ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24 квітня 2018 р. Справа № 903/132/18

за позовом: Заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області

до відповідача: фізичної особи-підприємця Зуська Олександра Миколайовича

про зобов'язання звільнити приміщення та повернення останнього за актом приймання-передачі

Суддя Шум М.С.

секретар с/з Легерко В.Б.

Представники сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

У судовому засіданні взяв участь прокурор відділу прокуратури Волинської області Романішина Т.Л. посв. №036267 від 12.11.2015р.

Встановив: Заступник керівника Маневицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області звернувся з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Зуська Олександра Миколайовича про зобов'язання звільнити приміщення, а саме: приміщення колишньої пральні загальною площею 15,5 кв.м., розташованого за адресою - вул. Федори Денисюк, 3а, с.Раків-Ліс, Камінь-Каширського району Волинської області та повернення останнього за актом приймання-передачі. Позов обґрунтований відсутністю у відповідача достатньої правової підстави для використання комунального майна.

Ухвалою суду від 03.04.2018р. підготовче засідання відкладено на 24.04.2018р. о 15:15год.

Відповідач у заяві від 19.04.2018р. повідомив про неможливість явки у судове засідання у зв'язку із сімейними обставинами. Розгляд справи просив проводити за відсутності представника відповідача. Позовні вимоги визнав.

24.04.2018р. від Раково-Ліської сілької ради Камінь-Каширського району надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Частиною 1 статті 191 ГПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити судове рішення у підготовчому засіданні.

Заслухавши пояснення прокурора та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

встановив:

07.07.2015р. рішенням №47/15 Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області "Про оренду майна" відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вирішено - надати приміщення колишньої пральні, що знаходиться в селі Раків Ліс по вул. Федори Денисюк, 3а загальною площею 15,5м.кв. терміном на 5 років; надати дозвіл сільському голові заключити договір оренди на дане приміщення згідно з чинного законодавства (а.с. 11).

01.09.2015р.між Раково-Ліською сільською радою (орендодавець) в особі сільського голови Ніщика В.В., що діє на підставі Закону "Про місцеве самоврядування" та підприємцем Зуська О.М. (орендар), що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця укладений договір оренди нежитлового приміщення №48, відповідно до п.1.1 якого, орендодавець зобов'язався надати орендарю приміщення загальною корисною площею 15,5кв. метрів, розташоване за адресою с. Раків-Ліс, вул. Федори Денисюк, 3а, для потреб стоматології, а також забезпечити орендарю вільний доступ в зазначене приміщення (а.с. 7-8).

Відповідно до п. 1.2 орендодавець зобов'язався передати орендарю у користування за цим договором приміщення.

Орендодавець у 3-денний термін після підписання цього договору передає орендарю приміщення по акту здачі-приймання, підписують представники орендодавця і орендаря (п. 2.1 договору).

01.09.2015р. на виконання умов договору між сторонами складено акт приймання-передачі майна, а саме нежитлове приміщення загальною площею 15,5кв.м. (а.с.10).

Відповідно п. 7.4 договору термін оренди приміщення встановлюється на 5 років.

Розмір орендної плати за місяць становить 142,03 грн. (п. 4.1 договору).

Якщо площа орендованих приміщень складає більше 200 м.кв або об'єктом оренди є цілісний майновий комплекс чи відокремлений підрозділ, договір підписується після прийняття сільською радою рішення про надання дозволу на укладення договору. Якщо площа орендованих приміщень є меншою за 200 м кв., то договір підписується за наявності погодження постійної комісії сільської ради з економічних питань та комунальної власності.

У випадках, передбачених чинним законодавством України, договір підлягає нотаріальному посвідченню.

Прокурор звернувшись з позовом, посилається на те, що цей договір є неукладеним, а приміщення підлягає поверненню, зокрема, просить звільнити та повернути приміщення колишньої пральні загальною площею 15,5 кв.м., розташованого за адресою - вул. Федори Денисюк, 3а, с.Раків-Ліс, Камінь-Каширського району Волинської області за актом приймання-передачі.

Зібрані у справі докази свідчать, що орендоване приміщення фізичною особою-підприємцем Зуськом Олександром Миколайовичем станом на день прийняття рішення не було звільнено та повернуто у комунальну власність територіальної громади с. Раків-Ліс.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов'язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 793 ЦК України, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 794 ЦК України передбачено, що право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації.

У порушення вказаних вимог даний договір, укладений строком на 5 років, нотаріально не посвідчено і не здійснено його державну реєстрацію.

Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Частиною 1 ст. 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно з п.2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). У зв'язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (ст.ст.205 - 210, 640 ЦК України, ч.ч. 2-5, 7, ст. 180 ГК України тощо). Зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими) не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення. Водночас господарським судам необхідно враховувати, що визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним. При цьому позовна вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає передбаченим законом способам захисту цивільних прав та охоронюваних законом інтересів, і тому в задоволенні відповідної вимоги має бути відмовлено; в такому разі можуть заявлятися вимоги, передбачені главою 83 ЦК України (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Згідно з ч. 1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Судом встановлено, що відповідач, як орендар, користується комунальним майном без достатньої на те правової підстави, що є прямим порушенням інтересів держави у сфері використання комунального майна та управлінням об'єктами комунальної власності, а тому повинен його повернути на підставі акта прийому-передачі.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що фізична особа-підприємець Зусько Олександр Миколайович продовжує користуватися об'єктом комунальної власності без достатніх правових підстав, ним не вжито заходів з метою усунення порушення, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд на підставі ст. 216 ЦК України приходить висновку про підставність позовних вимог та повернення орендованого приміщення у комунальну власність територіальної громади села с. Раків-Ліс шляхом підписання акта прийому-передачі.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на викладене та те, що матеріалами справи підтверджується факт не укладення договору оренди нежитлового приміщення від 01.09.2015р.та на момент прийняття рішення будь-яких доказів щодо повернення орендованого приміщення територіальній громаді села Раків-Ліс відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, виходячи з того, що позов повністю доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та визнаний відповідачем, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задоволити.

2. Зобов'язати фізичну-особу підприємця Зуська Олександра Миколайовича (АДРЕСА_1) звільнити та повернути приміщення колишньої пральні загальною площею 15,5 кв.м., розташованого за адресою: вул. Федори Денисюк, 3а, с. Раків-Ліс Камінь-Каширського району Волинської області, Раково-Ліській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області шляхом підписання акта приймання-передачі.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Зуська Олександра Миколайовича (АДРЕСА_1) на користь прокуратури Волинської області (43000, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, буд.15, , р/р 4945 ДКС України, МФО 820172) 1 762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

04.05.2018

Суддя М. С. Шум