ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.05.2018

Справа № 910/1941/18

За позовом Публічного акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго” (м. Львів)

До Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ)

Про стягнення 42333,07 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство “ДТЕК Західенерго” (далі – позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі – відповідач) про стягнення 42333,07 грн. вартості нестачі вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, як перевізник належним чином не виконав зобов'язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв’язку з чим зобов’язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 42333,07 грн., заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничних накладних: № 50038322 від 19.05.17., № 50028604 від 18.05.17., № 49960305 від 14.05.17., № 49953748 від 14.05.17., № 49930266 від 12.05.17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.18. відкрито провадження у справі № 910/1941/18, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строки для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив, додаткових письмових пояснень, додаткових доказів.

06.04.18. від відповідача через відділ діловодства надійшла письмова заява про застосування строку позовної давності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.18. відзив № НЮ-622 від 30.03.18. Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на позов повернуто відповідачу без розгляду.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до залізничної накладної № 50038322 від 19.05.17., відправником – ТОВ ЦЗВ «Селидівська» надіслано залізничним транспортом в тому числі вагон № 67684274 з вантажем вугілля кам’яне. Одержувачем є ДТЕК Бурштинська ТЕС (відокремлений підрозділ Публічного акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго”).

Відповідно до залізничної накладної № 50028604 від 18.05.17., відправником – ТОВ ЦЗВ «Селидівська» надіслано залізничним транспортом в тому числі вагон № 55635353 з вантажем вугілля кам’яне. Одержувачем є ДТЕК Бурштинська ТЕС (відокремлений підрозділ Публічного акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго”).

Відповідно до залізничної накладної № 49960305 від 14.05.17., відправником – ТОВ ЦЗВ «Селидівська» надіслано залізничним транспортом в тому числі вагони № 62325410, № 56591266 з вантажем вугілля кам’яне. Одержувачем є ДТЕК Бурштинська ТЕС (відокремлений підрозділ Публічного акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго”).

Відповідно до залізничної накладної № 59953748 від 14.05.17., відправником – ТОВ ЦЗВ «Селидівська» надіслано залізничним транспортом в тому числі вагон № 56614811 з вантажем вугілля кам’яне. Одержувачем є ДТЕК Бурштинська ТЕС (відокремлений підрозділ Публічного акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго”).

Відповідно до залізничної накладної № 49930266 від 12.05.17., відправником – ТОВ ЦЗВ «Селидівська» надіслано залізничним транспортом в тому числі вагон № 64468309 з вантажем вугілля кам’яне. Одержувачем є ДТЕК Бурштинська ТЕС (відокремлений підрозділ Публічного акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго”).

Відповідач видав вантаж позивачу за комерційними актами: № 388103/112 від 23.05.17., № 388103/113 від 23.05.17., № 388103/109 від 21.05.17., № 388103/110 від 21.05.17., № 388103/95 від 18.05.17., № 388103/88 від 16.05.17., які свідчать про недостачу коксу доменного у вагонах: № 67684274, № 55635353, № 62325410, № 56591266, № 56614811, № 64468309.

Позивач зазначає, що відповідач, як перевізник належним чином не виконав зобов'язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв’язку з чим зобов’язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 42333,07 грн., заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничних накладних: № 50038322 від 19.05.17., № 50028604 від 18.05.17., № 49960305 від 14.05.17., № 49953748 від 14.05.17., № 49930266 від 12.05.17.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно з пунктом 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Аналогічні положення містяться у статтях 110, 113 Статуту залізниць України.

Відповідно до ст. 130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Залізничні накладні: № 50038322 від 19.05.17., № 50028604 від 18.05.17., № 49960305 від 14.05.17., № 49953748 від 14.05.17., № 49930266 від 12.05.17. містять напис про передання вантажовідправником вантажоодержувачу права на пред'явлення претензій та позовів.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджений комерційними актами: № 388103/112 від 23.05.17., № 388103/113 від 23.05.17., № 388103/109 від 21.05.17., № 388103/110 від 21.05.17., № 388103/95 від 18.05.17., № 388103/88 від 16.05.17.

При складанні комерційного акту № 388103/112 від 23.05.17. виявлено наступне: вагон № 67684274 у технічному стані справний. Було проведено комісійне переважування вагону на справних вагонних вагах. За документами вага брутто не вказана, тара 24500 кг, нетто 65900 кг, при переважуванні виявилось: брутто 82450 кг, тара 24500 кг, нетто 57950 кг, що менше документу на 7950 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження нижче рівня бортів на 10 см, маркування присутнє, на поверхні над 1 люком вантажу мається заглиблення 110 см х 280 см х 120 см, в місцях заглиблення маркування відсутнє. При видачі вантажу просипання не було, люки закриті.

При складанні комерційного акту № 388103/113 від 23.05.17. виявлено наступне: вагон № 55635353 у технічному стані справний. Було проведено комісійне переважування вагону на справних вагонних вагах. За документами вага брутто не вказана, тара 23600 кг, нетто 63400 кг, при переважуванні виявилось: брутто 82800 кг, тара 23600 кг, нетто 59200 кг, що менше документу на 4200 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження нижче рівня бортів на 20 см, над 4 люком вантажу мається заглиблення 90 см х 280 см х 40 см, по всій довжині вагона є заглиблення 40 см х 40 см х 20 см, в місцях заглиблення маркування відсутнє. При видачі вантажу просипання не було, люки закриті.

