ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 911/3176/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання Жураховської Т.О.

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промкомплект"

на рішення Господарського суду Київської області (суддя - Л.Я. Мальована) від 22.11.2017

та постанову Київського апеляційного господарського суду (головуючий - Л.Г. Сітайло, судді: С.А. Пашкіна, Н.Ф. Калатай) від 05.02.2018

за позовом Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промкомплект"

про стягнення 83 041 грн. 07 коп. та розірвання договору оренди індивідуально-визначеного майна № 31/12 від 31.12.2015.

Учасники справи:

представник позивача - не з'явився,

представник відповідача -не з'явився.

Короткий зміст позовних вимог

1. 26.10.2017 Дочірнє підприємство "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - Позивач) подало позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промкомплект" (далі - Відповідач) 83 041 грн. 07 коп. коштів за користування об'єктом оренди та розірвання договору оренди індивідуально-визначеного майна №31/12 від 31.12.2015, укладеного між сторонами.

2. Позовна заява мотивована тим, що Відповідач, порушуючи умови укладеного між сторонами договору оренди індивідуально-визначеного майна №31/12 від 31.12.2015 (далі - Договір), не сплачує з травня 2017 року (частково) та з червня 2017 (в повному обсязі) Позивачу орендну плату за користування переданою Позивачем Відповідачу за Договором асфальтозмішувальною установкою, що знаходиться в Київській області Білоцерківський район, місто Узин, вул. 8 км, будинок 1-А, в результаті чого утворилась заборгованість на спірну суму. Істотне порушення Відповідачем умов Договору - систематична несплата орендної плати більше 3-х місяців - є підставою для розірвання Договору.

3. 20.11.2017 Позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив окрім вимог, викладених в первісній заяві, також зобов'язати Відповідача повернути орендоване майно, що є предметом оренди за Договором згідно з актом приймання-передачі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

4. 22.11.2017 Господарський суд Київської області вирішив позовні вимоги задовольнити повністю: стягнути з Відповідача на користь Позивача 83 041 грн. 07 коп. боргу та розірвати договір оренди індивідуально-визначеного майна №31/12 від 31.12.2015, укладений між сторонами.

5. Рішення суду першої інстанції мотивоване невиконання Відповідачем своїх обов'язків щодо сплати орендної плати за Договором за використання об'єкта оренди, переданого Позивачем Відповідачу згідно з актом приймання-передачі від 31.12.2015.

Суд встановив, що сторони в пункті 3.1 укладеного між сторонами договору оренди індивідуально-визначеного майна №31/12 від 31.12.2015 погодили розмір орендної плати, який визначається на підставі незалежної оцінки, із застосуванням річної орендної ставки в розмірі 10 % в туму числі ПДВ і становить за базовий місяць розрахунку (місяць, на дату якого виконана незалежна оцінка) 20 551 грн. 30 коп., в тому числі ПДВ (20 %). При цьому орендна плата за перший місяць корегується від орендної плати за базовий місяць (тобто від суми 20 551 грн. 30 коп.) на індекс інфляції з першого числа місяця, наступного за базовим, до першого місяця оренди та на індекс інфляції за перший місяць оренди. Також сторони погодили, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць коригується з орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць відповідно до наданих орендодавцем (Позивачем) рахунків.

В результаті несплати Відповідачем орендної плати утворилась заборгованість на спірну суму, яка підтверджується належними доказами.

За викладених обставин та через встановлені обставини істотного порушення умов Договору суд дійшов висновку існування підстав для про його розірвання. При цьому суд відхилив клопотання про збільшення позовних вимог через неправильно сплачений судовий збір за позовну вимогу про повернення орендованого майна.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

6. 05.02.2018 Київський апеляційний господарський суд вирішив рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2017 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Рішення апеляційного суду мотивоване аргументами, що є ідентичними тим, які наведені в рішенні суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. 05.03.2018 Відповідач подав касаційну скаргу. У касаційній скарзі просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 і закрити провадження у даній справі.

