ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2018 р.Справа № 922/497/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання Деньковичі А.Й.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові продукти", м.Київ
до Приватної виробничо-комерційної фірми "Ленс", м. Харків
про стягнення коштів в сумі 153266,17 грн
за участю представників сторін:

позивача - Шкробтака І.В., довіреність № б/н від 01.12.2017;

відповідача - Гарашової Л.І. (директор), паспорт МК521087,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові продукти" (позивач) звернулось до господарського суду з позовом до Приватної виробничо-комерційна фірми "Ленс" (відповідач) про стягнення з останньої грошових коштів, підстава набуття яких відпала, в сумі 153266,17 грн. Судові витрати по справі в сумі 2298,99 грн. позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором підряду № 1508-2017 від 01.09.2017 року та подальшим розірванням вказаного договору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.03.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження на 20.03.2018 року на 10:30 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.03.2018 року, за клопотанням відповідача, підготовче засідання відкладено на 02.04.2018 року на 11:30 год.

30.03.2018 року відповідач надав відзив (вх.№ 8494), в якому зазначив, що порушення строків виконання робіт відбулося виключно з вини позивача, так як ним були надані невірні розміри металопластикових вікон. Крім того, відповідач зауважує, що отримав повідомлення про розірвання договору лише 07.03.2018 року, отже, станом на момент звернення позивача до суду та відкриття провадження по справі, договір підряду № 1508-2017 від 01.09.2017 року розірвано не було. На думку відповідача, вказані обставини також підтверджуються фактом не повернення позивачем примірника акту виконаних робіт №1810/1, який знаходиться у позивача до теперішнього часу.

23.04.2018 року позивач надав відповідь на відзив (вх.№ 10363), в якому зазначив, що 23.01.2018 року представниками позивача та відповідача було складено Акт №1 фіксації виявлених недоліків при прийманні-передачі закінчених робіт, в якому було зафіксовано пошкодження корозією металу металоконструкцій, що були змонтовані виконавцем, це свідчило про порушення технології виготовлення металоконструкцій. При цьому, посилання відповідача на не передбачення в акті №1810/01 такого виду робіт як фарбування металоконструкцій не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. Актом 1810/01 передбачено монтаж труби профільної та монтаж труби в залізобетонні конструкції. Оскільки такі роботи виконуються відповідачем з матеріалів, придбаних відповідачем, тому саме відповідач несе відповідальність за якість таких металоконструкцій та їх належний стан після монтажу. Позивач також вважає, що твердження відповідача про те, що спірний договір не є розірваним є необґрунтованими, оскільки позивач не несе відповідальності за роботу поштових служб, строки доставки ними поштової кореспонденції та за своєчасність отримання відповідачем належної йому поштової кореспонденції.

24.04.2018 року відповідач надав письмові пояснення (вх.№ 10592), в яких вказав, що на об'єкті залишились закуплені і поставлені відповідачем матеріали - труба 80x60x6 в кількості 9 штук по 6 метрів. Вартість залишків матеріалу переданих за мовнику складає 18226,80 грн. Таким чином, відповідач вважає, що вартість суми авансу, яка підлягає для повер нення невикористаних коштів, складає 135039,37 грн. (617385,48 грн. + 78303,72 грн. + 48360,00 грн. - 18226,80 грн.).

02.05.2018 року позивач надав письмові пояснення (вх.№ 11425), в яких зазначив, що залишок труби останньому не потрібен, після усунення відповідачем недоліків робіт та остаточного прийняття результатів робіт від відповідача буде повернутий відповідачу.

03.05.2018 року відповідач надав письмові пояснення (вх.№ 11662), в якій зазначив, що вартість суми авансу, яка підлягає для повернення невикористаних коштів, складає 135039,37 грн.

У підготовчому засіданні оголошувались перерви з 02.04.2018 року до 26.04.2018 року та з 26.04.2018 року до 04.05.2018 року.

