РІШЕННЯ

03 травня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/46/18

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Охотницької Н.В.

при секретарі судового засідання Ранецькій Л.А.

розглянув справу:

за позовом фізичної особи-підприємця Василишин Г.В., вул. Вишнивецького, 3, смт. Гусятин, Тернопільська область

до відповідача фізичної особи-підприємця Крулевської Н.Я., АДРЕСА_1

про розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 11.11.2016; стягнення 224 421,60 грн загальної суми боргу; зобов'язання звільнити орендоване нежитлове приміщення за адресою: м. Чортків, вул. Кн. В.Великого, 14д, загальною площею 719,3 кв.м

за участі представників сторін:

позивача: адвокат Стадник В.О., ордер, серія ТР №022814 від 02.02.2018,

Василишин Г.В., паспорт НОМЕР_4 від 04.12.1997;

відповідача: не прибув.

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Встановив:

Фізична особа-підприємець Василишин Г.В. звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Крулевської Н.Я. про розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 11 листопада 2016 року; стягнення 224 421,60 грн загальної суми боргу та зобов'язання звільнити орендоване нежитлове приміщення за адресою: м. Чортків, вул. Кн. В.Великого, 14д, загальною площею 719,3 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення від 11.11.2016 та додаткової угоди до договору оренди нежитлового приміщення від 15.11.2016 в частині сплати орендної плати за період з 11 листопада 2016 року по листопад 2017 року в сумі 224 421,60 грн, що є істотним порушенням умови договору оренди, у зв'язку з чим просить розірвати даний договір та зобов'язати відповідача звільнити нежитлове приміщення загальною площею 719,3 кв.м, яке знаходиться за адресою м. Чортків, вул. Кн. В.Великого, 14 д.

В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено: договір оренди від 11.11.2016, додаткову угоду від 15.11.2016, акт прийому-передачі від 15.11.2016 та інші документи, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 19 лютого 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12 березня 2018 року, яке ухвалою суду від 12.03.2018 відкладено до 26.03.2018.

26.03.2018 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 16.04.2018.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 16 квітня 2018 року, у відповідності до ст. 185 ГПК України, суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 03 травня 2018 року.

Позивач та його представник в судове засідання 03.05.2018 прибули, позовні вимоги підтримали.

Відповідач в жодне із судових засідань у підготовчому провадженні не прибув, так і не прибув в судове засідання призначене на 03.05.2018 для розгляду справи по суті, письмового відзиву на позов не надав, хоча про дату, час та місце їх проведення повідомлявся належним чином, у відповідності до ст. 120, 176, 242 ГПК України, що підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення поштового відправлення із датами вручення, а саме: ухвали суду від 19.02.2018 про відкриття провадження - 23.02.2018, ухвали суду від 26.03.2018 про оголошення перерви в підготовчому засіданні - 02.04.2018, ухвали суду від 16.04.2018 про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду - 18.04.2018.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що від відповідача на адресу суду повернувся конверт із ухвалою суду від 12.03.2018 про відкладення підготовчого провадження із відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Пунктами 110, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, передбачено, що у разі коли адресат не з'явився за одержанням реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу протягом трьох робочих днів після доставки першого повідомлення про надходження зазначеного поштового відправлення, поштового переказу, йому під розписку вручається повторне повідомлення (крім повторних повідомлень про надходження рекомендованих поштових відправлень). У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

Так, як вбачається із матеріалів справи, вся кореспонденція направлялась, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу, на адресу відповідача, що зазначена у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1. Дана адреса фізичної особи-підприємця Крулевської Наталії Ярославівни також зазначена у Витязі з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який здійснений на запит суду від 03.05.2018 за № НОМЕР_1 та долучений до матеріалів справи.

Не перебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, неможливість направлення в засідання свого повноважного представника і ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом відповідно за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.03.2018, винесеній по справі №911/1163/17.

Судом також враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66,69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Окрім того, відповідач міг дізнатись про рух справи та призначені в ній засідання з офіційного веб-порталу Судової влади України "Єдиний державний реєстр судових рішень" http://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал, згідно з Законом України "Про доступ до судових рішень" № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

Таким чином, судом виконано процесуальні вимоги щодо повідомлення сторін належним чином про час та місце слухання справи і реалізовано право учасника судового процесу на судовий захист.

З огляду за зазначене та з урахуванням того, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, а також те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення і доводи позивача та його представника по суті позовних вимог, враховуючи норми чинного законодавства, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд встановив наступне.

