ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2018 року Справа № 923/230/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Горголь О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до: Публічного акціонерного товариства "Херсонгаз", м.Херсон

про стягнення заборгованості в сумі 32 531,39 грн. за договором купівлі-продажу природного газу

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю № 14-65 від 14.04.2017;

від відповідача: не прибув,

Сутність спору: Позивач (Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, , далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернувся з позовом, в якому просить господарський суд стягнути з відповідача (Публічне акціонерне товариство "Херсонгаз", м. Херсон, ; далі - ПАТ "Херсонгаз") 32 531 грн. 39 коп., у тому числі: 29 198 грн. 95 коп. пені та 3 332 грн. 44 коп. річних за прострочення боржником та несвоєчасне виконання зобов'язання по оплаті переданого на підставі укладеного між сторонами договору постачання № 17-094-ВТВ від 26.05.2017 року природного газу.

Провадження у справі відкрито згідно ухвали господарського суду від 30.03.2018 року.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

З урахуванням положень ч. 5 ст. 252 ГПК України та п. 4 ухвали Господарського суду від 30.03.2018 року, суд не визнавав обов'язковою явку в судове засідання представників сторін, а визначив її за бажанням учасників процесу.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання не з'являвся. Ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження отримав03.04.2018, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.46).

На підставі ст. 240 ГПК України в судовому засіданні, яке відбулось 02.05.2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши подані сторонами докази та надавши їм правову оцінку суд

в с т а н о в и в:

26 травня 2017 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) був укладений договір постачання природного газу № 17-094-ВТВ від 26.05.2017 року відповідно до якого постачальник зобов'язався передати у власність споживачу у 2017 році природний газ, а споживач - здійснювати його оплату у порядку і строки, встановлені умовами цього договору. (а.с. 13-18).

Відповідно до п. 2.1. договору постачальник передає споживачу з 01 травня 2017 року по 31 травня 2017 року (включно) газ обсягом 1 500,000 тис.куб.м.

На виконання умов договору, позивач передав у власність відповідачу природний газ на загальну суму 30 849 912 грн. 51 коп., що підтверджується складеним між сторонами двостороннім актами приймання-передачі природного газу від 31.05.2017- 31.10.2017рр. (а.с. 28-33).

Зазначені акти підписані уповноваженими представниками постачальника і споживача, скріплено печатками юридичних осіб - учасниць договору, що свідчить про виконання позивачем договірних зобов'язань щодо поставки природного газу.

Відповідач сплатив основний борг за спожитий природний газ, що підтверджується довідками про операції та сальдо (а.с. 34-37) та не заперечується позивачем.

На підставі ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов'язання, яке в силу ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Водночас, згідно вимог ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 3.1. договору постачальник передає споживачу у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") у пунктах приймання передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та в пунктах приймання передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему.

Право власності на газ переходить від постачальника до споживача в пунктах приймання передачі. Після переходу права власності на газ споживач несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ.

Сторони у п.3.3 договору погодили, що не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, споживач зобовязується надати постачальнику підписані та скріплені печаткою споживача два примірника акта приймання передачі газу, у якому зазначаються обсяги використаного за цим договором газу, його фактична ціна та вартість. Постачальник не пізніше 13-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязується повернути споживачу один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою. У разі непідписання постачальником акту приймання-передачі газу, постачальник письмово повідомляє споживача про причини непідписання акта.

У пункті 6.1 договору відповідач зобов'язався здійснити оплату планових обсягів природного газу у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснити до 20-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідальність у вигляді сплати річних наступає у випадку прострочення оплати переданого товару.

Позивач вимагає застосування до відповідача відповідальності згідно зі ст.625 ЦК України за несвоєчасну оплату поставленого газу

До позовної заяви позивачем додано розрахунок штрафних санкцій, трьох процентів річних, нарахованих за порушення відповідачем строку оплати вартості природного газу, встановленого п.6.1. договору (а.с.25-27).

З огляду на порушення відповідачем строку оплати товару, встановленого п.6.1. договору, підлягає задоволенню вимога Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Херсонгаз" 3 332 грн. 44 коп. в якості 3% річних.

Стосовно вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення пені, суд зазначає наступне

У відповідності до п.6.1 договору постачання позивачем відповідачу природного газу є підставою виникнення у ПАТ "Херсонгаз" зобов'язання оплатити фактично отриманий газ за умовами договору.

Невиконання зобовязання або виконання зобовязання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна сплата відповідачем природного газу) згідно ст. 610 ЦК України є порушенням зобов'язання з боку ПАТ "Херсонгаз".

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Херсонгаз" свої зобовязання за договором щодо оплати за одержаний газ виконало у повному обсязі та оплатило ПАТ "НАК "Нафтогаз України" вартість поставленого у спірному періоді природного газу за актами приймання-передачі, проте з порушенням строків щомісячних оплат.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ч.1 ст.548, ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У випадку невиконання споживачем умов пунктів 6.1. та 6.6 даного договору він зобов'язується сплатити постачальнику крім суми заборгованості пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 8.2 договору).

Згідно із ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст.229, ч.1 ст.230 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст. 231 та ч. 2 ст.343 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором; платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано факт прострочення виконання відповідачем грошового зобовязання, суд вбачає наявність правових підстав для стягнення з ПАТ "Херсонгаз" суми пені.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки суми пені, суд встановив, що останній є арифметично вірним, відповідає нормам чинного законодавства, а тому визнав вимоги про стягнення з відповідача 29 198 грн. 95 коп. пені законними та обґрунтованими.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 1 762 грн. 00 коп. судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд -

у х в а л и в:

1.Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Херсонгаз" (73036, м.Херсон, вул. Поповича, 3, , р/рахунки не відомі) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, , р/рахунки не відомі) 29 198 грн. 95 коп. пені, 3 332 грн. 44 коп. 3% річних та 1 762 грн. 00 коп. витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: ks.arbitr.gov.ua/sud5024.

Повне рішення складено 04.05.2018.

Суддя В.В.Литвинова