ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2018м. ДніпроСправа № 904/1215/18
За позовом Державного підприємства "Смоли", м. Кам'янське Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця Кільчанової Олени Василівни, м. Кам'янське Дніпропетровської області

про зобов'язання відшкодування коштів у розмірі 6 603,27 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: Кравець В.В., довіреність №58-01/449 від 02 квітня 2018 року, представник

Від відповідача: не з'явився

С У Т Ь С П О Р У:

Державне підприємство "Смоли" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, яким просить зобов'язати Фізичну особу-підприємця Кільчанову Олену Василівну відшкодувати невідшкодовані за період з 01.01.2013 по 01.04.2015 витрати по сплаті податку на землю, розташованої під орендованими приміщеннями на загальну суму 6 603,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-3592-ОД від 09 вересня 2009 року та договору №36-21 КУ/2008 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг від 01.06.2008 в частині відшкодування витрат на утримання орендованого майна.

Відповідач у судові засідання не з'являвся, про день, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 27.03.2018 та ухвалою про відкладення розгляду справи від 23.04.2018 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2018, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 відкрито провадження у справі №904/1215/18, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного провадження, призначено перше судове засідання на 23.04.2018. З 23.04.2018 розгляд справи відкладений на 08.05.2018.

У судовому засіданні 08.05.2018 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

9 вересня 2009 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна у Дніпропетровській області (орендодавець) та ПП Кільчановою Оленою Василівною (орендар) укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-3592-ОД, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно - кафе палацу Культури ім. М.Горького, площею 453,3 кв.м, розміщене за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Бєсєдова, 24А, що перебуває на балансі ДП "Смоли".

Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців та діє з 09.09.2009 по 08.08.2012 включно (п.10.1 договору).

Додатковою угодою від 17.05.2011 до договору внесені зміни у частині зменшення орендованої площі (площу зменшено до 393,4 кв.м.). Додатковою угодою від 31.10.2012 дію договору було пролонговано до 08.07.2015 включно.

Відповідно до листа Регіонального відділення Фонду державного майна у Дніпропетровській області від 02.07.2015 № 11-08-04267 договір від 09.09.2009 № 12/02-3592-ОД з ПП Кільчановою О.В. припинив свою дію за згодою сторін з 01.04.2015.

Пунктом 5.11 вищезазначеного договору передбачено, що орендар зобов'язується здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна і протягом 15 днів після підписання договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Так, між ДП "Смоли" (балансоутримувач) та приватним підприємцем Кільчановою Оленою Василівною (орендар) укладено договір про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг від № 36-21КУ/2008 від 01.06.2008, відповідно до п.1.1 якого балансоутримувач, на підставі договору оренди нерухомого майна №12/02-2926-ОД від 01.07.2007, забезпечує надання орендарю комунальних послуг - питне водопостачання та скид стічних вод, електропостачання, теплопостачання кабінетів кафе (загальною площею 453,3кв.м.), у будівлі БК Горького, розміщеного за адресою вул. Бєсєдова, 24 та вивіз сміття.

Обсяги фактично отриманих комунальних послуг визначається згідно розрахунку - Додаток №1, ціни - згідно тарифів (п.1.2 договору).

Згідно з п.1.1.1, 1.1.2 договору балансоутримувач зобов'язується надавати орендарю комунальні послуги за діючими розцінками і тарифами; інформувати орендаря про зміни розцінок і тарифів на комунальні послуги.

Орендар зобов'язується не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок балансоутримувача за комунальні послуги згідно виставленим рахункам. При несвоєчасному внесенні плати, сплачувати пеню із розрахунку 0,1% облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки (п.2.2.1 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору цей договір діє з 01.06.2008. У разі продовження дії договору №12-02-2926 ОД від 01.06.2007 про оренду нерухомого майна, цей договір продовжується на тих же умовах на термін дії договору оренди. Чинність цього договору припиняється внаслідок: припинення дії договору №12-02-2926 ОД від 01.06.2007 про оренду нерухомого майна, що належить до ДП "Смоли" та достроково за взаємною згодою сторін або рішення м господарського суду (п.п.5.2, 5.3 договору).

З викладеного слідує, що між сторонами існують триваючі відносини, а тому дія договору про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг № 36-21КУ/2008 від 01.06.2008 поширюється на відносини, які існують між сторонами за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-3592-ОД від 09.09.2009.

Згідно з додатком №1 до договору про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг від № 36-21КУ/2008 від 01.06.2008 вартість комунальних послуг станом на 01.06.2008 складає:

- вода питна - 3,0 грн./1 м3;

- стічні води - 3,10 грн./1 м3;

- опалення (теплова енергія) - 225,875 Гкал;

- електроенергія - 465,90 грн./тис.кВтч;

- вивіз сміття - 20,5917 грн./ 1 м3;

- послуги звалища - 3,70 грн./ 1 м3.