В судове засідання 04.05.2018 року прибув представник позивача, який наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання 04.05.2018 року прибув представник відповідача, який підтримав свій відзив та письмові пояснення, вважає, що вартість суми авансу, яка підлягає для повернення невикористаних коштів, складає 135039,37 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

01 вересня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нові продукти" (Замовник, позивач) та Приватною виробничо - комерційною фірмою "Ленс" (Виконавець, відповідач) укладено договір підряду №1508-2017 (далі - Договір; а.с. 10-12), відповідно до умов якого (п.1.1.), відповідач зобов'язався за завданням позивача на свій ризик, відповідно до умов Договору, виконати роботи, визначені сторонами у Специфікації №1 до Договору (далі - роботи) та здати їх позивачу, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити виконані роботи, відповідно до умов Договору. Роботи будуть виконуватися за адресою: Черкаська область, м.Жашків, вул. Перемоги, 10.

В п. 2.1. Договору сторони домовились, що Виконавець зобов'язаний виконати роботи у строк 40 робочих днів з дня перерахування йому попередньої оплати.

Згідно з п. 3.1. Договору, загальна вартість робіт (договірна ціна) за Договором становить 989403,34 грн.

Пунктом 3.2. Договору та Специфікацією № 1 (а.с. 13-14) встановлено, що Замовник сплачує Виконавцю попередню оплату в сумі 617385,48 грн.

За світлопрозорі конструкції попередня оплата складає 80% у сумі 327156,48 грн., а за металоконструкції - 50% у сумі 290229,00 грн. та сплачується протягом 10 робочих днів з моменту підписання Договору. Наступний розрахунок проводиться протягом 5-ти робочих днів з моменту підписання акту виконаних робіт по металоконструкціях, платіж повністю покриває гість матеріалу та монтажних робіт, розмір платежу додатково визначається Специфікацією та Актом виконаних робіт. Остаточний розрахунок проводиться протягом 5-ти робочих днів з моменту підписання акту виконаних робіт з монтажу металопластикових вікон. Оплата здійснюється шляхом перерахування звідних грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, вказаний у розділі 8 цього Договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору, передача закінчених робіт Виконавцем і приймання їх Замовником оформлюється актами приймання-передачі виконаних робіт.

06.09.2017 року, 03.10.2017 року та 20.10.2017 року, керуючись п.3.2. Договору, позивач сплатив відповідачу попередню оплату на загальну суму 744049,20 грн., що підтверджуються платіжними дорученнями № D420863 на суму 617385,48 грн., №D441102 на суму 78303,72 грн. та № D461315 на суму 48360,00 грн. (а.с. 15-17).

З огляду на здійснену Замовником в повній мірі попередню оплату коштів (зарахування коштів було здійснено 08.09.2017 року (а.с. 84)), роботи повинні були розпочаті Виконавцем 11.09.2017 року і закінчені 06.11.2017 року.

Сторони домовились (п. 7.2. Договору), що внесення змін у Договір чи його розірвання допускається за згодою сторін (крім передбаченого п. 7.1. Договору права Замовника на односторонню відмову від Договору) на підставах та за умов, визначених Договором або законом, шляхом підписання відповідних додаткових угод.

Всі зміни і доповнення до цього Договору мають юридичну силу лише в тому випадку, якщо вони вчинені у письмовій формі та підписані уповноваженими представниками обох Сторін (п. 7.6. Договору).

Судом встановлено, що сторони не укладали додаткової угоди щодо зміни строків виконання робіт.

01.12.2018 року позивач направив на адресу відповідача претензію (а.с. 18-20), в якій вимагав виконати належним чином всі роботи передбачені Договором.

22.12.2018 року позивач направив на адресу відповідача повторну претензію (а.с. 21-23), в якій вимагав виконати належним чином всі роботи передбачені Договором. Вказана претензія була отримана відповідачем 27.12.2018 року, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 24).

23.01.2018 року сторони підписали акт № 03/12 від 23 січня 2018 року (а.с. 26), відповідно до якого Замовником прийнято частково виконані роботи з монтажу вікон на суму 137592,00 грн.

Відповідно до п. 4.2. Договору, у разі виявлення в процесі приймання-передачі закінчених робіт недоліків, допущених з вини Виконавця, сторони складають акт з переліком недоліків. Виконавець зобов'язаний усунути протягом 10 днів всі недоліки і повідомити Замовника про готовність до передачі закінчених робіт.

Згідно з п. 4.3. Договору, Виконавець гарантує належну якість виконаних робіт за Договором протягом семи років. У випадку виявлення протягом гарантійного строку недоліків в якості виконаних робіт, допущених з вини Виконавця, останній за свій рахунок зобов'язаний усунути такі недоліки (дефекти).

