ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/3140/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів В.В. Бєляновського, Т.А. Величко,

секретар судового засідання О.В. Клименко,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2,

від відповідача не зявився, про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Солес

на рішення господарського суду Одеської області від 18.01.2018р., прийняте суддею О.В. Цісельським об 11:17 год., м. Одеса, повний текст складено 23.01.2018р.

у справі №916/3140/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Солес

до Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський коровай

про стягнення 111905,93 грн. заборгованості,

В судовому засіданні 03.05.2018р. відповідно до ст. 233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю Солес звернулось до місцевого господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський коровай про стягнення 111905,93 грн., з яких: 105108,00 грн. основного боргу, 4971,80 грн. пені, 564,83 грн. 3% річних, 1261,30 грн. інфляційних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за договором поставки №465 від 15.08.2017р., укладеним між позивачем та відповідачем, у звязку з чим у останнього утворилась заборгованість, на яку позивачем також нараховано пеню, 3% річних та інфляційні.

У відзиві на позов відповідач зазначив про його необґрунтованість та безпідставність. Вказаний відзив залучено до матеріалів справи, проте не враховано при прийнятті рішення, оскільки його було подано до суду з порушенням вимог ст. ст. 156, 165 ГПК України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.01.2018р., підписаним 23.01.2018р. (суддя Цісельський О.В.), у задоволенні позову відмовлено повністю з мотивів його недоведеності.

Не погодившись з рішенням суду, позивач 05.02.2018р. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати, позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.02.2018р. апеляційну скаргу залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 13.03.2018р. відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.03.2018р. розгляд справи призначено на 03.05.2018р. о 10:00 год.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

15.08.2017р. між ТОВ "Солес" (Постачальник) та ТОВ "Одеський коровай" (Покупець) укладено договір поставки №465, за умовами п. 1.1. якого, Постачальник поставляє та передає партіями у власність Покупцю, а Покупець приймає та оплачує на умовах даного договору ацетат кальцію, в подальшому за текстом іменується - товар, зазначений в замовленнях та видаткових накладних.

Відповідно до п.п. 2.3., 2.4 договору оплата за поставлений товар здійснюється Покупцем в розмірі 100% від вартості замовленої партії товару, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки відповідної партії товару (з дати, зазначеної у відповідній, підписаній сторонами накладній щодо передачі партії товару). Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.

За змістом п.п. 3.2., 3.3. договору строк поставки - 5 календарних днів з моменту узгодження замовлення з Постачальником. Передача та прийом кожної партії товару здійснюється на підставі поданого Покупцем Замовлення та оформлюється підписанням обома сторонами відповідної видаткової накладної.

Пунктом 3.4. договору встановлено, що ризик випадкової загибелі товару несе Покупець з моменту переходу до нього права власності на товар. Моментом переходу права власності на товар від Постачальника до Покупця (моментом поставки відповідної партії товару) є дата підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної на товар.

За приписами п.п. 3.7., 3.8. договору на кожну партію товару Постачальник надає Покупцю документи, що підтверджують якість товару, відповідно до вимог діючого законодавства України. Покупець приймає товар по якості та по кількості на своєму складі у присутності уповноважених представників сторін. Прийом товару за кількістю здійснюється на підставі видаткових накладних, а за якістю згідно документів, що підтверджують якість товару.

Згідно з п. 3.11 договору при прийманні-передачі товару Постачальник зобов'язаний передати Покупцю оригінали наступних документів: видаткову накладну, рахунок-фактуру, товарно-транспортну накладну, документи, що підтверджують якість товару.

Крім того, Постачальник зобов'язаний надати Покупцеві податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої Постачальником особи, і зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних. В разі якщо податкові накладні складені Постачальником з порушенням правил чинного податкового законодавства (п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України) та/або фізичні/технічні та технологічні можливості особи, яка надає послуги, можуть бути визнані недостатніми для визнання факту здійснення господарської операції, всі витрати, що понесе Покупець у зв'язку з цим, покладаються на Постачальника.

У п. 3.12. договору визначено, що при відсутності під час приймання-передачі товару або неналежному оформленні документів, вказаних в п. 3.11 цього договору, Покупець має право за своїм вибором відмовитися від прийому товару або вимагати від Постачальника передати йому по факсимільному зв'язку копії зазначених документів з обов'язковим наданням належним чином оформлених документів протягом п'яти календарних днів від дати поставки.

В разі ненадання зазначених документів протягом вказаного в цьому пунктів строку, Постачальник не пізніше, ніж до 5 (п'ятого) числа місяця, наступного за звітним, надсилає за свій рахунок рекомендованим листом з повідомленням про вручення та/або особисто передає в бухгалтерію Покупця за адресою: 65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 14 оригінали не наданих своєчасно первинних документів, підтверджуючих здійснення операцій щодо постачання продукції, що є предметом цього Договору, звітний (попередній) місяць, в протилежному випадку, Покупець припиняє виконання грошових зобов'язань, передбачених Договором, до моменту отримання таких документів. При цьому, Покупець звільняється від відповідальності за невиконання та/або несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

У відповідності до п. п. 4.1., 4.4., 4.5. договору за невиконання або неналежне виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором, вина сторона несе відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. За прострочення здійснення розрахунку за товар покупець зобовязаний виплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару за кожний день прострочення платежу. Сплата визначених цим договором та чинним в Україні законодавством штрафних санкцій (штрафу, пені) не звільняє сторін від виконання своїх зобовязань за цим договором в натурі.

У пункті 7.1. договору сторони визначили, що останній вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2017р. включно, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання своїх зобов'язань. Якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не висловить в письмовій формі свій намір про припинення дії цього договору, то він вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах.

Договір підписаний директорами товариств та скріплений їх печатками (а.с. 8-9). До договору між сторонами укладено специфікацію від 15.08.2017р. (а.с. 9 зворотній бік).

В матеріалах справи наявна видаткова накладна №4222 від 08.09.2017р., з якої вбачається, що ТОВ «Солес» на підставі вказаного договору поставки №465 від 15.08.2017р. та замовлення покупця №4322 від 07.09.2017р. поставило ТОВ «Одеський коровай» астрі гарант (ацетат кальцію) у кількості 2100 кг. на загальну суму у розмірі 108108,00 грн. з ПДВ. Означена накладна в графі «Отримав (ла)» містить підпис та штамп ТОВ «Одеський коровай» (а.с. 10).

Із розрахунку позивача вбачається, що ТОВ «Одеський коровай» платіжними дорученнями від 19.10.2017р. №4972, від 23.10.2017 №5193 частково розрахувалось за поставлений товар у розмірі 2000 грн. та 1000 грн. відповідно, а відтак заборгованість останнього станом на 12.01.2018р. становить 105108,00 грн. з ПДВ.

Несплата ТОВ «Одеський коровай» в добровільному порядку залишку існуючої заборгованості перед ТОВ «Солес» стало підставою для звернення останнього з даним позовом. Крім того, ТОВ «Солес» нараховало боржнику 4971,80 грн. пені, 564,83 грн. 3% річних та 1261,30 грн. інфляційних.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Солес» послалось на ст. ст. 7, 526, 611, 625, 626, 630 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що у видатковій накладній №4222 від 08.09.2017р. в графі «Отримав (ла)» відсутні дані отримувача товару зі сторони Покупця, адже не зазначено прізвище та ініціали отримувача, дана видаткова накладна підписана невідомою особою, а відтак відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є неналежним доказом підтвердження поставки товару. Також відповідач зазначив, що ТОВ «Солес» в порушенням умов п. 3.1. договору поставки від №465 від 15.08.2017р. не надало ТОВ «Одеський коровай» оригінали видаткової накладної, рахунку-фактури, товаро-транспортної накладної, документів, що підтверджують якість товару.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що видаткова накладна №4222 від 08.09.2017р. на поставку ацетату кальцію не містить інформації щодо особи отримувача вантажу, а саме: не вказано прізвище, імя, посадової особи, що поставила підпис в графі "Отримав (ла)", які є обовязковими реквізитами, що повинен містити первинний обліковий документ, зокрема, видаткова накладна, як доказ поставки товару, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України „"Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а відтак суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ «Одеський коровай» на підставі п. 3.12 договору поставки №465 від 15.08.2017р. правомірно не сплатило вартість товару.

Звертаючись з апеляційною скаргою, позивач зазначив, що видаткова накладна №4222 від 08.09.2017р. на суму 108108,00 грн. з ПДВ містить всі передбачені чинним законодавством України дані. Відповідачем видано довіреність №1101 від 07.09.2017р. на отримання товару, а також частково сплачено товар на суму 3000,00 грн., що, в свою чергу, підтверджує факт здійснення господарської операції.