11 листопада 2016 року між фізичною особою-підприємцем Василишин Ганною Володимирівною (Орендодавець), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, паспорт громадянина України НОМЕР_5, місце проживання: АДРЕСА_4, з однієї сторони, та фізичною особою-підприємцем Крулевською Наталією Ярославівною (Орендар), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, паспорт громадянина України серії МС 710121, місце проживання: 48500, АДРЕСА_1, з іншої сторони, уклали Договір оренди (надалі - Договір) приміщення, загальною площею 719,3 кв. м, яке знаходиться в будинку за адресою м. Чортків, вул. Кн. В. Великого, 14 д (п.1.1. Договору).

Згідно п. 2.1. даного Договору, приміщення, що орендується, надається Орендарю для розміщення торгово-розважального центру та ресторації.

Строк оренди приміщення, що орендується, складає 5 років з моменту прийняття приміщення, що орендується, за актом передання-приймання (п.3.1 Договору).

У відповідності до п. 4 Договору, розмір місячної орендної плати складає 7193,00 грн. Орендна плата сплачується Орендарем в готівковому порядку не пізніше 30 числа кожного поточного місяця. Орендар має право вносити оренду плату наперед за будь - який строк у розмірі, що визначається на момент оплати.

Додатковою угодою від 15.11.2016 до Договору оренди нежитлового приміщення від 11.11.2016, укладеною між тими ж сторонами внесено зміни до п. 4.1 та п.4.2., зокрема щодо розміру орендної плати та визначено грошовий еквівалент розміру щомісячної орендної плати за користування приміщенням в розмірі 18 701, 80 грн, що в розрахунку: 1 кв.м= 26 грн, звідси 719,3 кв.м* 26 грн= 18 701,80 грн. Орендна плата сплачується Орендарем в готівковому порядку не пізніше 30 числа кожного поточного місяця.

У відповідності до п. 6.1. Договору, орендар зобов'язується використовувати приміщення, що орендується, виключно у відповідності до мети оренди, визначеної у п. 2.1 цього Договору, своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, утримувати приміщення, що орендується, в належному санітарному стані та інше.

У випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього Договору, сторона несе відповідальність, визначену Договором та (або) чинним в Україні законодавством. Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору (п.7.1, 7.2 Договору).

У відповідності до п.9.1 даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та згідно п.9.2 строк дії Договору закінчується 11.11.2021.

Як слідує з матеріалів справи, фізична особа-підприємець Василишин Г.В. (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія В03 №223722, дата проведення державної реєстрації 01.04.2010 номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців знаходиться в матеріалах справи) на виконання вимог договору передав в строкове платне користування, а орендар ФОП Крулевська Н.Я. прийняв у строкове платне користування торгівельну площу 719,3 кв.м в будівлі, розташованої за адресою: м. Чортків, вул. Кн. В. Великого,14 д, що підтверджується Актом передачі-прийняття від 15.11.2016. Вказаний акт підписаний обома сторонами.

Листом від 20.06.2017 позивач звернувся до відповідача з вимогою про дострокове розірвання договору оренди через неналежне виконання умов Договору оренди нежитлового приміщення від 11.11.2016 та Додаткової угоди до Договору оренди нежитлового приміщення від 15.11.2016, а саме: систематичне порушення п.1 та п.2 Додаткової угоди до Договору оренди, оскільки орендна плата не сплачувалась жодного разу, а також порушення п.6.1. Договору оренди нежитлового приміщення від 11.11.2016.

Відповідач у відповіді від 17.07.2017 на лист ФОП Василишин Г.В. від 20.06.2017 повідомив про часткову оплату за газопостачання та просив позивача надати банківські реквізити для проведення розрахунку по орендній платі та зазначив, що істотних причин для розірвання спірного договору немає.

В подальшому 05.12.2017 позивач направив відповідачу лист без номера, в якому повідомив, що у зв'язку із заборгованістю, що виникла по причині не сплати платежів за жоден місяць оренди приміщення в загальній сумі 224 421,60 грн, договір з відповідачем достроково розірвано через неналежне виконання останнім умов договору. Крім того, позивач повідомив банківські реквізити для здійснення оплати заборгованості по оренді та по комунальних платежах і просив звільнити приміщення.

Оскільки ФОП Василишин Г.В. свої зобов'язання за Договором оренди нежитлового приміщення від 11.11.2016 та Додаткової угоди до Договору оренди нежитлового приміщення від 15.11.2016 не виконав, у зв'язку із несплатою орендної плати за весь час оренди, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду з вимогою стягнути заборгованість в сумі 224 421, 60 грн, розірвати спірний договір та зобов'язати відповідача звільнити орендоване приміщення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією їх породжують. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як правовідносини, що випливають із договору найму (оренди), згідно якого та в силу ст. 759 ЦК України, наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно із ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, при цьому плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи п. 4 Договору та п.2 Додаткової угоди відповідач повинен був сплачувати орендну плату не пізніше 30 числа кожного поточного місяця.

Так, судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання по сплаті орендних платежів не виконав, чим допустив заборгованість за період з 11 листопада 2016 року по листопад 2017 року в сумі 224 421,60 грн.

Доказів сплати вищезазначеної заборгованості в матеріалах справи не міститься.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обов'язковість виконання сторонами умов договору передбачена ст. 629 ЦК України.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Таким чином, враховуючи принцип обов'язковості належного виконання господарського зобов'язання, приймаючи до уваги, що відповідачем не спростовано суму заборгованості за договором оренди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 224 421,60 грн підлягають задоволенню.

Розглянувши позовну вимогу позивача про розірвання спірного договору оренди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 ГК України на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст.188 ГК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 782 ЦК України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Визначена статтею 782 ЦК України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов'язком наймодавця.

Як зазначив Верховний Суд України в постанові №3-26гс12 від 08.05.2012 можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору у позасудовому порядку, передбачена ст. 782 ЦК є правом, а не обов'язком наймодавця. Право наймодавця на відмову від договору найму, встановлене ч. 1 ст. 782 ЦК України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору.

Також в пункті 5.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року №12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" зазначено, що вирішуючи питання щодо дострокового розірвання договору оренди у зв'язку з несплатою орендарем (наймачем) платежів, господарським судам слід враховувати таке.

Законом (частина 3 статті 291 ГК України, частина 2 статті 651, стаття 783 ЦК України) передбачено можливість розірвання договору найму (оренди) за рішенням суду на вимогу однієї з сторін, а статтею 782 ЦК України - право наймодавця на односторонню відмову від такого договору у разі невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відмова наймодавця від договору найму, можливість якої передбачена частиною першою статті 782 ЦК України, є правом, а не обов'язком наймодавця, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку. Наявність зазначеного права не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою про розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) належних платежів.

У вирішенні відповідних спорів господарським судам слід встановлювати, протягом яких конкретно місяців і якого року орендар не вносив орендну плату, в якому розмірі, в тому числі протягом яких місяців орендар взагалі не вносив орендну плату або вносив частково. При цьому погашення орендарем заборгованості до або після подання позову орендодавцем не має правового значення для вирішення такого спору, оскільки законодавець пов'язує виникнення права орендодавця відмовитися від договору оренди саме з фактом не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд.

Отже, виходячи із встановлених обставин порушення відповідачем обов'язку зі сплати орендної плати, яке триває з листопада 2016 року по листопад 2017 року, таке порушення є істотним, тому позов про розірвання Договору оренди нежитлового приміщення від 11.11.2016 відповідно до вимог ст. 782 ЦК України підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

З огляду на вищенаведене підлягає задоволенню і вимога позивача про звільнення орендаря із займаного приміщення.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 73-75, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати Договір оренди нежитлового приміщення від 11.11.2016 укладений між фізичною особою-підприємцем Василишин Ганною Володимирівною та фізичною особою-підприємцем Крулевською Наталією Ярославівною, що розташоване за адресою: м. Чортків, вул. Кн. В.Великого, 14 д загальною площею 719,3 кв.м.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Крулевської Наталії Ярославівни (48501, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) на користь фізичної особи-підприємця Василишин Ганни Володимирівни (АДРЕСА_4 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) 224 421 (двісті двадцять чотири тисячі чотириста двадцять одну) грн 60 коп. загальної суми боргу, 6890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) грн 33 коп. судового збору.

4. Зобов'язати фізичну особу-підприємця Крулевську Наталію Ярославівну (48501, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) звільнити орендоване нежитлове приміщення за адресою: м. Чортків, вул. Кн. В.Великого, 14 д загальною площею 719, 3 кв.м.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне рішення складено 08.05.2018.

Суддя Н.В. Охотницька