ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2018

Справа № 904/1066/18

За позовом: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго»,м. Дніпро

До: Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №34» Дніпровської міської ради, м. Дніпро

Про: стягнення 32 039, 60 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ :

ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» (позивач) звернувся з позовом до КП «Житлово-експлуатаційне підприємство №34» ДМР ( відповідач) про стягнення 32 039, 60 грн. - збитків ( недорахованої електроенергії за період з 27.09.13р. по 27.09.16р.) , які нараховані внаслідок самовільного підключення відповідачем струмоприймачів до електромережі , які не являються власністю електропостачальної організації. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на порушення відповідачем п.п. 3.34, 6.40 «Правил користування електричною енергією», про що було складено акт про порушення №105429 від 27.09.16р.; за результатами розгляду виявленого порушення було складено протокол №10-11 від 19.10.16р. та здійснено розрахунок не облікованої активної електроенергії відповідно до п.2.9 та формули №2.7 «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією» (затвердженою постановою НКРЕЕ від 04.05.06р. №562) в загальному розмірі 32 039, 60 грн.

Ухвалою від 20.03.2018р. було відкрите провадження у справі №904/1066/18 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України , без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

Сторони своїм правом на подання до суду документів, визначених ст.ст. 165-167, 251 ГПК України, не скористались, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення позивачу 20.03.18р. ухвали суду від 20.03.2018р. про відкриття провадження у справі (а.с.86); та поштовим повідомленням направленим на адресу відповідача ( зазначену у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб –підприємців та громадських формувань станом на 08.05.18р., а.с.87-90) та повернутим органами зв’язку з посиланням «адресат не існує» ( а.с.91-93 ).

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За загальними вимогами п. 91 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2009 № 270 (далі Правила), поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв'язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об'єкті поштового зв'язку. Рекомендовані поштові відправлення підлягають доставки до дому (п. 92. Правил). Вручення рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка» в об'єкті поштового зв'язку не передбачено (п. 102 Правил).

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин, рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення (п. 116 Правил).

Здійснення зберігання рекомендованих листів із позначкою «Судова повістка», які не вручені під час доставки до дому із причин відсутності адресата, Правилами не передбачено, а отже, повернення такого повідомлення із зазначенням причини невручення «закінчення встановленого строку зберігання», суперечить вимогам Правил, та фактично відповідає причині повернення «у зв'язку з відсутністю адресата».

Аналізуючи зазначені вище положення Правил надання послуг поштового зв'язку, слід дійти висновку, що повернення судового рішення із проставленням у поштовому повідомленні відмітки про відсутність адресата поштового відправлення, є підтвердженням відсутності особи – адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні, слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку щодо належного повідомлення відповідача про наявність в провадженні суду цієї справи та необхідність надання відзиву на позовну заяву.

Суд наголошує на тому, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Нормами статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов’язків щодо доказів. Тож, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень. Частиною першою статті 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

встановив:

ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» (позивач) у відповідності до Закону України «Про електроенергетику» та «Правил користування електричною енергією» ( затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.96 року №28 ) здійснює постачання електроенергії її споживачам.

16.03.2011р. між ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» ( правонаступник – ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», постачальник ) та КП «ЖЕП №34» ДМР ( споживач ) укладено договір про постачання електричної енергії №045014 ; відповідно до умов якого постачальник ( позивач ) зобов’язався продавати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 6, 68 кВт, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач зобов’язався оплачувати постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

В п. 4.2.3. сторони погодили, що споживач сплачує постачальнику вартість недорахованої електроенергії , розрахованої відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричної енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562 у разі таких дій або бездіяльності споживача: - самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії ; пошкодження засобів обліку електроенергії , втручання в їх роботу, пошкодження чи зрив пломб з засобів обліку, установлених у місцях, указаних в акти про пломбування, пошкодження відбитків тавр на цих пломбах.; споживання електроенергії поза засобами обліку; інших умов, визначених Методикою (а.с.29-33).

27.09.16р. при проведенні позивачем перевірки дотримання відповідачем «Правил користування електричною енергією» було встановлено факт самовільного підключення відповідачем струмоприймачів до електричної мережі , які не являються власністю електропостачальної організації повз розрахунковий прилад обліку, без порушення схеми обліку; самовільне підключення виконано проводом ПВ (1х2,4 мм2 ) 2 одиниці, від ввідної розподільної коробки до ламп розжарювання встановлених в підвальному приміщенні з метою без облікового споживання електроенергії; самовільне підключення виконано приховано, при контрольному огляді прибору обліку виявити неможливо, при включенні струмоприймачів розрахунковий механізм приладу обліку електроенергії №0361095 типу НІК2102-02 спожиту електроенергію не враховує; порушення виявлено за допомогою технічного засобу ІНН2№4006 до 28.12.2016р.; про що був складений відповідний акт про порушення № 105429 від 27.09.16р. (а.с.14-15, 16).

Обставини самовільного підключення відповідачем до електричної мережі позивача (виявлені актом порушення №105429 від 27.09.16р. ) були розглянуті комісією позивача (відповідач на засідання комісії не з’явився), за результати якого було складено протокол №10-11 від 19.10.16р. та здійснено розрахунок не облікованої електроенергії, відповідно до п.2.9 та по формулі 2.7 «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією» (затвердженою постановою НКРЕЕ від 04.05.06р. №562), на суму активної електроенергії - в розмірі 32 039, 60 грн. за період з 27.09.13р. по 27.09.16р. (а.с.18, 19).

Як вбачається з матеріалів справи, супровідним листом №3153/6074 від 08.11.16р. позивачем було направлено відповідачу рахунок №111/45-14/09/105429 на суму 32 039,60 грн. (а.с.20-21). Однак на час прийняття рішення у справі відповідач доказів про добровільну оплату вказаних збитків суду не надав.

Згідно з пунктом 1.1. «Правил користування електричною енергією» ( затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 (надалі – Правила користування електричною енергією) ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення). Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. В підпункті 1 пункту 10.2 Правил користування електричною енергією встановлено, що споживач електричної енергії зобов'язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів).

Згідно з пунктом 5.1. Правил користування електричною енергією договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін; споживання електричної енергії без договору не допускається.

Частиною 2 статті 27 Закону України «Про електроенергетику» встановлено, що правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Згідно із частиною 1 пункту 6.41 Правил користування електричною енергією у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень. В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недорахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача. У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації). Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акту, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Відповідно до п. 6.42 Правил користування електричною енергією на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Відповідно до ч.1 ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено. В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб’єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом відшкодування збитків.

Відповідно до ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем жодних доказів на спростування обставин, викладених в позовній заяві, не надано; за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача - Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №34» Дніпровської міської ради ( 49052, м. Дніпро, вул. Орловська, 30; ) на користь позивача - Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» (49107, м. Дніпро, шосе Запорізьке, 22; ): 32 039, 60 грн. – недоврахованої електроенергії та 1 762, 00 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 16.05.2018р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя                                                                                  Васильєв О.Ю.

16.05.2018