При складанні комерційного акту № 388103/109 від 21.05.17. виявлено наступне: вагон № 62325410 у технічному стані справний. Було проведено комісійне переважування вагону на справних вагонних вагах. За документами вага брутто не вказана, тара 24000 кг, нетто 67550 кг, при переважуванні виявилось: брутто 89250 кг, тара 24000 кг, нетто 65250 кг, що менше документу на 2300 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження нижче рівня бортів на 50 см, над 1 люком мається заглиблення 150 см х 250 см х 50 см, над 2-4 люками є заглиблення 500 см х 100 см х 50 см. При видачі вантажу просипання не було, люки закриті.

При складанні комерційного акту № 388103/110 від 21.05.17. виявлено наступне: вагон № 56591266 у технічному стані справний. Було проведено комісійне переважування вагону на справних вагонних вагах. За документами вага брутто не вказана, тара 22200 кг, нетто 66050 кг, при переважуванні виявилось: брутто 85900 кг, тара 22200 кг, нетто 63700 кг, що менше документу на 2350 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження нерівномірне нижче рівня бортів на 50 см, над 1-7 люками заглиблення вздовж 100 см х 50 см, над 1-3 люками 500 см х 1500 см х 20 см. При видачі вантажу просипання не було, люки закриті.

При складанні комерційного акту № 388103/95 від 18.05.17. виявлено наступне: вагон № 56614811 у технічному стані справний. Було проведено комісійне переважування вагону на справних вагонних вагах. За документами вага брутто не вказана, тара 22500 кг, нетто 63500 кг, при переважуванні виявилось: брутто 83800 кг, тара 22500 кг, нетто 61300 кг, що менше документу на 2200 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження на рівні бортів, маркування присутнє, над 7 люком вантажу мається заглиблення 150 см х 300 см х 300 см, в місцях заглиблення маркування відсутнє. При видачі вантажу просипання не було, люки закриті.

При складанні комерційного акту № 388103/88 від 16.05.17. виявлено наступне: вагон № 64468309 у технічному стані справний. Було проведено комісійне переважування вагону на справних вагонних вагах. За документами вага брутто не вказана, тара 23200 кг, нетто 66100 кг, при переважуванні виявилось: брутто 87200 кг, тара 23200 кг, нетто 64000 кг, що менше документу на 2100 кг. При комерційному огляді виявлено над 6-7 люками заглиблення 250 см х 100 см х 50. При видачі вантажу просипання не було, люки закриті.

Відповідачем усупереч вищевказаним положенням Закону та статті 74 Господарського процесуального кодексу України не спростовано відсутність своєї вини у не забезпеченні схоронності переданого йому вантажу.

Так, відповідно до п. 2.7. роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.02. № 04-5/601 “Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею”, згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов'язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

З огляду на вищевикладене, надані позивачем до матеріалів справи Довідки за підписом директора та головного бухгалтера вантажовідправника про вартість 1 тони вугільної продукції, направленої відокремленому підрозділу відповідача вагонами № 67684274, № 55635353, № 62325410, № 56591266, № 56614811, № 64468309 згідно залізничних накладних: № 50038322 від 19.05.17., № 50028604 від 18.05.17., № 49960305 від 14.05.17., № 49953748 від 14.05.17., № 49930266 від 12.05.17. визнаються судом належними та достатніми доказами на підтвердження вартості втраченого вантажу у вагонах № 67684274, № 55635353, № 62325410, № 56591266, № 56614811, № 64468309.

Приписами статті 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв’язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Вагон № 67684274:

65900 кг х 1% (норма природної втрати) = 659 кг.

Нестача 7950 кг.

Нестача з урахуванням норм природної втрати: 7950 кг – 659 кг = 7291 кг.

Вартість 1 тони становить 2484,17 грн. з ПДВ.

Вартість втраченого вантажу у вагоні № 67684274 становить 18 112,08 грн.

Вагон № 55635353:

63400 кг х 1% (норма природної втрати) = 634 кг.

Нестача 4200 кг.

Нестача з урахуванням норм природної втрати: 4200 кг – 634 кг = 3566 кг.

Вартість 1 тони становить 2383,94 грн. з ПДВ.

Вартість втраченого вантажу у вагоні № 55635353 становить 8501,13 грн.

Вагон № 62325410:

67550 кг х 1% (норма природної втрати) = 675,5 кг.

Нестача 2300 кг.

Нестача з урахуванням норм природної втрати: 2300 кг – 675,5 кг = 1624,5 кг.

Вартість 1 тони становить 2502,37 грн. з ПДВ.

Вартість втраченого вантажу у вагоні № 62325410 становить 4065,10 грн.

Вагон № 56591266:

66050 кг х 1% (норма природної втрати) = 660,50 кг.

Нестача 2350 кг.

Нестача з урахуванням норм природної втрати: 2350 кг – 660,5 кг = 1689,5 кг.

