РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
08.05.2018Справа № 925/1494/17

За позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, м. Київ
До: 1. Моторного (транспортного) страхового бюро України, м. Київ
2. Військової частини НОМЕР_1 , м. Черкаси
3. Військової частини НОМЕР_2 , м. Черкаси
4. Міністерства оборони України, м. Київ
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, м. Черкаси
Про стягнення матеріальної шкоди в сумі 19 390,86 грн.
Суддя Ващенко Т.М.
Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники учасників судового процесу:
Від позивача: Ковтун А.М.
Від відповідача-1: не з`явився
Від відповідача-2: Панасенко М.І.
Від відповідача-3: не з`явився
Від відповідача-4: Ступак Д.Б.
Від третьої особи: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Департамент патрульної поліції Національної поліції України звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Моторного (транспортного) бюро України, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про стягнення солідарно з відповідача-1 та відповідача-3, на фінансовому забезпеченні якої перебуває відповідач-2, різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди відновлювального ремонту і страховою виплатою в розмірі 19 390,86 грн. матеріальної шкоди.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 24.11.17. було порушено провадження у справі № 925/1494/17, залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, призначено справу до розгляду.
06.12.17. відповідачем-1 подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.
12.12.17. відповідачем-2 подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.
12.12.17. відповідачем-3 подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.12.17. ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.
10.01.18. третьою особою подано письмові пояснення по суті спору.
За результатами судового засідання 15.01.18. Господарський суд Черкаської області залучив до участі в справі в якості співвідповідача Міністерство оборони України та направив матеріали справи № 925/1494/17 за підсудністю до Господарського суду міста Києва, про що прийняв відповідну ухвалу.
Відповідно до автоматичного розподілу справ у Господарському суді міста Києва, справу № 925/1494/17 передано для розгляду судді Ващенко Т.М.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.18. прийнято справу № 925/1494/17 до свого провадження та призначено підготовче засідання у справі на 20.02.18.
07.02.18. позивачем було подано відповіді на відзиви відповідачів-1, 2, 3.
15.02.18. відповідачем-4 було подано письмовий відзив на позов, в якому Міністерство оборони України вказує на те, що воно є неналежним відповідачем по справі, оскільки Військова частина НОМЕР_1 має статус юридичної особи.
20.02.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання до 13.03.18.
Відповідачів-1, 2, 3 та третю особу про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлено в порядку ст. ст. 120-121 ГПК України.
В судовому засіданні 13.03.18. відмовлено в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_2 про визнання його неналежним відповідачем в даній справі та залучення до участі в справі в якості третьої особи, з підстав того, що набуття особою процесуального статусу відповідача закон пов`язує не з дійсною наявністю матеріальних правовідносин між сторонами та відповідно кореспондуючого обов`язку відповідача здійснити певні дії на користь позивача або утриматись від їх вчинення задля захисту та реалізації прав і законних інтересів позивача, а лише з фактом пред`явлення позову до особи. У випадку, коли суд встановить, що позов подано не до тієї особи, яка має відповідати перед позивачем у матеріально-правовому правовідношенні, він за згодою позивача заміняє неналежного відповідача на належного, або ж відмовляє в позові, у зв`язку з відсутністю правових підстав.
13.03.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 22.03.18.
Відповідача-1 та третю особу про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлено в порядку ст. ст. 120-121 ГПК України.
В судовому засіданні 22.03.18. позивачем підтримано подану ним заяву про уточнення позовних вимог та клопотання про продовження строку підготовчого провадження.
Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог позивач просить суд стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 19390,86 грн. матеріальної шкоди.
Судом встановлено, що матеріально-правова вимога викладена у позові та підстави позову залишились незмінними, а тому розгляд справи здійснюється щодо вимог заявлених у позові з урахуванням уточнень до позовної заяви.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у позивача наявне право вимоги до Військової частини НОМЕР_1 у вигляді різниці між фактично понесеною позивачем шкодою та страховим відшкодуванням, яке відшкодовано Моторним (транспортним) страховим бюро України.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.18. продовжено строк підготовчого провадження у справі та відкладено підготовче засідання на 24.04.18.
10.04.18. відповідачем-2 було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він вказує на те. що шкоду завдану позивачу, зобов`язане відшкодувати Моторне (транспортне) страхове бюро України та просить суд визнати його неналежним відповідачем.
24.04.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 925/1494/17 до судового розгляду по суті на 08.05.18.
Представники відповідача-1, відповідача-3 та третьої особи явку своїх повноважних представників в судове засідання 08.05.18. не забезпечили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.
При розгляді справи по суті судом було заслухано вступне слово сторін, з`ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).
Представник позивача в судовому засіданні 08.05.18. позовні вимоги до Військової частини НОМЕР_1 підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача-2 не визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.
Представник відповідача-4 просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.
Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 08.05.18. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.06.16. між позивачем (Страхувальник) та ПрАТ СК «Арсенал Страхування (Страховик) було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6004022, яким застраховано автомобіль марки Hyundai Sonata, д.р.н. НОМЕР_3 .
