій викладено прохання відмовити у задоволенні заяви ПАТ „КБ „Надра у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

11. 06.12.2017 ухвалою Господарського суду Одеської області, на підставі пунктів 1, 2 частини першої 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2014) припинено провадження по розгляду заяви ПАТ "КБ "Надра" в частині визнання недійсним аукціону, проведених філією ТБ "Електронні торги України" в м. Одеса з продажу майна СФГ "Росинка", проведеного 16.12.2013; визнання недійсним договору купівлі-продажу майна підприємства банкрута від 20.12.2013 з аукціону (електронних торгів) - лот 102155, укладеного 20.12.2013 СФГ "Росинка" в особі ліквідатора Ільєнок Л.С. та ОСОБА_2 Припинено провадження по розгляду заяви ПАТ "КБ "Надра в частині витребування у ОСОБА_3 у власність СФГ "Росинка" майнового комплексу для подальшої реалізації в межах справи про банкрутство СФГ "Росинка" та задоволення вимог кредиторів.

12. Суд вказав, що питання щодо визнання недійсним аукціону, проведеного філією ТБ "Електронні торги України" з продажу майна СФГ "Росинка", проведеного 16.12.2013 та визнання недійсним договору купівлі-продажу майна банкрута від 20.12.2013 за заявою ПАТ "КБ "Надра" вже розглянуто та вирішено Господарським судом Одеської області, за наслідком чого прийнято ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.08.2014, а тому суд припиняє провадження в цій частині на підставі пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2014). Оскільки в частині вимог про визнання аукціону та договору недійсним провадження припинено, то у частині вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд також дійшов висновку про припинення провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2014), оскільки спір не підлягає вирішенню в господарський судах.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

13. 31.01.2018 постановою Одеського апеляційного господарського суду ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.12.2017 скасовано, заяву ПАТ "КБ "Надра" передано на розгляд Господарського суду Одеської області. Суд апеляційної інстанції дійшов висновків, що заява ПАТ "КБ "Надра" від 19.09.2017 у даній справі подана з іншої підстави, ніж заява від 02.04.2014 за результатом якої винесено ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.08.2014, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність припинення провадження з розгляду заяви ПАТ "КБ "Надра".

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву

14. 22.02.2018 ОСОБА_2, як заінтересована особа у даній справі, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 31.01.2018, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.12.2017 залишити без змін.

15. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

16. Звертаючись з касаційною скаргою ОСОБА_2 стверджує, що заяви банку від 02.04.2014 та від 19.09.2017 є тотожними, а тому суд першої інстанції дійшов вірних висновків про припинення провадження у справі. Також скаржник зазначає, що заяву банку про визнання недійсним результатів аукціону та договору купівлі-продажу від 19.09.2017 подано з пропуском строку позовної давності.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

17. Господарський процесуальний кодекс України (у редакції до 15.12.2017)

17.1. Стаття 33. Обов'язок доказування і подання доказів

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

17.2. Стаття 34. Належність і допустимість доказів

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

17.3. Стаття 43. Оцінка доказів

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

17.4. Стаття 80. Припинення провадження у справі

Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо:

1) спір не підлягає вирішенню в господарських судах України;

2) є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;

У випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

18. Господарський процесуальний кодекс України (в редакції після 15.12.2017)

18.1. Стаття 300. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

19. Цивільний кодекс України

19.1. Стаття 15. Право на захист цивільних прав та інтересів

1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

2. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

19.2. Стаття 16. Захист цивільних прав та інтересів судом

1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

19.3. Стаття 377. Право на земельну ділянку у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розміщені на ній

1. До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

2. Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків та об'єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

19.4. Стаття 657. Форма окремих видів договорів купівлі-продажу

1.Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

20. Земельний кодекс України

20.1. Стаття 120. Перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду

1. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

2. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

3. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу).

4. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

5. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

6. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти, крім об'єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.

Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим).

21. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"

21.1. Стаття 42. Ліквідаційна маса

1. Усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, крім грошових коштів, що знаходяться на банківському рахунку умовного зберігання (ескроу) банкрута, об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, у комунальну власність відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

21.2. Стаття 50. Особливості укладення договору на аукціоні

1. Продаж майна на аукціоні оформлюється договором купівлі-продажу, який укладається власником майна чи замовником аукціону з переможцем торгів.

4. Укладений на аукціоні договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

21.3. Стаття 55. Порядок визнання аукціону таким, що не відбувся, анулювання результатів аукціону, визнання результатів аукціону недійсними 3. Результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними.

Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

22. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

23. Розглянувши доводи касаційної скарги про порушення апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної постанови колегія суддів дійшла висновку про їх безпідставність з огляду на наступне.

24. Передбачені нормами статей 15, 16 Цивільного кодексу України способи захисту порушеного права або охоронюваного законом інтересу мають бути спрямовані на відновлення прав та інтересів позивачів. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Підстава позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи Припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017) можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах.

25. Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для звернення із заявою ПАТ КБ "Надра" від 02.04.2014 про визнання результатів аукціону та договору купівлі-продажу недійсними було порушення вимог частини третьої статті 55 та частини першої, четвертої статті 50 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статті 377, 657 Цивільного кодексу України, статті 120 Земельного кодексу України, зазначаючи при цьому, що аукціон з продажу майна СФГ "Росинка" проведено з порушенням законодавства оскільки він проведений без наявності кадастрового номеру земельної ділянки та правоустановчих документів на земельну ділянку. В той же час, судом апеляційної інстанції встановлено, що заява ПАТ "КБ "Надра" від 19.09.2017 про визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута, визнання недійсним договору купівлі-продажу майна підприємства банкрута з аукціону (електронних торгів) та витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння подана з підстав порушення вимог частини першої статті 42, частини третьої статті 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", стверджуючи при цьому, що ліквідатор банкрута, діючи з перевищенням повноважень включила до складу ліквідаційної маси у справі про банкрутство СФГ "Росинка" житловий будинок, який повинен бути переданий до комунальної власності. Таким чином, обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції про те, що подана банком заява від 02.04.2014, за результатом розгляду якої Господарським судом Одеської області прийнято ухвалу від 26.08.2014, та заява від 19.09.2017 подані з різних підстав позовних вимог. З огляду на викладене суд апеляційної інстанції правомірно вказав, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про припинення провадження за заявою ПАТ "КБ "Надра" від 19.09.2017 на підставі пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017).

26. Щодо доводів скаржника про те, що ПАТ "КБ "Надра" подано заяву від 19.09.2017 про визнання недійсним аукціону з пропуском строку позовної давності, у зв'язку з чим ОСОБА_2 було подано заяву про застосування позовної давності до вимог колегія суддів зазначає наступне. Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи. З огляду на те, що обставина строків позовної давності у даній справі судами попередніх інстанцій не досліджувалась, а у суду касаційної інстанції в силу положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України відсутні повноваження встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, зазначені доводи скаржника не приймаються судом касаційної інстанції до уваги.

27. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду апеляційної інстанції.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

28. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що рішення та постанова у справі прийняті з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

29. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а прийнята у справі постанова Одеського апеляційного господарського суду від 31.01.2018 - залишенню без змін.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 31.01.2018 у справі № 1/150-09-5361 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді Л. Катеринчук

В. Погребняк