ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"07" травня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/831/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Миронівський хлібопродукт про забезпечення позову за вх.№2-2281/18 від 04.05.2018р. у справі №916/831/18

за позовом Публічного акціонерного товариства Миронівський хлібопродукт (08800, Київська область, Миронівський район, с. Миронівка, вул. Елеваторна,1, поштова адреса: 03143, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 158);

до відповідача ОСОБА_1 фірми Юна Сервіс у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (65076, м. Одеса, вул. Щорса,2);

про стягнення 628917,37грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Миронівський хлібопродукт звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 фірми Юна Сервіс у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю заборгованості у сумі 628917,37грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором поставки з відстрочкою платежу №49/15 від 01.06.2015р.

Разом із позовною заявою Публічне акціонерне товариство Миронівський хлібопродукт звернулося до суду з заявою про забезпечення позову за вх.суду№2-2281/18 від 04.05.2018р. в якій просить накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_1 фірми Юна Сервіс, які знаходяться на розрахункових рахунках у сумі 628917,37грн.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять обєкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.138 ГПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Подана до суду заява про забезпечення позову від 04.05.2018р. за вх.№2-2281/18 не містить обґрунтування щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Наявність судових справ на які посилається позивач в яких відповідачем є ОСОБА_1 фірма Юна Сервіс не є обґрунтованими підставами для накладення арешту на кошти ОСОБА_1 фірми Юна Сервіс у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Миронівський хлібопродукт про забезпечення позову за вх.№2-2281/18 від 04.05.2018р. у справі №916/831/18.

Керуючись ст.ст.73, 74, 79, 86, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Миронівський хлібопродукт про забезпечення позову за вх.№2-2281/18 від 04.05.2018р. у справі №916/831/18 відмовити.

Ухвала набрала законної сили 07.05.2018р.

Відповідно до ч.8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Суддя Л.В. Степанова