26.07.16. внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась по а/д Золотоноша Черкаси Сміла Умань біля кілометрового знаку № 19, автомобіль марки Hyundai Sonata, д.р.н. НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження. Дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм автомобіля марки DAF, д.р.н. НОМЕР_4 (який належить військовій частині НОМЕР_5 ) Васютинським Віктором Сергійовичем вимог Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.08.16. в адміністративній справі № 712/8939/16-п.
У відповідності до листа № 871 від 17.05.17. ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_5 , яку перейменовано на військову частину НОМЕР_1 .
Оскільки автомобіль марки DAF, д.р.н. НОМЕР_4 не був застрахований у встановленому законом порядку, позивач подав заяву Моторному (транспортному) страховому бюро України про здійснення страхового відшкодування.
Згідно зі Звітом № 186 від 25.08.16. вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки Hyundai Sonata, д.р.н. НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження в ДТП, яке мало місце 26.07.16. з автомобілем марки DAF, д.р.н. НОМЕР_4 склала 36 516,85 грн.
Платіжним дорученням № 530рв від 25.01.17. Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 36 516,85 грн.
У відповідності до акту виконаних робіт № 29 від 02.06.17. вартість ремонту автомобіля марки Hyundai Sonata, д.р.н. НОМЕР_3 склала 43712,00 грн.
Позивач вказує на те, що окрім ремонту на суму 43712,00 грн. ремонтні роботи на суму 12195,71 грн. залишаються не виконаними, з огляду на що суд дійшов висновку, що Департаментом патрульної поліції Національної поліції України не подано суду доказів фактичного понесення ним витрат на оплату ремонту автомобіля на суму 12195,71 грн.
Позивачем на адресу військової частини НОМЕР_5 (А 1708) було направлено вимогу про сплату 19 390,86 грн. (різниці між фактичним розміром відновлювального ремонту 55907,71 грн. та здійсненою М(т)СБ України страховою виплатою 36516,85 грн.
Відповіддю № 1628 від 15.09.17. відповідачем-2 відмовлено позивачу у здійсненні відшкодування.
Вказане і зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у позивача наявне право вимоги до Військової частини НОМЕР_1 у вигляді різниці між фактично понесеною позивачем шкодою та страховим відшкодуванням, яке відшкодовано Моторним (транспортним) страховим бюро України.
Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.
Вина ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки DAF, д.р.н. НОМЕР_4 , як і належність вказаного автомобіля військовій частині ППВ5912, встановлена у судовому порядку.
Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. (ст. 1192 ЦК України).
За вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові (п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.13. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».
Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК) (п. 6 вказаної постанови Пленуму).
Отже відповідальність відповідача-2 настала з підстав недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди.
Юридично неспроможними є викладені в письмовому відзиві доводи відповідача-2 про те, що він є неналежним відповідачем в даній справі.
При цьому, як відзначалось судом, набуття особою процесуального статусу відповідача закон пов`язує не з дійсною наявністю матеріальних правовідносин між сторонами та відповідно кореспондуючого обов`язку відповідача здійснити певні дії на користь позивача або утриматись від їх вчинення задля захисту та реалізації прав і законних інтересів позивача, а лише з фактом пред`явлення позову до особи, а у випадку, коли суд встановить, що позов подано не до тієї особи, яка має відповідати перед позивачем у матеріально-правовому правовідношенні, він за згодою позивача заміняє неналежного відповідача на належного, або ж відмовляє в позові, у зв`язку з відсутністю правових підстав.
Всі інші доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.
З огляду на зазначені вище норми права, позивач набув право вимоги до відповідача-2, як до особи, яка є власником автомобіля марки DAF, д.р.н. НОМЕР_4 на відшкодування 7195,15 грн. різниці між фактично понесеною позивачем шкодою (43 712,00 грн.) та страховим відшкодуванням, яке відшкодовано Моторним (транспортним) страховим бюро України (36 516,85 грн.), з огляду на що позовні вимоги Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до Військової частини НОМЕР_1 підлягають частковому задоволенню на суму 7195,15 грн. В задоволенні позову до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 12195,71 грн. суд відмовляє в позові.
Оскільки вимог до Моторного (транспортного) страхового бюро України, Військової частини НОМЕР_2 , Міністерства оборони України позивачем не заявлено, то провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що у відповідності до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Частиною 9 ст. 129 ГПК України передбачено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом
Отже, відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Внаслідок вказаного з відповідача-2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в повному обсязі в сумі 1600,00 грн.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 220, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 925/1494/17 в частині вимог до Моторного (транспортного) страхового бюро України, Військової частини НОМЕР_2 , Міністерства оборони України.
2. Позовні вимоги задовольнити частково.
3. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста; ідентифікаційний код 40108646) грошові кошти в сумі 7 195 (сім тисяч сто дев`яносто п`ять) грн. 15 коп. та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.
3. В іншій частині позовних вимог до Військової частини А 1708 відмовити.
4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.05.18.

Суддя Т.М. Ващенко