ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/10851/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, Стратієнко Л.В., Ткач І.В.

за участю секретаря: Натаріної О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Чебикіна С.О.)

від 06.11.2017

та постанову Київського апеляційного господарського суду

(головуючий - Зеленін В.О., судді: Мартюк А.І., Зубець Л.П.)

від 29.01.2018

у справі № 910/10851/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпік-Сервіс" в особі ліквідаційної комісії/ліквідатора Ніколенка Петра Олексійовича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватне підприємство "Фірма "Мега-Трейд"

про зобов'язання включити в проміжний ліквідний баланс кредиторську вимогу,

за участю представників учасників справи:

позивача - Коновал Р.О.;

відповідача - не з'явився;

третьої особи на стороні позивача - Фєдосєєв Д.О.;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпік-Сервіс" (далі - ТОВ "Олімпік-Сервіс") в особі ліквідаційної комісії/ліквідатора Ніколенка Петра Олексійовича про зобов'язання відповідача в особі ліквідатора/ліквідаційної комісії включити у проміжний ліквідаційний баланс кредиторську вимогу ПАТ "Дельта Банк" у загальному розмірі 26 578 201, 80 грн як визнану.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватне підприємство "Фірма "Мега-Трейд" (далі - ПП "Фірма "Мега-Трейд") належним чином не виконало грошові зобов'язання за кредитним договором № 2 від 14.03.2007 (який у базах даних АТ "Дельта Банк" закріплений за №5) та станом на 12.06.2014 у боржника - ПП "Фрма "Мега-Трейд" виникла заборгованість за кредитним договором № 5, яка становить 26 578 201, 80 грн, у тому числі: сума заборгованості (строкова по кредиту) - 6 517 634, 98 грн; сума простроченої заборгованості (прострочена по кредиту) - 10 841 379, 51 грн; нараховані відсотки - 119 620, 31 грн; сума процентів, віднесених на прострочку - 9 099 567, 00 грн. У зв'язку з прийняттям засновниками (учасниками) або уповноваженими ними органами рішення відносно припинення юридичної особи ТОВ "Олімпік-Сервіс" позивач набув право повернення заборгованості за кредитним договором, укладеним з позичальником, шляхом звернення стягнення на предмети застави за договором застави від 20.05.2013, відповідно до умов якого, заставою забезпечується виконання ПП "Фірма "Мега-Трейд" зобов'язань за кредитним договором № 2 від 14.03.2007, який у базах даних ПАТ "Дельта Банк" закріплений за № 5.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.11.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2017, позов ПАТ "Дельта Банк" задоволено повністю. Зобов'язано ТОВ "Олімпік-Сервіс" в особі ліквідатора/ліквідаційної комісії включити в проміжний ліквідаційний баланс кредиторську вимогу ПАТ "Дельта Банк" у загальному розмірі 26 578 201, 80 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.07.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 у справі № 910/10851/16 скасовано, а справу передано на новий розгляд.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2018, у позові відмовлено.

Господарськими судами встановлено такі обставини:

- між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", як банком, та ПП "Фірма "Мега-Трейд", як позичальником, 14.03.2007 було укладено кредитний договір №2 від 14.03.2007, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у сумі 1 643 000, 00 швейцарських франків;

- в подальшому, між АКІБ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір від 08.12.2011 купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 2949;

- на підставі вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 та внаслідок такої передачі за правилами, передбаченими ст.ст. 512, 513, 514, 516 та 517 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ПАТ "Дельта Банк" набуло статусу нового кредитора до боржника за кредитним договором №0 та за кредитним договором № 2 від 14.03.2007 та всіма договорами, які були укладені в забезпечення таких кредитних договорів;

- між ПАТ "Дельта Банк", як заставодержателем, та ТОВ "Олімпік-Сервіс", як заставодавцем, був укладений договір застави майнових прав від 20.05.2013 (далі - договір застави майнових прав);

- відповідно до п. 1.1 договору застави майнових прав предметом застави є майнові права на отримання грошових коштів на загальну суму 12 757 500, 00 дол. США, в тому числі, які існують на дату укладення цього договору та/або виникнуть у майбутньому у заставодавця з договору купівлі-продажу № Mf23-E від 17.05.2013, укладеного між Марфорд Фінанс Лімітід (далі - боржник) та заставодавцем, та додаткових договорів до нього (далі - контракт);

- згідно з п. 1.2 договору застави майнових прав заставою за цим договором забезпечується виконання ПП "Фірма "Мега-Трейд" (далі - позичальник) або заставодержателем зобов'язань за:

кредитним договором № 5 від 31.03.2009 із всіма змінами і доповненнями до нього, який укладений між заставодержателем та позичальником, а саме: повернення суми кредиту в розмірі 1 339 040, 92 швейцарських франків, сплата процентів за користування кредитними коштами, комісій та можливих штрафних санкцій у розмірі, в порядку та в строки, передбачені кредитним договором, відшкодувати витрати заставодержателя, понесені у зв'язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору, умов цього договору та зверненням стягнення на предмет застави, а також відшкодувати інші витрати, передбачені умовами кредитного договору та цього договору;

