КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2018 р. місто Київ Справа №911/3393/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Гончарова С.А.

Яковлєва М.Л.

за участю секретаря судового засідання : Цибульського Р.М.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 26.04.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Консалдінг-Інвест" на рішення Господарського суду Київської області від 18.01.2018 (повний текст підписано 29.01.2018) у справі №911/3393/17 (суддя Лилак Т.Д.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Консалдінг-Інвест"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний альянс "Астра"

про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Консалдінг-Інвест" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний альянс "Астра", згідно якого просить суд:

- розірвати договір купівлі-продажу №00029-17 СТ від 08.02.2017 з усіма додатками, які є його невід'ємною частиною;

- стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний альянс "Астра" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Консалдінг-Інвест" витрати здійснені товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія консалдінг-Інвест" у зв'язку з виконанням договору купівлі-продажу №00029-17 СТ від 08.02.2017 в сумі 1 738 430,00 гривень;

- стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний альянс "Астра" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія консалдінг-Інвест"пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання щодо передачі сільськогосподарської техніки за договором купівлі-продажу №00029-17 СТ від 08.02.2017 в сумі 255020,26 гривень.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне та несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу №00029-17 СТ від 08.02.2017 в частині поставки обумовленого договором товару, щодо якого позивачем здійснено передоплату загалом в сумі 1738430,00 гривень, у зв'язку з чим позиваче просив розірвати укладений між сторонами договір з посиланням на ст. 651 Цивільного кодексу України, а також стягнути з відповідача перераховані кошти загалом в сумі 1738430,00 гривень та 255020,26 гривень за порушення виконання зобов'язання з поставки товару.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що ним виконано належним чином умови укладеного договору, товар було передано позивачу, а затримка з своєчасної поставки товару відбулась внаслідок порушення позивачем умов договору щодо здійснення періодичних платежів в поряду і строки, передбачені специфікацією. Крім того, відповідач наголошував на тому, що договір купівлі-продажу №00029-17 СТ від 08.02.2017 є припиненим внаслідок одностороннього його розірвання в порядку, передбаченому п. 7.5 договору.

Рішенням Господарського суду Київської області від 18.01.2018 (повний текст підписано 29.01.2018) у справі №911/3393/17 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції про відмову у позові мотивано тим, що враховуючи положення п. 7.5. договору купівлі-продажу від 02.01.2017 №00029-17, суд встановив, що договір є розірваним з 23.08.2017, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Крім того, як вбачається з переписки, яка велась між товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Консалдінг-Інвест" та товариством з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний альянс "Астра", вбачається, що техніка була передана на відповідальне зберігання, згідно договору №00029-17 відповідального зберігання від 08.02.2017, про що 30.05.2017 був складений акт приймання-передачі техніки по договору відповідального зберігання №00029-17 від 08.02.2017. Тобто, відповідач фактично 30.05.2017 здійснив поставку техніки по договору купівлі-продажу №00009-17СТ від 08.02.2017, а тому підстави дял стягнення з відповідача 1738430,00 гривень - відсутні. Крім того, судом першої інстанції відмовлено у стягненні 255020,26 гривень у зв'язку з безпідставністю вимоги в цйі частині.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, скаржник (позивач) звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Київської області від 18.01.2018 (повний текст підписано 29.01.2018) у справі №911/3393/17 - скасувати повністю і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при винесенні рішення порушено норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції було прийнято при неповному дослідженні доказів та з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Зокрема, скаржник посилався на те, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про те, що умови договору купівлі-продажу №00029-17 СТ від 08.02.2017 в частині поставки обумовленого договором товару були належним чином виконані відповідачем.

Скаржник наголошував, що умовами укладеного договору було передбачено, що сторонами при приймання - передачі техніки складається відповідний акт приймання - передавання (п. 4.3, 4.4 договору), проте, такий акт між сторонами договору - не складався і не підписувався. В свою чергу, судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про те, що передача товару на відповідальне зберігання свідчить про факт приймання - передачі товару саме за договором купівлі - продажу.