При зверненні з апеляційною скаргою, ТОВ «Солес» одночасно додало до неї наступні документи:

-товаро-транспортну накладну №12760713 від 08.09.2017р., з якої вбачається, що супровідним документом на вантаж є видаткова накладна №4222 від 08.09.2017р. Вказана ТТН в графі «Прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача)» містить підпис та печатку ТОВ «Одеський коровай»;

-рахунок на оплату по замовленню №4322 від 07.09.2017р. на загальну суму 108108,00 грн. з ПДВ;

-довіреність №1101 від 07.09.2017р., видану керівником ТОВ «Одеський коровай» менеджеру з постачання ОСОБА_3 строком до 16.09.2017р. на отримання від ТОВ «Солес» цінностей за рахунком №4322 від 07.09.2017р. Зазначена довіреність містить підпис та печатку ТОВ «Одеський коровай»;

-висновок Державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02-04/26063 від 11.04.2013р.;

-якісне посвідчення (декларація виробника) №2264 від вересня 2017р.;

-специфікацію продукту (готова продукція) від 01.08.2017р.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог повністю, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у т.ч. із договорів.

За умовами п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

Статтями 626, 628, 629 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України господарські зобовязання, що виникли на основі договору, існують впродовж його строку.

Зобовязання згідно з вимогами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Пунктами 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами ч. ч. 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За умовами ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Як вже вище зазначалось, у п. п. 3.3., 3.4. договору поставки №465 від 15.08.2017р. сторони узгодили, що передача та прийом кожної партії товару здійснюється на підставі поданого Покупцем Замовлення та оформлюється підписанням обома сторонами відповідної видаткової накладної. Ризик випадкової загибелі товару несе Покупець з моменту переходу до нього права власності на товар. Моментом переходу права власності на товар від Постачальника до Покупця (моментом поставки відповідної партії товару) є дата підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної на товар.

Так, спір між сторонами стосується виконання умов договору поставки, а відтак до предмету дослідження у даній справі входить встановлення обставин, пов'язаних з поставкою позивачем та отриманням відповідачем продукції за спірним договором, з підтвердженням цього відповідними документами, та проведення розрахунків за товар.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Крім того, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити як назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За приписами ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Так, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Довіреність на отримання цінностей є також первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначений перелік та кількість цінностей.

Отже, факт видання довіреності та отримання товару відповідачем і видаткові накладні, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар.

З урахуванням вищенаведених приписів чинного законодавства України, умов пунктів 3.3., 3.4. договору поставки №465 від 15.08.2017р. та з огляду на видану та підписану керівником ТОВ «Одеський коровай» із скріпленням печатки довіреність №1101 від 07.09.2017р. на імя ОСОБА_3 на отримання від ТОВ «Солес» цінностей за рахунком №4322 від 07.09.2017р. (108108,00 грн. з ПДВ), належним чином оформлену та підписану представником ТОВ «Одеський коровай» із скріпленням печатки видаткової накладної №4222 від 08.09.2017р., часткову сплату відповідачем виставленого позивачем рахунку на суму 3000,00 грн., судова колегія дійшла висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 105108,00 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 4971,80 грн. пені, 564,83 грн. 3% річних та 1261,30 грн. інфляційних, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами ст. 549 Цивільного кодексу України є грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вже вище зазначалось, у пункті 4.4. договору поставки №465 від 15.08.2017р. сторони домовились, що за прострочення здійснення розрахунку за товар покупець зобовязаний виплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару за кожний день прострочення платежу.

За таких обставин, позивачем правомірно та арифметично вірно нараховано пеню у розмірі 4971,80 грн. за несвоєчасне виконання відповідачем взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару за договором поставки №465 від 15.08.2017р.

За умовами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведену норму права, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем обґрунтовано та арифметично правильно нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 564,83 грн. та інфляційні у розмірі 1261,30 грн.

З урахування наведеного, рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню із задоволенням позовних вимог повністю, а апеляційна скарга задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позову та за апеляційний перегляд справи покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 277, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу задовольнити.

2.Рішення господарського суду Одеської області від 18.01.2018р. у справі №916/3140/17 скасувати, позов задовольнити.

3.Стягнути з ТОВ «Одеський коровай» на користь ТОВ «Солес» 105108,00 грн. основного боргу, 4971,80 грн. пені, 564,83 грн. 3% річних, 1261,30 грн. інфляційних, а також судовий збір 1678,59 грн. та за апеляційний перегляд справи судовий збір 2517,87 грн.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки передбачені ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 04.05.2018р.

ОСОБА_4 ОСОБА_1

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя Т.А. Величко