кредитним договором № 2 від 31.03.2009 із всіма змінами і доповненнями до нього, який укладений між заставодержателем та позичальником, а саме: повернення суми кредиту в розмірі 3 713 954, 99 швейцарських франків, сплата процентів за користування кредитними коштами, комісій та можливих штрафних санкцій у розмірі, в порядку та в строки, передбачені кредитним договором, відшкодувати витрати заставодержателя, понесені у зв'язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору, умов цього договору та зверненням стягнення на предмет застави, а також відшкодувати інші витрати, передбачені умовами кредитного договору та цього договору;

- відповідно до п. 1.8 договору застави майнових прав за взаємною згодою сторін цього договору загальна заставна вартість предмета застави становить суму 12 757 500, 00 дол. США;

- підпунктом 2.1.4 договору застави майнових прав передбачено, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо на момент настання терміну виконання позичальником будь-якого зобов'язання, забезпеченого заставою, згідно з цим договором, або якщо на момент настання терміну виконання заставодавцем будь-якого зобов'язання, передбаченого цим договором, воно не буде виконано;

- згідно з п. 2.1.5 договору застави майнових прав заставодержатель має право за рахунок предмета застави задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі, що визначається на момент фактичного їх задоволення, включаючи проценти за користування кредитними коштами, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, пені та штрафів, передбачених кредитним договором тощо;

- відповідно до положень п.п. 2.1.7, 2.1.8 договору застави майнових прав, заставодержатель має право: звернути стягнення на предмет застави достроково у випадках, передбачених цим договором, кредитним договором та усіма додатковими угодами до них; незалежно від настання терміну виконання забезпечених заставою зобов'язань, звернути стягнення на предмет застави в разі порушення заставодавцем будь-яких зобов'язань за цим договором, порушення позичальником будь-яких зобов'язань за кредитним договором;

- п. 4.3 договору застави майнових прав сторони погодили, що укладення (підписання) додаткових документів для підтвердження звернення стягнення на предмет застави та його реалізації, крім цього договору, не потрібно;

- у п. 4.4 договору застави майнових прав закріплено, що згідно зі ст. 212 ЦК України та домовленістю сторін, якої досягнуто при укладанні цього договору, в момент настання хоча б одного з випадків, передбачених п. 4.1 та п. 2.1.4 цього договору, предмет застави вважається реалізованим шляхом відступлення заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права без укладання будь-якого окремого договору;

- згідно з наявним у матеріалах справи витягом з ЄДРПОУ щодо ТОВ "Олімпік-Сервіс", з 16.01.2016 вказане товариство перебуває у стані припинення;

- ПАТ "Дельта Банк" 12.04.2016 звернулося до голови ліквідаційної комісії ТОВ "Олімпік-Сервіс" із заявою вих. № 18.5/100 від 12.04.2016 з грошовими вимогами, у якій, позивач просив визнати кредиторські вимоги на підставі кредитного договору № 2 від 14.03.2007, що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист від 12.04.2016 та фіскальним чеком № 0225 від 12.04.2016, штрихкодовий ідентифікатор 058;

- однак, ТОВ "Олімпік-Сервіс" на зазначений лист відповіді не надав, дій щодо включення кредиторських вимог до реєстру вимог не здійснив;

- відповідно до відстеження пересилання поштових відправлень вищевказане поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 058 повернулося на поштове відділення відправника 20.05.2016 у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з такого:

- права та обов'язки між ПАТ "Дельта Банк" та ПП "Фірма "Мега-Трейд" у даній справі виникли на підставі кредитного договору №2 від 14.03.2007, а права та обов'язки між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Олімпік-Сервіс" виникли на підставі договору застави майнових прав від 20.05.2013. Договори у встановленому порядку не оспорені, не розірвані, не визнані недійсними, отже вони є обов'язковим для сторін;

- предметом позову є вимоги про включення у проміжний ліквідаційний баланс кредиторської вимоги ПАТ "Дельта Банк" у загальному розмірі 26 578 201, 80 грн за договором застави від 20.05.2013 року за кредитним договором № 2 від 14.03.2007;

- однак, за договором застави від 20.05.2013, який укладений між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Олімпік-Сервіс", забезпечується виконання зобов'язань за кредитним договором №5 від 31.03.2009;

- обґрунтовуючи позов ПАТ "Дельта Банк" посилався на те, що кредитний договір № 2 від 14.03.2007 у базах даних ПАТ "Дельта Банк" закріплений як кредитний договір № 5 від 31.03.2009;

