ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 рокуСправа № 912/298/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. при секретарі судового засідання Солдатовій К.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/298/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО", 08702, Київська область, м. Обухів, вул. Промислова, 20

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК МОЯ РОДИНА", 27630, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Обознівка, вул. Лелеківська, 2

про стягнення 2 661 994,82 грн,

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № б/н від 02.01.18 (в режимі відеоконференції);

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" (далі - ТОВ "СПЕКТР-АГРО") звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою №0702/11 від 07.02.2018, яка містить вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК МОЯ РОДИНА" (далі - ТОВ "АПК МОЯ РОДИНА") заборгованості та штрафних санкцій в сумі 2 661 994,82 грн, з яких: 1 923 441,16 грн основного боргу, 19634,59 грн відсотки за користування товарним кредитом, 150133,81 грн пені, 147551,65 грн 28% річних, 36545,38 грн індексу інфляції та 384688,23 грн штрафу, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що після здійснення ним поставки товару за договором поставки № 32/17-КД від 02.02.2017 відповідач не в повному обсязі розрахувався за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду від 12.02.2018 подану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/298/18; ухвалено розглядати справу №912/298/18 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 06.03.2018. Крім того, вказаною ухвалою відповідачу та позивачу встановлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив.

06.03.2018 господарський суд розпочав підготовче провадження.

Ухвалою від 06.03.2018 підготовче засідання відкладена на 05.04.2018 та продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позов до 30.03.2018.

05.04.2018 господарський суд продовжив підготовче засідання.

Представник відповідача в підготовче засідання 05.04.2018 не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчого засідання.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав та не повідомив суд про причини його неподання.

Натомість 29.03.2018 на адресу суду надійшло клопотання за підписом Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК МОЯ РОДИНА" про відкладення підготовчого засідання у зв'язку з перебуванням останнього у відрядженні.

Ухвалою від 05.04.2018 за усним клопотанням представника позивача продовжено строк підготовчого провадження у справі № 912/298/18 на 30 днів та відкладено підготовче засідання у даній справі на 16.04.2018.

16.04.2018 господарський суд продовжив підготовче засідання.

Відповідач участі повноважного представника в підготовчому засіданні 16.04.2018 не забезпечив.

Ухвалою від 16.04.2018 господарський суд закрив підготовче провадження у справі №912/298/18, справу призначив до судового розгляду по суті на 07.05.2018.

07.05.2018 господарський суд відкрив судове засідання з розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 07.05.2018 представник позивача, який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача участі в судовому засіданні 07.05.2018 не брав, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, відзив у встановлений судом строк не подав, про наявність поважних причин неподання відзиву суд не повідомив.

Згідно з частиною 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як встановлено матеріалами справи, ухвали суду у даній справі, зокрема, ухвала про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті, направлена за місцезнаходження відповідача згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Таким чином, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення засідання суду у даній справі.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 07.05.2018 за відсутності представника відповідача.

На підставі частини 9 статті 165, частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, спір вирішено за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши в судовому засіданні подані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

02.02.2017 між ТОВ "Спектр-Агро" (Постачальник, позивач) та ТОВ "АПК МОЯ РОДИНА" (Покупець, відповідач) укладено договір поставки №32/17-КД (далі - Договір) на умовах товарного кредиту, відповідно до п. 1.1. якого в строки, визначені Договором, Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (далі - ОСОБА_2), а Покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену Договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов Договору (а.с. 11-13).

Найменування ОСОБА_2, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки Покупцю та базис поставки, порядок та термін оплати ОСОБА_2, та нарахування відсотків, інші умови, визначені в Додатках до Договору, які є його невід'ємною частиною (пункт 1.2 Договору).

У відповідності до названого пункту Договору між сторонами підписано Додатки до Договору, в яких узгоджено умови поставки ОСОБА_2 (а.с. 14-26).