Позивач зазначає, що орендарем щомісячно відшкодовується вартість водопостачання та водовідведення та вартість вивезеного сміття. Однак, відповідачем на теперішній час є невідшкодованими ДП "Смоли" за період з 01.01.2013 по 01.04.2015 витрати по сплаті податку на землю, розташованої під орендованими приміщеннями на загальну суму 6 603,27 грн. (2013 рік - 3 983,71 грн., 2014 рік -1 996,23 гри., 2015 рік - 623,33 грн.), що також належить до витрат, пов'язаних з утриманням орендованого майна.

Вказане і стало причиною спору.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України та п.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Обов'язок відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю передбачено п.5.11 договору оренди та п.2.2.1 договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Позивач просить відшкодувати витрати по сплаті земельного податку.

Відповідно до ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Разом з цим, умовами договору оренди передбачено, що орендар зобов'язується здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна і протягом 15 днів після підписання договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Умовами договору про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг від № 36-21КУ/2008 від 01.06.2008 передбачено, що балансоутримувачем надаються комунальні послуги, а саме: питне водопостачання та скид стічних вод, електропостачання, теплопостачання.

Згідно з додатком №1 до договору про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг від № 36-21КУ/2008 від 01.06.2008 вартість комунальних послуг станом на 01.06.2008 складає: вода питна - 3,0 грн./1 м3; стічні води - 3,10 грн./1 м3; опалення (теплова енергія) - 225,875 Гкал; електроенергія - 465,90 грн./тис.кВтч; вивіз сміття - 20,5917 грн./ 1 м3; послуги звалища - 3,70 грн./ 1 м3.

Тобто, ані умовами договору оренди, ані договору про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг не передбачено обов'язку відповідача відшкодовувати витрати по сплаті земельного податку.

Також додаток №1 до договору про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг не містить вартості витрат, пов'язаних зі сплатою земельного податку.

З викладеного слідує, що сторонами на договірній основі не погоджувалося обов'язку відповідача сплачувати земельний податок.

Відповідно до ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначаються: фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Як вбачається з позовної заяви, позивач в обґрунтування позову не наводить жодної норми матеріального права, однак зі змісту позову та наданих у судовому засіданні представником позивача пояснень, можна дійти висновку, що фактично позивач просить стягнути з відповідача збитки, у формі невідшкодованих витрат по сплаті податку за землю.

Питання стягнення збитків у господарській діяльності врегульовано ст.ст.224,225 Господарського кодексу України.

Зокрема, ст.224 Господарського кодексу України унормовано, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 225 Господарського кодексу України визначає склад та розмір відшкодування збитків, зокрема, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Законом щодо окремих видів господарських зобов'язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язань.

При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду.

Зі змісту наведених вище положень вбачається, що для відшкодування збитків повинні бути наявні чотири елементи складу господарського правопорушення, а саме: протиправна поведінка відповідача; розмір збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і заподіяними збитками; вина заподіювача збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить відшкодувати витрати по сплаті податку за землю. Обґрунтовує позивач обов'язок відповідача відшкодувати ці витрати тим, що відповідно до договору оренди та договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, відповідач, як орендар нерухомого майна, відповідно до зазначених договорів відшкодував вартість водопостачання та водовідведення та вартість вивезеного сміття, однак невішкодованими залишилися витрати по сплаті податку за землю за період з 01.01.2013 по 01.04.2015.

Як встановлено судом вище, сторонами на договірній основі не погоджувалося обов'язку відповідача сплачувати земельний податок.

Такого обов'язку (відшкодовувати балансоутримувачу витрати по сплаті земельного податку) не виникає у орендаря і в силу прямої дії закону, а отже у відповідача відсутні, як вина, так і протиправна поведінка і причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та збитками, які заявляє позивач.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б свідчили, що позивач дійсно поніс витрати по сплаті земельного податку за спірну земельну ділянку у розмірі 6 603,27 грн.

Додані позивачем податкові декларації з плати за землю за 2013, 2014 та 2015 роки не свідчать про те, що позивачем сплачений земельний податок за спірну земельну ділянку. Інших доказів понесення цих витрат матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд не вбачає підстав для відшкодування відповідачем витрат по сплаті податку за землю, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Державного підприємства "Смоли" до Фізичної особи-підприємця Кільчанової Олени Василівни про зобов'язання відшкодування коштів у розмірі 6 603,27 грн. - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.05.2018

Суддя Н.М. Євстигнеєва