донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

23.04.2018 року справа №908/426/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді: при секретарі судового засідання: За участю представників сторін: від позивача (апелянта) від відповідача Мартюхіна Н.О. Дучал Н.М.,Сгара Е.В. Єлфімовій Ю.О. не з'явились; не з'явились;
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м.Київ
на ухвалу Господарського суду Запорізької області
від22.02.2018 року
у справі№ 908/426/15-г (суддя Носівець В.В.)
за позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ Фізичної особи-підприємця Василішина Володимира Васильовича, м. Запоріжжя
про за заявою про стягнення 33503,82 грн. Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ видачу дубліката наказу у справі №908/426/15-г

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.02.2018 року у справі №908/426/15-г у задоволенні заяви (вих.б/н від 12.02.2018р.) Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі за текстом - ПАТ КБ "Приватбанк", Банк) про видачу дублікату наказу, виданого на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 12.05.2015 року у справі №908/426/15-г, яке набрало законної сили 12.05.2015 року, - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою прийнятою господарським судом першої інстанції, до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось ПАТ КБ "Приватбанк", яке просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 22.02.2018 року у справі №908/426/15-г та прийняти нове судове рішення, яким заяву (вих.б/н від 12.02.2018р.) ПАТ КБ "Приватбанк" про видачу дублікату наказу, виданого на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 12.05.2015 року у справі №908/426/15-г задовольнити.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, заявник посилається на порушення судом першої інстанцій при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального (ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження") та процесуального права (щодо оцінки доказів). Зазначає, що судом першої інстанції не встановлено факту отримання ПАТ КБ "Приватбанк" постанови державного виконавця від 16.01.2016 року про повернення наказу №908/426/15-г, про втрату якого стягувач дізнався лише 01.11.2017 року на підставі листа Слов'янського міськрайонного ВДВС ГТУЮ №3806, тому висновок про звернення Банку із заявою про видачу дублікату наказу поза межами строку для пред'явлення вказаного виконавчого документу та у зв'язку із відсутністю заяви про його поновлення, на думку апелянта, є необґрунтований та передчасний, оскільки в розумінні ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" цей строк поновився з 01.11.2017 року, почав свій перебіг та станом на лютий 2018 року, коли ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду із даною заявою, - не сплив.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2018 року для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів, яку визначено у наступному складі: Будко Н.В. - головуючий (суддя-доповідач), судді Склярук О.І., Геза Т.Д.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 21.03.2018 року відкрито апеляційне провадження за скаргою ПАТ КБ "Приватбанк" у справі №908/426/15-г; встановлено сторонам строк для подання до відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 263 ГПК України до 04.04.2018 року.

На підставі розпорядження керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №298/2018 від 30.03.2018 року, через прийняття 29.03.2018 року Вищою радою правосуддя рішення про звільнення з посади судді у зв'язку з неспроможністю виконувати повноваження за станом здоров'я головуючого (судді-доповідача) Будко Н.В., призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/426/15-г.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2018 року змінено склад колегії суддів, шляхом формування нової колегії у складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), судді Дучал Н.М., Сгара Е.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 04.04.2018 року призначено розгляд апеляційної скарги ПАТ КБ "Приватбанк" в судовому засіданні на 23.04.2018 року.

До початку розгляду апеляційної скарги по суті відповідач - ФОП Василішин В.В. не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу та не надав його до суду.

Уповноважені представники позивача (апелянта) та відповідача у судове засідання апеляційної інстанції, яке призначене на 23.04.2018 року не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористались.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності вказаних сторін у справі, у звязку з чим переходить до її розгляду по суті.

Межі перегляду справи в апеляційній інстанції, згідно ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, полягають в тому, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Місцевим господарським судом встановлено, не оспорюється сторонами та підтверджується матеріалами справи, дослідженими судом апеляційної інстанції, наступне:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 29.04.2015 року у справі №908/426/15-г позов ПАТ КБ "Приватбанк" до ФОП Василішина В.В. про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково; стягнуто з ФОП Василішина В.В. на користь ПАТ КБ "Приватбанк" основний борг в сумі 23000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 6430,67 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 1242,00 грн., пеню в сумі 105,56 грн. та судовий збір в сумі 1678,28 грн.

На виконання вищевказаного рішення Господарського суду Запорізької області, 12.05.2015 року видано відповідний наказ.

19.02.2018 року до Господарського суду Запорізької області від ПАТ КБ "Приватбанк" надійшла заява (вих.б/н від 12.02.2018р.), в якій Банк просив видати дублікат наказу по справі №908/426/15-г про стягнення заборгованості за кредитним договором, витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.02.2018 року у справі №908/426/15-г, як вже зазначалось, у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

Дана ухвала місцевого суду мотивована тим, що заява про видачу дубліката наказу подана ПАТ КБ "Приватбанк" поза межами строку для пред'явлення вказаного виконавчого документу до виконання, в той час як клопотання про поновлення строку для його пред'явлення до виконання стягувачем не подавалось.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду погоджується із даним висновком місцевого суду, з наступних підстав.

Особливості правового регулювання відновлення втраченого виконавчого документу та вимоги до заяви про видачу дублікату наказу закріплено в до п. 19.4 Перехідних положень ГПК (в редакції закону №2147-VIII від 03.10.2017р.).

Відповідно до п. 19.4 Перехідних положень ГПК, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Виходячи із вимог ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент видачі судом наказу від 12.05.2015 року), інші виконавчі документи, крім посвідчень комісій по трудових спорах, постанов судів у справах про адміністративні правопорушення та постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

При цьому, наведена норма не ставить саму по собі видачу дубліката втраченого наказу в залежність як від причин його втрати, так і від того, ким втрачений наказ, тобто визначальними обставинами є сам факт втрати виданого судом наказу.

Заява повинна бути подана до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання.

За приписами вищевказаних норм, стягувач має право звернутися до господарського суду із заявою про видачу дубліката наказу в межах строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання, який відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент видачі судом наказу від 12.05.2015 року) становить один рік.

Таким чином, для видачі наказу є необхідним дотримання двох обов'язкових умов: подати заяву в межах строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання та сплатити судовий збір у порядку та розмірі, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", строки, зазначені у ч. 1 цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії наказу №908/426/15-г, виданого на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 12.05.2015 року, він дійсний для пред'явлення для виконання до 12.05.2016 року.

У своїй заяві (вих. б/н від 12.02.2018р.) стягувач - ПАТ КБ "Приватбанк" зазначає, що 05.08.2015 року судовий наказ №908/426/15-г з ПАТ КБ "Приватбанк" було направлено до Відділу ДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції, де 05.08.2015 року було відкрито виконавче провадження №48334084, а в подальшому, - 16.01.2016 року, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Також, стягував зазначає, що станом на 12.02.2018 року судовий наказ на адресу ПАТ КБ "Приватбанк" не надходив, а тому просить видати вищевказаний дублікат наказу.

На підтвердження вищевказаних доводів Банк надає лист (вих.№38065 від 01.11.2017р.) Слов'янського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, за змістом якого заступник начальника Відділу повідомив ПАТ КБ "Приватбанк" про те, що на примусовому виконанні у Слов'янському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Донецькій області знаходилось виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Запорізької області №908/426/15-г, виданого 12.05.2015 року, про: стягнення з ФОП Василішина В.В, на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу на загальну суму 32456,51 грн., але на теперішній час в ході листування виконавчий документ було втрачено.

Тобто, у вказаному листі посадова особа ДВС лише повідомила Банк про те, що судовий наказ №908/426/15-г колись перебував на примусовому виконанні в Слов'янському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, але в ньому, для належного встановлення переривання строку для пред'явлення наказу до виконання, відсутнє жодне посилання на період часу: коли саме виконавчий документ був пред'явлений до виконання, коли він перебував на примусовому виконання, та коли був повернутий стягувачу без виконання.

Проте, судова колегія вважає, що за відсутності доказів на підтвердження таких обставин (моменту пред'явлення виконавчого документу та його повернення органом ДВС без виконання), неможливо достеменно встановити виконання стягувачем вимог п. 19.4 Перехідних положень ГПК України, а саме звернення із заявою про видачу дублікату наказу саме в межах річного строку для пред'явлення його до виконання із урахуванням можливого переривання цього строку, про що наголошує апелянт.

Інших доказів перебування (із підтвердженням періоду) означеного наказу на примусовому виконанні в органах ДВС, про обставини пред'явлення до виконання та повернення виконавчого документу стягувачу Банком до матеріалів справи не надано та під час апеляційного провадження висновки суду першої інстанції з цього приводу не спростовано.

Однак, саме лише посилання ПАТ КБ "Приватбанк" у своїй заяві на те, що Банком не отримано постанову державного виконавця від 16.01.2016 року про повернення наказу №908/426/15-г, без документального підтвердження таких обставин, не може бути для господарського суду підставою вважати не пропущеним строк, встановлений для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Крім того, ПАТ КБ "Приватбанк" у даному випадку не підтверджено навіть саме існування постанови ДВС від 16.01.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання.

Частиною 4 ст. 74 ГПК України (в редакції, яка набула чинності з 15.12.2017р.) чітко встановлено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів. В той же час, ч. 1 наведеної статті передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Незважаючи на документально непідтверджене посилання Банку про повернення виконавчого документу без виконання на підставі постанови ДВС від 16.01.2016 року, колегія суддів вважає, що стягувач, який подав до відповідного органу державної виконавчої служби заяву про відкриття виконавчого провадження мав як заінтересована особа у виконанні судового рішення ухваленого на її користь цікавитись виконавчим провадженням та отримувати від державного виконавця інформацію про проведення виконавчих дій у відкритому за її заявою виконавчому провадженні.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, із часу видачі наказу, повернення його без виконання - 16.01.2016 року (лише за твердженням стягувача), до звернення із заявою про видачу дублікату цього наказу минуло більше одного року, а стягувач лише у листопаді 2017 року звернувся з відповідним запитом про хід виконавчого провадження.

Водночас, з відповіді Слов'янського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області (вих.№38065 від 01.11.2017р.) взагалі не вбачається коли саме було відкрито виконавче провадження та коли ДВС було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, що не дає суду дійти беззаперечного висновку про звернення ПАТ КБ "Приватбанк" із заявою про видачу його дублікату в межах однорічного строку, встановленого для пред'явлення його до виконання.

Отже, оскільки стягувачем не було підтверджено жодними належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст.76, 77 ГПК України факту переривання строків пред'явлення наказу до виконання, висновок суду першої інстанції про те, що заява про видачу дубліката наказу подана ПАТ КБ "Приватбанк" поза межами строку для пред'явлення вказаного виконавчого документу до виконання, за висновком колегії суддів, є правомірним.

При цьому, під час розгляду даної справи колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає порушення прав та інтересів ПАТ КБ "Приватбанк", які Банк вбачає у відмові суду першої інстанції у видачі дубліката наказу, оскільки п. 19.4 Перехідних положень ГПК України не обмежено право заявника на повторне звернення з даною заявою, відтак останній не позбавлений права повторно звернутись до суду з даною заявою про видачу дубліката наказу у справі № 908/426/15-г, за умови подання ним обґрунтованого клопотання про поновлення строку для пред'явлення вказаного виконавчого документа до виконання із належним документальним підтвердженням викладених в ньому обставин. Таке процесуальне право та можливість видачі дублікату наказу не є втраченим за умови підтвердження обставин переривання відповідних строків пред'явлення виконавчого докумену до виконання.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що ухвала суду першої інстанції винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваній судовій ухвалі висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга ПАТ КБ "Приватбанк" не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Запорізької області від 22.02.2018 року у справі №908/426/15-г підлягає залишенню без змін.

У зв'язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України судововий збір за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 269, 270, 271, ст. 275, 281 - 284 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 22.02.2018 року у справі №908/426/15-г - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 22.02.2018 року у справі №908/426/15-г - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Судді Н.М. Дучал

Е.В. Сгара

(У судовому засіданні 23.04.2018 року було оголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 02.05.2018 року).