23.01.2018 року позивач вручив представнику відповідача акт від 23 січня 2018 року № 1 фіксації виявлених недоліків при прийманні-передачі закінчених робіт з монтажу металоконструкцій згідно Договору (а.с. 25) з переліком виявлених сторонами недоліків по акту здачі-прийняття послуг № 1810/1 від 23 січня 2018 року на суму 453191,03 грн.

В п. 7.1. Договору закріплено, що Замовник має право у будь-який час до закінчення робіт в односторонньому порядку (шляхом направлення письмового повідомлення) відмовитися від Договору, виплативши Виконавцю плату за виконану частину роботи.

13.02.2018 року позивач, керуючись п. 7.1. Договору, направив на адресу відповідача повідомлення про розірвання Договору (а.с. 27-28), в якому позивач повідомив про розірвання Договору починаючи з 20.02.2018 року.

20.02.2018 року з метою досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача вимогу про повернення безпідставно набутих коштів в сумі 153266,17 грн. (а.с. 30-32).

Проте, відповідач ніяким чином на вказану вимогу не відреагував, грошові кошти в сумі 153266,17 грн. не повернув.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч. 2 ст. 317 Господарського кодексу України, загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду.

Частиною 1 ст. 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 2 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Як вже було зазначено, 13.02.2018 року позивач, керуючись ч. 2 ст. 849 ЦК України та п. 7.1. Договору, направив на адресу відповідача повідомлення про розірвання Договору (а.с. 27-28), в якому позивач повідомив про розірвання Договору починаючи з 20.02.2018 року. Відправлення вказаного повідомлення на адресу відповідача підтверджується поштовим чеком та описом вкладення до цінного листа (а.с. 29).

За приписом ч. 3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

При цьому, твердження відповідача про те, що Договір, станом на час подання позову, не було розірвано судом відхиляються оскільки ані закон, ані Договір не пов'язує розірвання договору (у разі односторонньої відмови) з моментом отримання іншою стороною відповідного повідомлення. Суд наголошує, що одностороння відмова від договору, відповідно до змісту ч. 3 ст. 651 ЦК, безпосередньо тягне правові наслідки у вигляді розірвання договору та не потребує згоди іншої сторони.

Крім того, твердження відповідача про те, що порушення строків виконання робіт сталося з вини позивача судом не приймаються, оскільки як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2018 року представниками позивача та відповідача було складено Акт №1 фіксації виявлених недоліків при прийманні-передачі закінчених робіт згідно Договору №1508-2017 від 01.09.2017 року (а.с. 25), в якому було зафіксовано пошкодження корозією металу металоконструкцій, що були змонтовані Виконавцем, що свідчило про порушення технології виготовлення металоконструкцій. У вищезазначеному акті також зазначено, що з огляду на наявність ряду суттєвих недоліків у виконаних Замовником роботах, представники сторін вважають за неможливе підписання акту здачі-прийняття послуг №1810/01.

Тобто, представниками відповідача та позивача було зафіксовано неналежне виконання відповідачем робіт та визначено способи їх усунення.

Суд наголошує, що оскільки роботи виконуються відповідачем з матеріалів, придбаних відповідачем, тому саме відповідач несе відповідальність за якість таких металоконструкцій та їх належний стан після монтажу. Однак, наявність на змонтованих відповідачем металоконструкціях корозій металу свідчить про неналежну якість таких металоконструкцій та порушення технології їх монтажу.

Щодо твердження відповідача про невідповідність розмірів віконних прорізів заявленим в кресленнях, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1.1. Договору, відповідач зобов'язався за завданням позивача на свій ризик виконати роботи, визначені сторонами у Специфікації №1 до Договору, та здати їх позивачу.

Отже, відповідач, укладаючи Договір, усвідомлював існування ризиків, зокрема, щодо невідповідності розмірів віконних прорізів заявленим в кресленнях та все ж таки погодився взяти на себе відповідальність за виконання робіт передбачених Договором.

Крім того, специфікація елементів заповнення прорізів (а.с. 63-74), яка містить креслення та була надана суду відповідачем, не є частиною Договору, оскільки ані Договір, ані Специфікація № 1 до нього не містять посилання на вказану специфікацію.