Вартість 1 тони становить 2502,37 грн. з ПДВ.

Вартість втраченого вантажу у вагоні № 56591266 становить 4227,75 грн.

Вагон № 56614811:

63500 кг х 1% (норма природної втрати) = 635 кг.

Нестача 2200 кг.

Нестача з урахуванням норм природної втрати: 2200 кг – 635 кг = 1565 кг.

Вартість 1 тони становить 2445,00 грн. з ПДВ.

Вартість втраченого вантажу у вагоні № 56614811 становить 3826,43 грн.

Вагон № 64468309:

66100 кг х 1% (норма природної втрати) = 661 кг.

Нестача 2100 кг.

Нестача з урахуванням норм природної втрати: 2100 кг – 661 кг = 1439 кг.

Вартість 1 тони становить 2502,14 грн. з ПДВ.

Вартість втраченого вантажу у вагоні № 64468309 становить 3600,58 грн.

Всього: 42 333,07 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю на суму 42 333,07 грн., оскільки відповідачем всупереч ст.ст. 74, 76, 77 ГПК України, ст. 23 Закону України “Про залізничний транспорт”, ст. 113 Статуту залізниць України не доведено суду, що нестача вантажу виникла з незалежних від перевізника причин.

Як відзначалось судом, відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності.

Проте, за висновками суду, строк позовної давності не сплив з наступних підстав.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з положеннями ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

При цьому, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3 та 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2.1 Постанови № 10 від 29.05.13. Пленуму Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів” законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного.

За приписами п. 2.2 зазначеної Постанови, за змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Аналогічна позиція міститься також в постанові від 12.06.07. Верховного Суду України у справі № П-9/161-16/165.

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 ЦК України.

Відповідно до ст. 136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

Претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців.

Зазначені терміни обчислюються:

а) з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу;

б) через 30 діб з дня закінчення терміну доставки - для претензій про відшкодування за втрату вантажу;

в) через 2 місяці з дня прийому вантажу до перевезення - для претензій про відшкодування за втрату вантажу, що виникли з приводу перевезень у прямому змішаному сполученні;

г) через 10 діб після закінчення терміну доставки багажу чи вантажобагажу - для претензій про відшкодування за втрату багажу чи вантажобагажу;

д) від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу;

е) після закінчення п'ятиденного терміну, встановленого для оплати штрафу, - для претензій про стягнення штрафу за невиконання плану перевезень;

ж) з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення претензії, - в усіх інших випадках (ст. 134 Статуту залізниць України).

Згідно зі ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Комерційні акти № 388103/112, № 388103/113, № 388103/109, № 388103/110, № 388103/95, № 388103/88, які свідчать про недостачу вугілля кам’яного у вагонах № 67684274, № 55635353, № 62325410, № 56591266, № 56614811, № 64468309 датовані 23.05.17., 21.05.17., 18.05.17., 16.05.17.

Разом з тим, відповідно до п. 4.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 № 10 у визначенні перебігу позовної давності за позовами до перевізників, що випливають з договорів перевезення вантажів, слід враховувати таке. Якщо до подання позову позивач скористався своїм правом на пред'явлення перевізникові претензії, шестимісячний строк позовної давності починається з дня одержання відповіді на претензію або закінчення строку, встановленого для такої відповіді (частина четверта статті 315 ГК України). Оскільки дотримання претензійного порядку не є обов'язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу строку позовної давності в розумінні цієї норми ГК України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред'явлення претензії і строку її розгляду (частини друга і третя статті 315 ГК України), незалежно від того, чи пред'являлася відповідна претензія до перевізника.

Судом встановлено, що позивачем відповідачу направлялись претензії щодо відшкодування вартості недостачі вантажу (вугілля кам’яне) по залізничним накладним: № 50038322 від 19.05.17., № 50028604 від 18.05.17., № 49960305 від 14.05.17., № 49953748 від 14.05.17., № 49930266 від 12.05.17.

Матеріали справи містять відповіді-відмови відповідача на вказані претензії: від 24.10.17. № МЮ-35/2017-1, від 24.10.17. № МЮ-34/2017-1, від 24.10.17. № МЮ-33/2017-1, від 24.10.17. № МЮ-32/2017-1, від 24.10.17. № МЮ-31/2017-1. Доказів з датою отримання відповідей на претензії матеріали справи не містять, а тому шестимісячний строк позовної давності обраховується судом починаючи дати відповідей на претензію.

Тобто перебіг строку для подачі позову до відповідача в даному випадку розпочався 25.10.17. і закінчувався 25.04.18.

У відповідності до відбитку календарного штемпеля на конверті, яким позовну заяву № 8/117 від 14.02.18. направлено на адресу Господарського суду міста Києва, позивач звернувся з даним позовом до суду 15.02.18., тобто без пропущення установленого строку позовної давності.

Отже, позов підлягає задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Публічного акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго” (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 15; ідентифікаційний код 23269555) 42 333 (сорок дві тисячі триста тридцять три) грн. 07 коп. - збитків, заподіяних незбереженням прийнятого до перевезення вантажу, 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя           Т.М. Ващенко