Згідно пункту 2.1 Договору ціна Договору становить загальну вартість товару, визначену із врахуванням вимог пунктів 2.2-2.3 Договору, що передається за цим Договором, та сума належних до сплати відсотків за користування товарним кредитом. Ціна ОСОБА_2 встановлюється у гривнях і відображається в Додатках до Договору.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що зважаючи на те, що ОСОБА_2 виробляється за кордоном та імпортується на територію України, сторони домовились, що вказані у підписаних сторонами Додатках в гривнях ціни на товар та загальна сума договору не є фіксованими і можуть бути відкориговані Постачальником в залежності від зміни комерційного курсу гривні до іноземної валюти.

Покупець проводить розрахунки з постачальником на умовах внесення оплати вартості (ціни) ОСОБА_2, визначеної із врахуванням вимог пунктів2.2-2.3, у вигляді авансової частини та відстроченого платежу в розмірах, вказаних в Додатках до Договору, шляхом перерахування коштів в національній валюті на банківський рахунок Постачальника. Оплата вважається проведеною після зарахування коштів на рахунок Постачальника (п. 2.4. Договору).

Пунктом 2.6. Договору встановлено, що за користування товарним кредитом Покупець сплачує на користь Постачальника відсотки, розмір яких передбачений Додатком до Договору. Сума відсотків підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Податок на додану вартість додається до нарахованої суми відсотків та підлягає обов'язковій оплаті Покупцем.

Строк користування товарним кредитом починається з дня, передбаченого Додатком до Договору, але не раніше дня, наступного за днем отримання ОСОБА_2 Покупцем, та закінчується в день повного розрахунку за поставлений ОСОБА_2 (п. 2.7. Договору).

Відповідно до п. 2.11 Договору, відсотки за користування товарним кредитом нараховуються Постачальником відповідно до пункту 2.6 Договору. Щомісячно з 01 вересня поточного року або в день повного розрахунку, якщо такий настав раніше, Постачальник складає акт надання послуг товарного кредитування. Даний акт надсилається постачальником на адресу Покупця, що вказана в тексті цього Договору, Покупець зобов'язується підписати акт та повернути його протягом 1 робочого дня з дати отримання. У разі якщо підписаний акт не повертається постачальнику, акт вважається схваленим та підписаним Покупцем. Сплата нарахованих відсотків відбувається одночасно з оплатою вартості (ціни) ОСОБА_2 і зараховується Постачальником відповідно до вимог пункту 2.10.

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що за порушення умов Договору Покупець сплачує:

- за кожен день прострочення на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день такого прострочення;

- у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує штраф в розмірі 20% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов'язання;

- сплачує на користь Постачальника 28 (двадцять вісім) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення.

Сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності по всіх зобов'язаннях (сплаті заборгованості, пені, штрафу, відсотків та індексу інфляції), що виникли на підставі цього Договору до 3 років. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань припиняється через три роки від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (пункт 7.3 Договору).

Всі умови Договору поставки № 32/17-КД від 02.02.2017 та Додатків до нього узгоджені між сторонами шляхом підписання Договору і Додатків та скріплення печатками підприємств.

Строк дії Договору протягом одного року із дня його підписання уповноваженими представниками сторін, крім обов'язків Покупця по виконанню грошових зобов'язань за Договором та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням, а в частині проведення розрахунків за ОСОБА_2, по штрафним санкціям - до повного їх виконання (п. 12 Договору).

Відповідно до частин першої та другої ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів; підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

За вимогами частини першої ст. 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб'єктів господарювання, здійснюються суб'єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Господарський суд враховує, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно з частиною першою ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом поставки, згідно частини першої ст. 266 Господарського кодексу України, є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачає частина шоста ст. 265 Господарського кодексу України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно положень Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (частина перша ст. 662), натомість покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (частини перша та друга ст. 692).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов Договору поставки №32/17-КД від 02.02.2017 та Додатків до нього поставлено відповідачеві ОСОБА_2 в асортименті, кількості та ціні, що обумовлені в Додатках до Договору, на загальну вартість 2 272165,02 грн. Поставка ОСОБА_2 оформлена за видатковими накладними:

- № 838 від 17.02.2017 на суму 96 336,38 грн, № 839 від 17.02.2017 на суму 50 703,36 грн, №1535 від 02.03,2017 на суму 31 261,80 грн, № 1536 від 02.03.2017 на суму 138 483.00 грн, № 1573 від 02.03.2017 на суму 109 080,00 грн, №2157 від 10.03.2017 на суму 11 612,04 грн, №2158 від 10.03.2017на суму 10 556,40 грн, № 2735 від 16.03.2017на суму 263 154,00 грн, №2736 від 16.03.2017 на суму 6 279,48 грн, №2737 від 16.03.2017 на суму 9 699,12 грн, № 3233 від 21.03.2017 на суму 57 068,93 грн, № 3235 від 21.03.2017 на суму 365 279,40 грн, №4161 від 28.03.2017 на суму 35 252,71 грн, №4164 від 28.03.2017 на суму 90 430,02 грн, №5039 від 31.03.2017 на суму 275 595,77 грн, № 5032 від 31.03.2017 на суму 67 094,82 грн, №5033 від 31.03.2017 на суму 184 423,20 грн, № 5259 від 03.04.2017 на суму 27 433,62 грн, № 8474 від 19.04.2017 на суму 60 891,05 грн, № 8741 від 20.04.2017 на суму 92 229,12 грн, №9253 від 24.04.2017 на суму 16 742,16 грн, № 9359 від 25.04.2017 на суму 60 670,80 грн, № 9845 від 27.04.2017 на суму 44 367,60 грн, №9846 від 27.04.2017 на суму 45 112,20 грн, № 10783 від 05.05.2017 на суму 66 461,64 грн, № 12212 від 16.05.2017 на суму 55 946,40 грн (а.с. 27-52).

ОСОБА_2 згідно вказаних видаткових накладних отримано посадовою особою відповідача, уповноваженою на отримання ОСОБА_2 згідно довіреностей (а.с. 53-67).

Між тим, як повідомляє позивач, відповідач за отриманий ОСОБА_2 розрахувався частково та з порушенням строків, а саме 16.02.2017 відповідачем було сплачено 96336,38 грн, 17.02.2017 - 119636,40грн та 28.02.2017 - 50647,08 грн (а.с.130-132), а відтак відповідачем порушено вимоги законодавства та умови Договору і Додатків до нього в частині обов'язку здійснити оплату вартості отриманого ОСОБА_2 в установлений Додатками строк.

Також, за згодою сторін була укладена Додаткова угода № 1 від 16.05.2017 повернення частини ОСОБА_2 згідно накладної на повернення № 25 від 16.05.2017 на суму 82104,00 грн (а.с. 68-69).

Отже, станом на дату подання позовної заяви заборгованість Відповідача перед Позивачем поставлений ОСОБА_2 складає 1 923 441,16 грн (а.с. 133).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав з позовом у даній справі.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Втім жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з цим, відповідач не надав до господарського суду доказів оплати вартості отриманого ОСОБА_2.

За вимогами частини першої ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини сьомої ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони іншим договором не було виконано належним чином.

Вказаним положенням кореспондують норми ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Виходячи з положень частини першої ст. 692 Цивільного кодексу України, Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, якщо умовами договори сторони встановили строк оплати товару, то такий товар має бути оплачений в установлений договором строк.

В силу приписів ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На підставі викладеного, у зв'язку з підтвердженням матеріалами справи отримання відповідачем товару на загальну суму 2272166,02 грн та відсутність доказів його повної оплати в установлений Додатками до Договору строк, враховуючи наведені вище положення чинного законодавства та умови Договору поставки №32/17-КД від 02.02.2017 і Додатків до нього, позовні вимоги ТОВ "Спектр-Агро" в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК МОЯ РОДИНА" 1923441,16 грн, що є вартістю отриманого відповідачем ОСОБА_2, підлягають задоволенню.

Умовами Договору поставки №32/17-КД від 02.02.2017 передбачено продаж ОСОБА_2 в кредит та сплату Покупцем відсотків за користування товарним кредитом.

Згідно пунктів 2.6., 2.7 Договору за користування товарним кредитом Покупець сплачує на користь Постачальника відсотки, розмір яких передбачений Додатком до Договору. Сума відсотків підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Податок на додану вартість додається до нарахованої суми відсотків та підлягає обов'язковій оплаті Покупцем.

Строк користування товарним кредитом починається з дня, передбаченого Додатком до Договору, але не раніше дня, наступного за днем отримання товару Покупцем, та закінчується в день повного розрахунку Покупцем за поставлений ОСОБА_2.