За таких обставин, твердження відповідача про те, що порушення строків виконання робіт сталося з вини позивача є позбавленими фактичного та правового обґрунтування, такими, що не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв'язку з ненаданням доказів в підтвердження обставин, викладених у відзиві, що порушує умови ч. 1 ст. 74 ГПК України, згідно якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень та подати відповідні докази.

Таким чином, суд приходить до висновку про розірвання Договору з 20.02.2018 року.

Як вже було зазначено, на виконання умов Договору, позивачем була перерахована попередня оплата в сумі 744049,20 грн.

В той же час, відповідачем було виконано, а позивачем підтверджено часткове виконання робіт на загальну суму 590783,03 грн., а саме:

- 137592,00 грн. - частково виконані роботи з монтажу вікон, відповідно до акту здачі-прийняття послуг №03/12 від 23.01.2018 року, які прийнятті позивачем;

- 453191,03 грн. - частково виконані роботи з монтажу вікон, відповідно до акту здачі-прийняття робіт №1810/01, роботи остаточно не прийнятті позивачем до моменту усунення відповідачем їх недоліків згідно акту від 23.01.2018 року №1 фіксації виявлених недоліків при прийманні-передачі закінчених робіт згідно Договору №1508-2017 від 01.09.2017 року.

Отже, різниця між сумою фактично сплачених коштів та сумою фактично виконаних та прийнятих позивачем робіт складає 153266,17 грн.

Суд зазначає, що в разі набуття однією із сторін майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання, таке набуття стає безпідставним, якщо відповідна правова підстава (у даному випадку договір) скасована, визнана недійсною, змінена або припинена.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 03.06.2015 р. №6-100цс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи розірвання Договору, беручи до уваги різницю між сплаченою позивачем попередньою платою та вартістю виконаних відповідачем робіт, суд приходить до висновку, що відповідач після отримання вимоги був зобов'язаний повернути позивачу грошові кошти в сумі 153266,17 грн., у зв'язку з тим, що відпали правові підстави їх набуття.

Щодо тверджень відповідача про те, що поверненню підлягають грошові кошти в сумі 135039,37 грн., суд зазначає наступне.

Відповідач обґрунтовує вказану суму тим, що вартість залишків матеріалу (труба 80x60x6 в кількості 9 штук по 6 метрів) переданих Замовнику складає 18226,80 грн.

Суд зазначає, що шляхом підписання Специфікації №1 від 01.09.2017 року до Договору підряду №1508-017 від 01.09.2017 року відповідач і позивач погодили придбання труби профільної 100x100x5 загальною кількістю 850,00 погонних метрів.

В подальшому, під час виконання монтажних робіт сторони дійшли згоди про необхідність придбання труби профільної з іншими технічними характеристиками. Вказані зміни позивачем та відповідачем шляхом підписання відповідної додаткової угоди чи додатку до Договору не фіксувалися.

Після здійснення підрядних робіт, залишок труби профільної склав 9 штук по 6 погонних метрів, що зафіксовано актом від 13.12.2017 року (а.с. 81).

Позивач зазначає, що залишок труби йому не потрібен, та після усунення відповідачем недоліків робіт та остаточного прийняття результатів робіт від відповідача буде повернутий останньому.

Суд наголошує, що сторони не укладали додаткову угоду щодо придбання інших матеріалів, зокрема, труби 80x60x6, а отже, відповідач здійснив придбання вказаного матеріалу на свій ризик, а тому не може покладати вказані витрати на позивача.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору.

На підставі ст.ст. 6, 11, 525, 530, 626, ч. 3 ст. 509, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 629, ч. 3 ст. 651, ч. 1 ст. 837, ч. 2 ст. 849, ч. 1 ст. 1212 ЦК України, ст.ст. 173, 174, ч. 2 ст. 317 ГК України, керуючись статтями 73-74, 76-80, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Приватної виробничо-комерційної фірми "Ленс" (01601, м. Київ, Спортивна площа, б. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові продукти" (61178, м. Харків, Салтівське Шосе, б. 256 А, оф. 67, ) грошові кошти в сумі 153266,17 грн. та судовий збір у розмірі 2298,99 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.05.2018 р.

Суддя О.В. Смірнова