Крім того, скаржник зазначав, що ним було перераховано на користь відповідача вякості передоплати по договору купівлі - продажу 1738430,00 гривень, проте, товар відповідачем не передано позивачу, у зв'язку з чим ним і заявлено вимоги про повернення перерахованих коштів, розірвання договору і стягнення пені. В свю чергу, порушення умов договору купівлі - продажу відбувалось виключно з вини відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Консалдінг-Інвест" на рішення Господарського суду Київської області від 18.01.2018 (повний текст підписано 29.01.2018) у справі №911/3393/17 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді Яковлєв М.Л., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 відкрито апеляційне провадження у справі, призначено справу до розгляду на 22.03.2018 (з урахуванням ухвали про виправлення описки).

15.03.2018 від відповідача через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Відповідач вказував на те, що позивачем всупереч умов укладеного договору 35% вартості техніки було оплачено лише 26.05.2017, а не до 07.04.2017, як передбачено умовами договору, у зв'язку з чим позивачем було допущено прострочення сплати чергового платежу на строк понад 30 днів, а також допущено прострочення щодо сплати і інших чергових платежів, тобто позивачем допущено прострочення своїх зобов'язань за договором купівлі - продажу. Крім того, товар було отримано позивачем на підставі акта приймання - передачі техніки по договору відповідального зберігання, у зв'язку з чим відповідачем виконано своє зобов'язання з передачі техніки, а техніка використовується позивачем у своїй діяльності.

22.03.2018 від позивача через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надійшла заява про долученян до матеріалів справи копій платіжних доручень, на підставі яких позивачем здійснено перерахування відповідачу заявлених до стягнення коштів.

22.03.2018 розгляд справи №911/3393/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Консалдінг-Інвест" на рішення Господарського суду Київської області від 18.01.2018 (повний текст підписано 29.01.2018) - не відбувся, у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці.

Враховуючи положення п.17.4 ч.17 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, п.п.2.3.25, 2.3.49 п.2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці, розпорядженням №09.1-08/811/18 від 26.03.2018 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №911/3393/17.

У відповідності до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 26.03.2018 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Яковлєв М.Л., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.03.2018 справу №911/3393/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Консалдінг-Інвест" на рішення Господарського суду Київської області від 18.01.2018 (повний текст підписано 29.01.2018) прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді Яковлєв М.Л., Гончаров С.А., розгляд справи призначено на 26.04.2018.

28.03.2018 від відповідача через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надійшли заперечення щодо залучення до матеріалів справи поданих позивачем копій платіжних доручень, на підставі яких позивачем здійснено перерахування відповідачу заявлених до стягнення коштів, оскільки позивач не був позбавлений права подати відповідні докази суду першої інстанції.

28.03.2018 від відповідача через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надійшла заява, в якій відповідачем викладено додатково пояснення по справі, в яких відповідач наголошував на тому, що скаржник не довів факту істотного порушення умов договору відповідачем, не спростував факту розірвання договору за ініціативою відповідача 23.08.2017 та не обґрунтував законність своїх вимог по стягненню пені.

В судовому засіданні 26.04.2018 представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.04.2018 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд у задоволенні апеляційної скарги - відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як таке, що винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

08.02.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний альянс "АСТРА" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Консалдінг-Інвест" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу №00029-17 СТ (далі - договір купівлі - продажу).

Вартість одиниці та загальна вартість техніки в гривні, а також еквівалент вартості техніки в валюті доларах та курс (гривні до долара), згідно з яким на момент укладення цього договору розраховувався гривневий еквівалент вартості техніки в доларах, визначаються в специфікації до цього договору. Оплата вартості техніки здійснюється у національній валюті України (гривні) по курсу (гривні до долару), який визначається на основі середнього курсу продажу валюти на міжбанківському валютному ринку України на день, що передує дню здійснення платежу в рахунок оплати техніки (п.п. 2.1., 2.2. договору купівлі - продажу).

Покупець оплачує вартість техніки у гривні, (стаття 2 договору, специфікація) шляхом здійснення прямих банківських платежів на розрахунковий рахунок продавця. Оплата за техніку здійснюється на підставі виставлених продавцем рахунків. День оплати - слідуючий день після отримання рахунку. Обов'язок та відповідальність щодо купівлі іноземної валюти на виконання іноземного контракту щодо купівлі техніки лежить на прадавцю. Кількість платежів, їх розміри та строки оплати визначаються в специфікації до цього договору (п.п. 3.1., 3.2. договору купівлі - продажу).

Специфікацією до договору купівлі-продажу №00029-17 СТ від 08.02.2017 було визначено найменування техніки, тип систем, модель техніки, серійний номер, кількість, рік випуску, стан техніки, виробник техніки, країна виробництва, строк поставки техніки та вартість товару - зрошувальна система Valley.