- проте, ПАТ "Дельта Банк" не доведено належними та допустимим доказами, що кредитний договір №2 від 14.03.2007 та кредитний договір №5 від 31.03.2009 є одним і тим самим договором, оскільки різними є і номера, і дати, і роки укладення цих договорів. Доказів того, що кредитні договори з різними датами, роками укладення та з різними номерами є одним і тим же договором в матеріалах справи відсутні. При цьому, лист №23/4716 від 22.02.2016 заступника голови правління начальника юридичного департаменту АТ "Укрсиббанк" щодо зміни номеру та дати укладення кредитного договору, як доказу "закріплення в базах даних ПАТ "Дельта Банк" кредитного договору під іншим номером та датою", не є належним доказом, на підтвердження обставин підстав зміни номеру та дати кредитного договору.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2018, ПАТ "Дельта Банк" подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Узагальнені доводи касаційної скарги:

- судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального права, а саме частину 8 статті 111, частину 3 статті 112 ЦК України;

- господарськими судами порушено норми процесуального права, зокрема статті 74, 75, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Верховного Суду від 13.03.2018 відкрито касаційне провадження та призначено до розгляду касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2018 на 24.04.2018. Надано учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу, який не перевищує 15 днів з дня вручення цієї ухвали.

Учасники справи своїм правом на подання відзивів на касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" не скористались.

Верховний Суд, переглядаючи у касаційному порядку оскаржувані судові рішення, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників учасників справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з частиною 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або

2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Передаючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 18.07.2017 зазначив, що господарські суди попередніх інстанцій не вказали, якими доказами підтверджується, що кредитний договір № 2 від 14.03.2007 та кредитний договір № 5 від 31.03.2009 є одним і тим самим договором.

ПАТ "Дельта Банк" на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують його вимоги, було подано докази, а саме: копію акту приймання-передачі від 19.12.2011 до додаткової угоди № 1 від 19.12.2011 з витягом з додатку І "Перелік прав вимоги за кредитами"; копі. Акту прийому-передачі документації від 10.07.2014 за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 щодо передачі документації за кредитним договором № 5 (номер кредитного договору первісний 2) та кредитним договором № 5 (номер кредитного договору первісний 0), боржник ПП "Фірма "Мега-Трейд"; копію акту прийому-передачі документації від 10.07.2014 за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 щодо передачі документації за кредитним договором № 5 (номер кредитного договору первісний 2) боржник ПП "Фірма "Мега-Трейд", копію листа № 23/4716 від 22.02.2016 заступника Голови правління Начальника Юридичного департаменту АТ "УкрСиббанк" С.М. Панова щодо зміни номеру та дати укладеного кредитного договору.

Разом з тим судами попередніх інстанцій не було досліджено зазначені зібрані у справі докази, як і не було з'ясовано позицію інших учасників справи щодо обставин укладання кредитних договорів, зміни їх дат та номерів, укладання договору купівлі-продажу прав вимоги та договору застави майнових прав.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини між сторонами у даній справі виникли на підставі відповідних кредитних договорів, договору купівлі-продажу прав вимоги та договору застави майнових прав, зміст яких судами не з'ясовувався після встановленого неспівпадіння номерів та дат.

Окрім того, під час першого розгляду справи в матеріалах справи була відсутня копія кредитного договору № 2 від 14.03.2007, на що звернув увагу суд касаційної інстанції, що, в свою чергу, унеможливлювало перевірку обґрунтованості фактичної суми заборгованості.

Під час нового розгляду, суди попередніх інстанцій, не перевірили обґрунтованість заявленого розміру позовних вимог.

Окрім того, господарські суди не з'ясували правову природу спірних правовідносин.

Відповідно до частини 5 статті 105 ЦК України строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора (частина 6 статті 105 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред'явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до статті 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Предметом застави може бути майно, яке заставодавець набуде після виникнення застави (майбутній урожай, приплід худоби тощо). Предмет застави залишається у заставодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до положень статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі ліквідації юридичної особи - заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого заставою.

З огляду на викладене суди попередніх інстанцій не врахували умови договору застави майнових прав, а саме: пункт 4.3 договору: сторони погоджуються, що укладення (підписання) додаткових документів для підтвердження звернення стягнення на предмет застави та його реалізації, крім цього договору, не потрібно; пункт 4.4 договору: згідно зі ст. 212 ЦК України та домовленістю сторін, якої досягнуто при укладанні цього договору, в момент настання хоча б одного з випадків, передбачених п. 4.1 та п. 2.1.4 цього договору, предмет застави вважається реалізованим шляхом відступлення заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права без укладання будь-якого окремого договору.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно з частиною 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

З врахуванням викладеного, оскільки як місцевий, так і апеляційний господарські суди припустились неправильного застосування приписів Господарського процесуального кодексу України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а у Верховного Суду відсутня процесуальна можливість з'ясувати дійсні обставини справи, що перешкоджає ухвалити нове рішення у справі, то це відповідно є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій, та передання справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін, і, залежно від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 у справі № 910/10851/16 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В.Студенець

Судді Л.Стратієнко

І.Ткач