Таке право передбачити в договорі обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем, надано сторонам частиною п'ятою ст. 694 Цивільного кодексу України, яка регулює правовідносини, пов'язані з продажем товару в кредит, та узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 Цивільного кодексу України, оскільки сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В пункті 2.11. Договору сторони передбачили, що відсотки за користування товарним кредитом нараховуються Постачальником відповідно до пункту 2.6 Договору. Щомісячно з 01 вересня поточного року або в день повного розрахунку, якщо такий настав раніше, Постачальник складає акт надання послуг товарного кредитування. Даний акт надсилається постачальником на адресу Покупця, що вказана в тексті цього Договору, Покупець зобов'язується підписати акт та повернути його протягом 1 робочого дня з дати отримання. У разі якщо підписаний акт не повертається постачальнику, акт вважається схваленим та підписаним Покупцем. Сплата нарахованих відсотків відбувається одночасно з оплатою вартості (ціни) ОСОБА_2 і зараховується Постачальником відповідно до вимог пункту 2.10.

З матеріалів справи слідує, що у відповідності до наведених вище положень Договору позивачем нараховано відсотки за користування товарним кредитом на суму, що відповідає вартості отриманого відповідачем ОСОБА_2, в загальному розмірі 19634,59 грн. (а.с. 10). Нарахування відсотків здійснено помісячно в цілому за період з 18.02.2017 по 31.01.2018 у відповідності до встановлених Додатками до Договору процентних ставок. При нарахуванні відсотків позивачем враховано дату фактичного отримання ОСОБА_2 відповідачем за видатковими накладними. Про надання послуг товарного кредитування складено акти надання послуг, в яких зазначено розміри нарахованих відсотків (а.с. 70-75). Вказані акти підписано обома сторонами, у тому числі відповідачем без будь-яких зауважень.

Під час розгляду справи відповідач нарахування відсотків у розмірі 19634,59 грн не заперечив.

На підставі викладеного, враховуючи умови Договору поставки №32/17-КД від 02.02.2017, якими передбачено обов'язок відповідача сплачувати відсотки за користування товарним кредитом, та відповідність таких умов вимогам чинного законодавства, з огляду на відсутність в матеріалах доказів сплати відповідачем нарахованих відсотків, позовні вимоги ТОВ "Спектр-Агро" в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК МОЯ РОДИНА" 19634,59 грн відсотків за користування товарним кредитом підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача про стягнення пені в розмірі 150133,81грн, штрафу в розмірі 384388,23 грн та 28% річних в розмірі 147551,65 грн, нарахованих внаслідок прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання з оплати вартості отриманого ОСОБА_2 та відсотків за користування товарним кредитом, господарський суд зазначає наступне.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України (далі - ГК України), іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 ст. 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною 2 ст. 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17 та від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17.

У даній справі договором передбачено господарсько-правову відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу, а відтак вірним є висновок апеляційної інстанції про наявність правових підстав для одночасного стягнення пені та штрафу.

В підпунктах А) Б) пункту 7.2. Договору поставки №32/17-КД від 02.02.2017 сторони передбачили відповідальність Покупця за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті у встановлені Договором терміни вартості (ціни) товару та/або відсотків за користування товарним кредитом у вигляді:

сплати на користь Постачальника пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу за кожен день такого прострочення;

сплати штрафу в розмірі 20% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов'язання.

Крім того, в пункті В) пункту 7.2. Договору поставки №32/17-КД від 02.02.2017 сторони, з посиланням на ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, передбачили сплату Покупцем на користь Постачальника 28 відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення.

Частина друга ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, є іншим розміром процентів в розумінні ст. 625 Цивільного кодексу України. При цьому, сплата процентів річних від простроченої суми не є штрафною санкцією та відрізняється від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування чужими грошовими коштами (в даному випадку - відсотків за користування товарним кредитом).