Доводи особи, яка подала касаційну скарга

8. При прийнятті оскаржуваних судових рішень суди не врахували умови Договору, оскільки в матеріалах справи відсутні докази надання орендодавцем (Позивачем) орендарю (Відповідачу) рахунків відповідно до Договору, за яким сплата орендної плати обумовлена надання орендодавцем (Позивачем) рахунків орендарю (Відповідачу), а розмір орендної плати кожного місяця корегується шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць та визначається Позивачем в наданих ним рахунках.

Позиція Позивача, викладена у відзиві на касаційну скаргу

9. Документообіг первинних бухгалтерських документів (у тому числі і рахунків) між сторонами здійснювався за допомогою спеціальної бухгалтерської програми "MEDOK", а матеріали справи містять докази направлення рахунків Відповідачу.

10. У разі істотного порушення умов договору у наймодавця є право звернутися до суду із вимогами про розірвання договору.

Позиція Верховного Суду

Щодо порядку здійснення розрахунків за договором оренди

11. Частинами 1, 2 статті 632 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно з частинами 3, 5 статті 762 ЦК України договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За укладеним сторонами Договором розмір орендної плати кожного місяця визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць та визначається Позивачем в наданих ним рахунках.

Наведені умови відповідають нормам законодавства, а саме зазначеним нормам частини 2 статті 632 та частин 3, 5 статті 762 ЦК України.

При цьому Суд виходить з того, що відомості щодо розміру індексу інфляції за відповідний період, який розраховується Державною службою статистики України щомісячно, є загальновідомою інформацією, що публікується до 10 числа місяця, зокрема в офіційному друкованому виданні Кабінету Міністрів України "Урядовий кур'єр".

Отже Відповідач не був позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок та визначити суму орендної плати за відповідний календарний період (місяць), виходячи з погодженої сторонами суми орендної плати в пункті 3.1 на індекс інфляцій за поточний місяць.

Як встановили суди в оскаржуваних рішеннях, порядок здійснення розрахунків між сторонами з орендної плати встановлений в пункті 3.2 договору оренди та передбачає здійснення щомісячної сплати орендарем (Відповідачем) орендної плати в розмірі 100 % щомісячної плати не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним. Вказана умова відповідає нормі частині 1 статті 530 ЦК України, згідно з якою якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи з викладеного скаржником неправомірно застосована до спірних правовідносин норма абзацу 2 частини1 статті 530 ЦК України, згідно з якою зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події, оскільки сторони договору оренди погодили безумовну дату сплати щомісячної орендної плати - не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним.

Таким чином Відповідач з порушенням наведених норм законодавства та без врахування встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, помилково тлумачить умови Договору щодо здійснення розрахунків між сторонами, оскільки обов'язок орендаря здійснити сплату орендної плати відповідно до пунктів 3.1, 3.2 є частиною умов щодо порядку розрахунків за Договором, і виконання цього обов'язку не залежить від направлення орендодавцем (Позивачем) рахунків, що також передбачено в пункті 3.1 договору. Отже спростовуються доводи скаржника (пункт 8) щодо зміни строків проведення розрахунків між сторонами в частині сплати орендної плати.

У зв'язку із цим та виходячи з приписів частини 2 статті 651 (підстави для зміни або розірвання договору), частини 2 статті 782 (право наймодавця відмовитись від договору найму) Суд погоджується із висновками судів про наявність підстав для стягнення з Відповідача заявленої Позивачем до стягнення суми заборгованості з орендної плати за період більше трьох місяців та розірвання за вказаних підстав Договору.

12. Таким чином доводи скаржника щодо неправомірності задоволення позовних вимог про стягнення суми заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди між сторонами не знайшли свого правого та матеріального підтвердження, оскільки не ґрунтуються на нормі закону та не відповідають обставинам справи.

13. Висновки судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях про задоволення позовних вимог зроблені відповідно до норм законодавства, зокрема статей 526, 530, 632, 651, 762, 782 Цивільного кодексу України, а також відповідно до встановлених на підставі доказів у справі обставин справи.

14. У зв'язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини 1 статті 308 та статті 309 ГПК України оскаржувані постанова апеляційного суду та рішення місцевого суду підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані.

15. У зв'язку із відмовою у задоволенні касаційної скарги судові витрати за подання касаційної скарги покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 129, 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промкомплект" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 у справі № 911/3176/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак