ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2018м. ДніпроСправа № 904/262/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі: суддя Петрова В.І.

за участю секретаря судового засідання Кутяєва В.С.

За позовом Приватного підприємства "БП ПРОМПОСТАЧАННЯ", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОСТ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за поставлений товар

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дог. №02-001/2018-ЮО від 02.01.2018р.

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "БП ПРОМПОСТАЧАННЯ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОСТ" про стягнення основного боргу в розмірі 168 508,32грн., пені у розмірі 4 265,79грн., 3% річних у розмірі 443,20грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №03-10/05/17 від 10.05.2017р. в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 800,00грн.

Ухвалою суду від 25.01.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розпочато розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 08.02.2018р.

Ухвалою суду від 08.02.2018р. відкладено підготовче засідання на 15.02.2018р.

15.02.2018р. відповідач подав до суду відзив, в якому позов не визнає, зазначає, що жодним з підписантів, які мають право вчиняти дії від імені ТОВ "КРОСТ" без довіреності, ані договір №03-10/05/17 від 10.05.2017р., ані лист-відповідь на претензію за №22/12-2 від 22.12.2017р. підписано не було. Ніякі інші особи не мають право представляти відповідача у правовідносинах з третіми особами або вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності. Позивачем не додано до позову довіреностей на осіб, які підписували ці документи. Крім того, відповідач зазначає, що договір з адвокатом позивач уклав пізніше підготовки та направлення претензії, тому включення такої послуги до виконаних робіт не відповідає фактичним обставинам. При розрахунку кількості оплачених робіт у часовому еквіваленті позивач посилається на вимоги ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011р., який втратив чинність на підставі Закону №2147-VIII від 03.10.2017р. "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", та не може застосовуватись як правова підстава для нарахування сум оплати послуг адвоката. Таким чином, відповідач вважає розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс, необгрунтованим та таким, що не підлягає відшкодуванню. Відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00грн.

У судовому засіданні 15.02.2018р. оголошено перерву до 27.02.2018р.

27.02.2018р. у судовому засіданні оголошено перерву до 26.03.2018р., а також ухвалою суду від 27.02.2018р. продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.

Ухвалою суду від 26.03.2018р. відкладено підготовче засідання на 12.04.2018р.

12.04.2018р. у судовому засіданні оголошено перерву до 19.04.2018р.

12.04.2018р. позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що жодних дій щодо визнання договору недійсним або з'ясування, яким чином підпис непідписанта було затверджено печаткою підприємства, відповідач не здійснив, тим самим визнав договір чинним та його умови погодженими. Крім того, на запит про надання документів для податкової інспекції для розблокування податкових накладних в електронному вигляді були надані видаткові накладні та акт звірки, підписані тією самою особою. Відповідно до договору, підписаного та скріпленого печаткою відповідача, між підприємствами проводились розрахунки і поставка товару. Позивач зазначає, що у нього відсутній оригінал договору, оскільки відповідач відмовився його направити, однак з метою отримання податкового кредиту та реєстрації податкових накладних направив на електронну адресу позивача скан копії документів, що відповідно до п.10.2. договору до обміну оригіналами мають силу оригіналів. До того ж, у відзиві відповідач просить суд стягнути витрати на правову допомогу за 38 годин, що не відповідає фізичним властивостям часу, оскільки договір укладено 13.02.2018р., а відзив підписано 14.02.2018р.

Ухвалою суду від 19.04.2018р. закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 11.05.2018р.

11.05.2018р. у судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2017р. між Приватним підприємством "БП ПРОМПОСТАЧАННЯ" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРОСТ" (покупець) укладено договір №03-10/05/17.

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобовязується передати у власність покупця металопродукцію (далі - товар) у терміни і на умовах, встановлених у договорі або специфікації, а покупець зобовязується сплатити вартість товару і прийняти його відповідно до умов договору або специфікації.

Згідно п.1.2. договору найменування товару, асортимент, якість, кількість, ціна одиниць і загальна сума товару вказуються у видаткових накладних, що є невідємними частинами договору, також узгодження таких даних можливе шляхом підписання специфікацій та виставлення рахунків, факт оплати яких буде підтвердженням узгодження ціни і асортименту товару.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що факт постачання товару за цінами, у кількості, асортименті, сортаменті і номенклатурі, вказаним у договорі та/або видаткових/залізничних накладних, або факт оплати рахунку на оплату товару, означає взаємну згоду постачальника і покупця з умовами постачання і умовами оплати товару.

Постачальник забезпечує доставку згідно умов, вказаних у цьому договорі або специфікації (п.1.5. договору).

За п.2.1. договору постачання товару здійснюється на умовах ЕХW відповідно до "ИНКОТЕРМС" в редакції 2010р., з урахуванням особливостей, встановлених договором або Специфікацією. Доставка товару може здійснюватись постачальником, покупцем або третіми особами згідно умов договору або Специфікації (п.2.2. договору)

Згідно п.2.3. договору постачання товару здійснюється впродовж 5 (п'яти) банківських днів від дати підписання цього договору, шляхом відвантаження товару, самовивезенням зі складу постачальника відповідно до умов постачання або на умовах, погоджених сторонами в цьому договорі або Специфікації.

При постачанні товару автотранспортом постачальника або самовивезенням зі складу постачальника покупець зобов'язується прийняти (вибрати) товар упродовж 3 (трьох) днів від дати оплати 100% вартості товару (п.2.4. договору).

Відповідно до п.2.6. договору датою постачання товару вважається: при постачанні автомобільним транспортом постачальника - дата видаткової накладної постачальника або товарно-транспортної накладної; при самовивезенні товару покупцем зі складу постачальника - дата видаткової накладної постачальника.