Також пунктом 7.3. Договору поставки №32/17-КД від 02.02.2017 сторони погодили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань здійснюється без застосування ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини шостої ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Тобто, якщо укладеним сторонами договором передбачено більш тривалий ніж визначений частиною шостою ст. 232 Господарського кодексу України строк, у межах якого нараховуються штрафні санкції, то застосуванню підлягає саме строк, встановлений договором.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на підтвердження матеріалами справи порушення відповідачем грошового зобов'язання з оплати вартості отриманого ОСОБА_2 та відсотків за користування товарним кредитом, вимога позивача про застосування до відповідача санкцій у вигляді пені і штрафу в розмірі, встановленому Договором, а також нарахування 28% річних на прострочену суму, є правомірною.

У відповідності до наведеного, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та 28% річних за період з 31.10.2017 по 07.02.2018 на суму боргу 1923441,16 грн (а.с. 9), господарський суд вважає його обґрунтованим, вірним, а вимоги в частині стягнення 150133,81 грн пені та 147 551,65 грн 28% річних такими, що підлягають задоволенню.

Вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК МОЯ РОДИНА" 384688,23 грн штрафу, що становить 20% від суми боргу 1923441,16 грн підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 36545,38 грн інфляційних втрат за з період з листопада 2017 по грудень 2017.

Стосовно вимог про стягнення інфляційних втрат, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В пункті В) пункту 7.2. Договору поставки №32/17-КД від 02.02.2017 сторони, з посиланням на ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, передбачили сплату Покупцем на користь Постачальника 28 відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення.

Разом з цим, пунктом 2.2. Договору сторони погодили, що ціни на ОСОБА_2 та загальна сума Договору не є фіксованими і можуть бути відкориговані Постачальником в залежності від зміни комерційного курсу гривні до іноземної валюти.

На дату оплати авансової частини Постачальник має право здійснити коригування ціни ОСОБА_2 без додаткового узгодження з Покупцем за визначеною в Договорі формулою (п. 2..2.1. Договору).

Позивач згідно позову у даній справі просить стягнути базову ціну товару. Тобто позивач не скористався свої правом на перерахунок ціни товару внаслідок знецінення національної валюти за наведеною в Договорі формулою.

Приписами статті 15 Цивільного кодексу України кожній особі надано право на захист своїх цивільних прав та інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно статті 7 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" кожному гарантовано захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України від 02.11.2004 №1-33/2004).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

За загальним правилом особа не може бути обмежена у виборі способу захисту порушеного права.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України та про стягнення яких заявлено позивачем, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

З підстав викладеного, господарський суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат в розмірі 36545,38 грн, які нараховано на базову ціну товару за період прострочення оплати поставленого ОСОБА_2.

При цьому, наявність у позивача нереалізованого права на здійснення коригування повної вартості ціни товару згідно п. 2.2.Договору не позбавляє суд, у випадку звернення товариства із відповідним позовом про стягнення, зменшити скориговану вартість товару на відповідну суму інфляційних втрат.

Відповідна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 17.10.2017 у справі № 913/81/17.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ "Спектр-Агро" про стягнення з ТОВ "АПК МОЯ РОДИНА" заборгованості та штрафних санкцій в сумі 2 661 994,82 грн, з яких: 1 923 441,16 грн основного боргу, 19634,59 грн відсотки за користування товарним кредитом, 150133,81 грн пені, 147551,65 грн 28% річних, 36545,38 грн індексу інфляції та 384688,23 грн штрафу підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК МОЯ РОДИНА" (27630, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Обознівка, вул. Лелеківська, 2, ідентифікаційний код 35189681) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" (08702, Київська область, м. Обухів, вул. Промислова, 20, ідентифікаційний код 36348550) заборгованості в розмірі 2 661 994,82 грн, з яких: 1 923 441,16 грн основного боргу, 19634,59 грн відсотки за користування товарним кредитом, 150133,81 грн пені, 147551,65 грн 28% річних, 36545,38 грн індексу інфляції та 384688,23 грн штрафу, а також 39929,92 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Товариству з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" за адресою: 08702, Київська область, м. Обухів, вул. Промислова, 20; Товариству з обмеженою відповідальністю "АПК МОЯ РОДИНА" за адресою: 27630, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Обознівка, вул. Лелеківська, 2.

Повне рішення складено 11.05.2018.

Суддя В.В.Тимошевська