Зокрема, в Специфікації сторони узгодили, що строк поставки товару - до 28.04.2017 (за умовами дотримання оплат, згідно графіку платежів), вартість техніки складає 110000,00 доларів США. Зазначена ціна є твердою та не підлягає перегляду сторонами. Вартість техніки у гривні змінюється залежно від курсу гривні до долару США. Загальна вартість техніки у гривні складається із вартості всіх виставлених продавцем рахунків. Вартість техніки (станом на 08.02.2017) без врахування ПДВ складає: 2482489,17 гривень, сума ПДВ, що нараховується на суму вартості техніки, складає: 496497,83 гривень, вартість техніки з урахуванням ПДВ складає: 2978987,00. Курс гривні до долара США на 08.02.2017 складає 27,0817.

Порядок здійснення платежів:

- перший платіж (завдаток) до 16.02.2017 - 10% від загальної вартості технікиж

- другий платіж до 07.04.2017 - 25% від загальної вартості техніки, після письмового повідомлення про готовність обладнання до прибуття в термінал Одеса;

- третій платіж до 12.05.2017 - 25% від загальної вартості техніки, після введення в промислову експлуатацію;

- четвертий платіж до 15.08.2017 - 40% від загальної вартості техніки, перед підписанням сторонами акту прийому-передачі.

Поставка техніки здійснюється продавцем на умовах DDP INCOTERMS-2010: Україна, Київська обл., смт Гостомель, в строки, визначені в специфікації до цього договору, але тільки після здійснення покупцем оплати вартості техніки за цим договором у розмірі 35% в строки зазначені в специфікації. Продавець не пізніше як за 2 доби до дати поставки техніки повідомляє покупцю про точну дату передачі техніки шляхом направлення повідомлення факсом, телефоном чи повідомленням на електронну адресу. В день передачі техніки представники сторін, уповноважені довіреностями або іншим чином, проводять огляд техніки в місці, визначеному цим договором, (за місцем знаходження покупця) і підписують акт прийому-передачі техніки (п.п. 4.1.-4.3. договору).

Відповідно до п. 4.4. договору купівлі - продажу, акт прийому-передачі повинен обов'язково містити: посилання на пункт договору, який застосовується; дату підписання акта; посилання на документи, які встановлюють та/або підтверджують повноваження осіб, які підписують акт прийому-передачі. Якщо документами є довіреність, то включається посилання на номер та дату видачі довіреності. Копії останніх додаються до довіреності.

При поставці техніки покупцю продавець зобов'язаний надати покупцю: видаткову накладну, податкову накладну, документацію з технічного обслуговування та експлуатації техніки; сертифікат відповідності; сертифікат якості на техніку; акти передачі-приймання техніки; та іншу документацію (п. 4.8. договору купівлі - продажу).

Продавець цим заявляє, що техніка, яка продається за цим договором є власністю продавця, розмитненою, сертифікованою, знаходиться в робочому стані та нікому іншому не передана і не заставлена. Продавець надає покупцю на техніку гарантію строком на 24 місяці відповідно до договору на гарантійне (сервісне) обслуговування техніки та специфікації (додаток №2, №3), які є невід'ємною частиною договору (п.п. 6.1., 6.2. договору купівл - продажу).

Відповідно до п. 9.3. договору купівлі - продажу, договір вступає в силу в день його підписання належним чином уповноваженими представниками сторін та діє до моменту повного виконання сторонами взятих на себе у відповідності з умовами цього договору зобов'язань.

08.02.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю"Агробудівельний комплекс "Астра" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія консалдінг-інвест" (покупець) був укладений договір на сервісне та гарантійне обслуговування техніки.

Відповідно до п. 1.1. договору на сервісне та гарантійне обслуговування техніки покупець доручає, а продавець на умовах цього договору приймає на себе зобов'язання по введенню техніки в промислову експлуатацію згідно договору купівлі-продажу №00029-17 СТ від 08.02.2017, сервісному та гарантійному обслуговуванню техніки, яка належить покупцю.

Продавець надає покупцю гарантію згідно з умовами заводу-виробника з дати підписання акту приймання-передачі техніки або з дати підписання акту виконаних робіт про введення техніки в експлуатацію (що наступить пізніше) терміном на 24 місяці (п. 2.1. договору).

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п.6.1. договору).

Згідно з п.6 статті 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити занього певну грошову суму.

Також цією статтею передбачено, що до відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення прокупівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона / продавець/ передає або зобов'язується передати майно / товар/ у власність другій стороні / покупцеві/, по покупець приймає або зобов'язується прийняти майно / товар/ і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом першої інстанції, покупець (позивач) здійснив наступні платежі:

06.03.2017 - 28430,00 гривень;

07.03.2017 - 270000,00 гривень;

04.05.2017 - 350000,00 гривень;

26.05.2017 - 375000,00 гривень;

03.07.2017- 315000,00 гривень;

04.07.2017 - 400 000,00 грн.

Позивачем в підтвердження перерахування вищенаведених платежів було долучено до матеріалів справи на стадії апеляційного провадження копії платіжних доручень, а саме: № 1588 від 06.03.2017 на суму 28 430,00 грн., № 1897 від 26.05.2017 на суму 375 000,00 грн., № 2066 від 04.07.2017 на суму 400 000,00 грн, № 3303 від 03.07.2017 на суму 315 000,00 грн., № 3182 від 04.05.2017 на суму 350 000,00 грн., № 3003 від 06.03.2017 на суму 270 000,00 грн., і щодо яких позивач зазначав, що у нього не було можливості долучити вказані докази в суді першої інстанції у зв'язку з тим, що вони перебували в бухгалтерії позивача для оформлення податкової звітності.

В свою чергу, від відповідача надійшли заперечення щодо залучення до матеріалів справи поданих позивачем копій платіжних доручень, на підставі яких позивачем здійснено перерахування відповідачу заявлених до стягнення коштів, оскільки позивач не був позбавлений права подати відповідні докази суду першої інстанції.

Копії наданих позивачем документів приймаються судом апеляційної інстанції до справи з огляду на приписи ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, і хоча вказані докази не були надані суду першої інстанції під час вирішення спору, проте, були наявні на момент вирішення спору і перерахування коштів сторонами не заперечувалось, а тому суд апеляційної інстанції здійснює їх оцінку в сукупності з усіма обставинами справи та іншими наявними у справі доказами з метою дотримання загальних принципів судочинства, закріплених в ст.ст. 124, 129 Конституції України та ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, судом апеляційної інстанції встановлено, що сторонами у специфікації узгоджено, що поставка техніки здійснюється продавцем на умовах DDP INCOTERMS-2010: Україна, Київська обл., смт Гостомель, в строки, визначені в специфікації до цього договору (до 28.04.2017 (за умовами дотримання оплат, згідно графіку платежів), але тільки після здійснення покупцем оплати вартості техніки за цим договором у розмірі 35% в строки зазначені в специфікації (перший платіж (завдаток) до 16.02.2017 - 10% від загальної вартості техніки, другий платіж до 07.04.2017 - 25% від загальної вартості техніки, після письмового повідомлення про готовність обладнання до прибуття в термінал Одеса).

В свою чергу, враховуючи умови п.п. 3.1., 3.2. договору купівлі - продажу, 35% оплати вартості техніки за цим договором було здійснено позивачем 26.05.2017, що підтверджено у відзиві відповідачем, як особою, яка здійснює купівлю іноземної валюти за перераховані позивачем у гривні грошові кошти.

Таким чином, позивачем було прострочено сплату 35% вартості техніки, і відповідно, поставка товару у обумовлений у специфікації строк - до 28.04.2017 - не була здійснена відповідачем.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України наявності письмового повідомлення відповідачем позивача про готовність обладнання до прибуття в термінал Одеса.

Наведені обставини в сукупності свідчать, що внаслідок неповідомлення відповідачем позивача готовність обладнання до прибуття в термінал Одеса, позивачем не було перераховано у обумовлений специфікацією строк 25% від загальної вартості техніки, внаслідок чого 35% товару не було оплачено у строк до 07.04.2017, а тому не відбулась і поставка товару у визначений специфікацією строк - до 28.04.2017.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ні умовами договору купівлі - продажу, ні умовами специфікації між сторонами не погоджено підстав та/або умов зміни строків поставки товару в залежності від строків перерахування коштів, а тому до спірних правовідносин у наведеній частині після 28.04.2017 підлягає застосуванню стаття 663 Цивільного кодексу України, якою визначено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Проте, вимог про передачу товару після сплати 35% вартості товару (тобто після 26.05.2017) - позивачем відповідачу не заявлялось.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 4.3 договору купівлі - продажу визначено, що в день передачі техніки представники сторін, уповноважені довіреностями або іншим чином, проводять огляд техніки в місці, визначеному цим договором, (за місцем знаходження покупця) і підписують акт прийому-передачі техніки.

Проте, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України складання та підписання уповноваженими представниками сторін по договору купівлі - продажу акту приймання - передачі техніки, обумовленого п. 4.3 договору купівлі - продажу, а отже, як станом на момент вирішення спору судом першої інстанції, так і на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції докази передачі відповідачем та прийняття позивачем обумовленого договором товару - відсутні.

При цьому, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновку, що згідно наявної усправі переписки, яка велась між товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Консалдінг-Інвест" та товариством з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний альянс "Астра", вбачається, що техніка була передана на відповідальне зберігання, згідно договору №00029-17 відповідального зберігання від 08.02.2017, про що 30.05.2017 був складений акт приймання-передачі техніки по договору відповідального зберігання №00029-17 від 08.02.2017. Тобто, відповідач фактично 30.05.2017 здійснив поставку техніки по договору купівлі-продажу №00009-17СТ від 08.02.2017.

Проте, з вказаними висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується, ввжає їх такими, що не відповідають обставинам справи з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що 08.02.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія консалдінг-інвест" (зберігач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний комплекс "Астра" (поклажодавець) був укладений договір №00029-17 відповідального зберігання, за цим договором поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання техніку - зрошувальна система Valley.

30.05.2017 між сторонами був підписаний акт приймання-передачі техніки по договору відповідального зберігання №00029-17 від 08.02.2017, за яким ТОВ "Агробудівельний альянс "Астра" передав, а ТОВ "Компанія Консалдінг-Інвест" прийняв зрошувальну систему Valley. Також за цим актом поклажодавець передав, а зберігач прийняв інструкцію по експлуатації техніки, кількість вказаних ТМЦ, які передаються по даному пункту складає одна одиниця. Вартість ТМЦ входить в вартість техніки.

01.06.2017 представниками ТОВ "Компанія Консалдінг-Інвест" був складений акт №1 щодо виявлення несправності поставленої техніки ТОВ "Агробудівельний альянс "Астра" 30.05.2017.

Ч. 1 статті 936 Цивільного кодексу України визначено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Статтею 944 Цивільного кодексу України визначено, що зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі.

Ч. 1 статті 953 Цивільного кодексу України визначено, що зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Пунктом 4.1 договору №00029-17 відповідального зберігання від 08.02.2017 сторонами було узгоджено, що право власності на майно залишається у поклажодавця (товариства з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний комплекс "Астра") протягом всього терміну зберігання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ТОВ "Агробудівельний альянс "Астра" передав, а ТОВ "Компанія Консалдінг-Інвест" прийняв зрошувальну систему Valley саме на зберігання на підставаах укладеного між сторонами договору зберігання, саме на виконання якого між сторонами 30.05.2017 було складено акт приймання-передачі техніки по договору відповідального зберігання №00029-17 від 08.02.2017. При цьому, право власності на техніку до позивача не перейшло, що передбачено п. 4.1 договору №00029-17 відповідального зберігання від 08.02.2017.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що переписка сторін, в якій зафіксовано користування позивачем відповідним обладнанням, як і укладення договору про сервісне обслуговування, як і наданий відповідачем експертний висновок № І-1104 від 16.06.2017 від 16.06.2017 (складений на замовлення відповідача Київською торгово-промисловою палатою) - жодним чином не свідчать про прийняття позивачем обладнання у власність саме за договором купівлі - продажу, за умовами якого підставою переходу права власності на товар є акт приймання - передачі до договору купівлі - продажу, який, як встановлено судом вище, між сторонами не складався і не підписувався, як того вимагають п. 4.3, 4.4 укладеного договору, а умовами саме договору відповідального зберігання передбачено, що право власності на майно залишається у поклажодавця (товариства з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний комплекс "Астра") протягом всього терміну зберігання (п. 4.1), після закінчення якого настають наслідки, обумовлені зокрема, ч. 1 статті 953 Цивільного кодексу України.

Статтею 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Ч. 4 статті 653 Цивільного кодексу України визначено, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов"язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

14.08.2017 позивач звернувся до відповідача з вимогою № 154 про розірвання договору купівлі - продажу, оскільки відповідачем не введено техніку в промислову експлуатацію, необхідності сервісного ремонту, а також просив повернути перераховані відповідачу кошти за техніку в еквіваленті 69 500 дол.

17.08.2017 відповідач направив позивачу повідомлення № 84 ЮД про розірвання договору купівлі - продажу, а також зазначив, що сума першого платежу в розмірі 28 430,00 грн. поверненню не підлягає, оскільки саме позивачем допущено несплату остаточних платежів з простроченням понад 30 днів.

В свою чергу, як встановлено судом апеляційної інстанції, внаслідок неповідомлення відповідачем позивача готовність обладнання до прибуття в термінал Одеса, позивачем не було перераховано у обумовлений специфікацією строк 25% від загальної вартості техніки, внаслідок чого 35% товару не було оплачено, а тому не відбулась і поставка товару у визначений специфікацією строк - до 28.04.2017.

Таким чином, розірвання договору саме з підстав, обумовлених п. 7.5 договору купівлі - продажу (оскільки позивачем допущено несплату остаточних платежів з простроченням понад 30 днів) - є необґрунтованим, оскільки відповідне прострочення стало наслідком неповідомлення відповідачем позивача готовність обладнання до прибуття в термінал Одеса, що і призвело до несплати позивачем остаточних платежів. В свою чергу, порушення умов договору купівлі продажу первісно сталося внаслідок неповідомлення відповідачем позивача готовність обладнання до прибуття в термінал Одеса, що мало наслідком і подальше порушення строків за договором, у зв'язку з чим позивач позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору: отримання техніки до початку вирощування сільськогосподарських культур з метою отримання вищої продуктивності.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що договір купівлі - продажу підлягає розірванню в судовому порядку на підставі ст. 651 Цивільного кодексу України, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Частиною 2 ст. 570 Цивільного кодексу України визначено, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом.

В свою чергу, позивачем було перераховано на користь відповідача 28 430,00 гривень в якості завдатку, що обумовлено специфікацією, а решта суми у розмірі 1 710 000,00 грн. - є авансом (передоплатою за товар), який перераховано позивачем відповідачу. При цьому, перераховані позивачем відповідачу грошові кошти не змінили свою правову природу з завдатку та передоплати на оплату, доказів поставки товару - суду станом на момент виіршення спору не надано і сторонами у визначеній договором формі - не оформлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного провадження у справі, матеріали справи не містили та не містять належних та допустимих доказів в розумінні приписів ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України виконання відповідачем, як продавцем, визначеного договором зобов'язанян з поставки обумовленого товару і прийняття такого позивачем у порядку, визначеному укладеним договором. а тому, перерахована позивачем грошова сума у розмірі 1 738 430,00 гривень за своєю правовою природою залишилась сумою передоплати (в частині 1 710 000,00 грн.) та завдатку ( в частині 28 430,00 грн.), тобто витратами позивача, які понесені ним на виконання зобов'язань за договором, укладеним між сторонами, і щодо яких у відповідача існує обов'язок перед позивачем в частині їх повернення в силу вимог ч. 4 ст. 653 Цивільного кодексу України.

Тобто, суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідача відсутні обумовлені законом і договором підстави для неповернення/утримання спірних коштів в сумі 1 738 430,00 грн. в контексті спірних правовідносин сторін за договором купівлі - продажу, з урахуванням підстав для розірвання такого. Таким чином, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1 738 430,00 грн. передоплати - є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Крім того, суд апеляційної інстанції розглянувши вимогу позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов'язань щодо передачі сільськогосподарської техніки за договором купівлі-продажу в сумі 255 020,26 гривень дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають, з огляду на настпне.

Відповідно до п. 7.3. договору купівлі-продажу у випадку несвоєчасної передачі техніки продавець, сплачує покупцю пеню, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від вартості техніки, за кожний календарний день несвоєчасної передачі техніки з моменту виникнення зобов'язання до повного виконання свого зобов'язання.

Поставка техніки здійснюється продавцем на умовах DDP INCOTERMS-2010: Україна, Київська обл., смт Гостомель, в строки, визначені в специфікації до цього договору, але тільки після здійснення покупцем оплати вартості техніки за цим договором у розмірі 35% в строки зазначені у специфікації.

В свою чергу, як встановлено судом апеляційної інстанції вище, внаслідок неповідомлення відповідачем позивача готовність обладнання до прибуття в термінал Одеса, позивачем не було перераховано у обумовлений специфікацією строк 25% від загальної вартості техніки, внаслідок чого 35% товару не було оплачено у строк до 07.04.2017, а тому не відбулась і поставка товару у визначений специфікацією строк - до 28.04.2017.

Проте, ні умовами договору купівлі - продажу, ні умовами специфікації між сторонами не погоджено підстав та/або умов зміни строків поставки товару в залежності від строків перерахування коштів, як не визначено і наслідків недотримання вказаних строків, як не передбачено і права сторін самостійно змнювати відповідні умови договору купівлі - продажу, а тому до спірних правовідносин після 28.04.2017 підлягає застосуванню стаття 663 Цивільного кодексу України, якою визначено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Проте, вимог в порядку статті 530 Цивільного кодексу України про передачу товару після сплати 35% вартості товару (тобто після 26.05.2017) - позивачем відповідачу не заявлялось, а отже і обов'язок відповідача щодо поставки товару - не настав, а відтак, і не є простроченим, у зв'язку з чим підстави для стягнення пені саме на підставі п. 7.3 договору купівлі - продажу за період самостійно визначений позивачем з 29.05.2017 по 01.10.2017 - відсутні.

Таким чином, суд апеляційної інстанції за результатами перегляду справи в апеляційному порядку дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме: договір купівлі - продажу підлягає розірванню в судовому порядку на підставі ст. 651 Цивільного кодексу України, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в сумі 1 738 430,00 грн. перераховані позивачем як передоплата (авансування) по договору купівлі - продажу. В частині позову про стягнення 255 020,26 гривень пені слід відмовити у зв'язку з їх безпідставністю.

Ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ч. 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Ч. 1 статі 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, найшли своє часткове підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв'язку з чим на підставі п. 1-4 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про розірвання договору купівлі - продажу № 00029-17 СТ від 08.02.2017 з додатками та про стягнення 1 738 430,00 грн. - підлягає скасуванню та ухваленню в у наведеній частині нового рішення про задоволення позовних вимог про розірвання договору купівлі - продажу № 00029-17 СТ від 08.02.2017 з додатками та про стягнення 1 738 430,00 грн. В іншій частині у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для скасування або зміни оскаржуваного рішення, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 255 020,26 гривень пені - підлягає залишенню без змін згідно з ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат наступним чином: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позову в розмірі: 26 076,45 грн. за майнову вимогу та 1 600,00 грн. за немайнову вимогу, а також судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 400,00 грн. за немайнову вимогу та 39 114,67 грн. за вимогу майнового характеру. В решті - судові витрати покладаються позивача.

Керуючись ст.ст. 240, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Консалдінг-Інвест" на рішення Господарського суду Київської області від 18.01.2018 (повний текст підписано 29.01.2018) у справі №911/3393/17 - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 18.01.2018 (повний текст підписано 29.01.2018) у справі №911/3393/17 - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про розірвання договору купівлі - продажу № 00029-17 СТ від 08.02.2017 з додатками та про стягнення 1 738 430,00 грн., з прийняттям нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

В решті рішення Господарського суду Київської області від 18.01.2018 (повний текст підписано 29.01.2018) у справі №911/3393/17 - залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

3. Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду Київської області від 18.01.2018 (повний текст підписано 29.01.2018) у справі №911/3393/17 в наступній редакції:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір купівлі - продажу № 00029-17 СТ від 08.02.2017 з додатками, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Консалдінг-Інвест" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний альянс "Астра".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний альянс "Астра" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Консалдінг-Інвест" 1 738 430 (один мільйон сімсот тридцять вісім тисяч чотириста тридцять) грн. 00 коп. передоплати, а також судовий збір в розмірі 26 076 (двадцять шість тисяч сімдесят шість) грн. 45 коп. за майнову вимогу та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. за немайнову вимогу. В решті позову - відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний альянс "Астра" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Консалдінг-Інвест" судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп. за немайнову вимогу та 39114 (тридцять девять тисяч) сто чотирнадцять грн. 67 коп. за вимогу майнового характеру.

В решті судовий збір за подачу апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Консалдінг-Інвест".

5. Матеріали справи №911/3393/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 05.05.2018.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді С.А. Гончаров

М.Л. Яковлєв