Право власності на товар, а також усі пов'язані з ним ризики переходять від постачальника на покупця з моменту передачі товару покупцеві (п.2.7. договору).

Згідно п.2.8. договору разом з товаром постачальник передає покупцеві по одному екземпляру таких документів: видаткова накладна; акт приймання-передачі (на вимогу покупця); копія сертифікату якості (на вимогу покупця).

Постачальник надає покупцеві податкові накладні згідно з вимогами діючого законодавства України (п.2.9. договору).

Товар вважається поставленим постачальником і прийнятим покупцем з моменту видачі і підписання видаткової накладної, з урахуванням особливостей, вказаних у договорі (п.4.1. договору).

За п.4.2. договору постачальник передає, а покупець приймає товар: за кількістю - відповідно до ваги, вказаної у видатковій накладній; за якістю - відповідно до сертифікату якості заводу - виробника.

Факсі (скан) копії договору, рахунків-фактур, додаткових угод до нього, а також інших документів, які додаються до договору і складають його невід'ємні частини, підтверджують відповідні зобов'язання сторін до передачі сторонами належним чином оформлених оригіналів (п.10.2. договору).

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов"язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов"язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1 368 508,32грн., що підтверджується видатковими накладними №818 від 16.11.2017р., №925 від 17.11.2017р., які підписані сторонами без будь-яких зауважень (а.с.94, 96).

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов"язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що загальна сума цього договору складає загальну вартість поставленого товару, яка вказана в усіх рахунках на оплату, які були виставлені постачальником для оплати покупцеві за договором.

Згідно п.3.3. договору оплата робиться в такому порядку:

- покупець, за кожним постачанням товару, робить 100% передплату за товар, що поставляється;

- інші умови оплати можуть бути узгоджені сторонами шляхом підписання специфікації.

Датою платежу вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п.3.4. договору).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на підставі виставлених рахунків частково здійснив оплату за поставлений товар у розмірі 1 200 000,00грн. (а.с.34-36), у зв"язку з чим заборгованість залишилась у розмірі 168 508,32грн.

Претензією за №22/12-1 від 22.12.2017р. позивач просив відповідача сплатити заборгованість у розмірі 168 508,32грн. (а.с.37).

У відповідь на цю претензію відповідач листом за №22/12-2 від 22.12.2017р. повідомив, що не заперечує проти заборгованості у розмірі 168 508,32грн., але погоджувався сплатити її після виконання обов"язків позивача щодо реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 256 645,71грн. (а.с.38).

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем складає 168 508,32грн., що підтверджується матеріалами справи, та підлягає до стягнення.

У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст.611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

За ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.5.2. договору за прострочення термінів оплати товару, встановлених у цьому договорі і додатках до нього, покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який сплачується пеня, від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України постачальник має право вимагати з покупця, що прострочив виконання грошового зобовязання, сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 13.12.2017р. по 13.01.2018р. у розмірі 4 265,79грн.

Перевіривши розрахунок пені, господарський суд встановив, що він здійснений правильно, у зв"язку з чим пеня у розмірі 4 265,79грн. підлягає до стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 13.12.2017р. по 13.01.2018р. у розмірі 443,20грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, господарський суд встановив, що він здійснений правильно, у зв"язку з чим 3% річних у розмірі 443,20грн. підлягають до стягнення.

Доводи відповідача суд вважає безпідставними, оскільки договір №03-10/05/17 від 10.05.2017р. на час розгляду справи не визнаний недійсним, а поставлений за цим договором товар частково оплачений відповідачем.

Згідно положень ст.129 Господарського процесуального кодексу судовий збір у розмірі 2 598,26грн. покладається на відповідача.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 800,00грн.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду: договір про надання адвокатських послуг №02-001/2018-ЮО від 02.01.2018р., укладений між позивачем та адвокатом ОСОБА_1, діючий на підставі свідоцтва Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №1927 від 17.11.2008р.; платіжне доручення №1909 від 11.01.2018р. на суму 12 800,00грн.; акт приймання-передачі наданих послуг №02 від 12.01.2018р. на суму 12 800,00грн.

Згідно п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що договір з адвокатом позивач уклав пізніше підготовки та направлення претензії, тому включення такої послуги до виконаних робіт не відповідає фактичним обставинам. До того ж, при розрахунку кількості оплачених робіт у часовому еквіваленті позивач посилається на вимоги ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011р., який втратив чинність на підставі Закону №2147-VIII від 03.10.2017р. "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", та не може застосовуватись як правова підстава для нарахування сум оплати послуг адвоката.

Однак відповідач, в порушення ч.ч.5, 6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Таким чином, витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 12 800,00грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 86, 123, 126, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОСТ" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Карла Лібкнехта, 7, ідентифікаційний код в ) на користь Приватного підприємства "БП ПРОМПОСТАЧАННЯ" (49000, м. Дніпро, вул. Байкальська, буд.9/12, ідентифікаційний код в ) основний борг у розмірі 168 508,32грн. (сто шістдесят вісім тисяч п"ятсот вісім грн. 32коп.), пеню у розмірі 4 265,79грн. (чотири тисячі двісті шістдесят п"ять грн. 79коп.), 3% річних у розмірі 443,20грн. (чотириста сорок три грн. 20коп.), судовий збір у розмірі 2 598,26грн. (дві тисячі п"ятсот дев"яносто вісім грн. 26коп.), витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 800,00грн. (дванадцять тисяч вісімсот).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені ст.256, п.п.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.05.2018р.

Суддя ОСОБА_2