ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" травня 2018 р. м. Київ Справа № 911/969/18

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи на ліквідацію - ОСОБА_1 (04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 11-А; )

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рокитне-цукор» (09600, Київська обл., смт Рокитне, вул. Ентузіастів, буд. 6; )

та відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосп-продукт» (09600, Київська обл., смт Рокитне, вул. Вокзальна, буд. 62; )

про визнання недійсним договору

Суддя Наріжний С.Ю.

без виклику представників учасників у справі

ВСТАНОВИВ:

до господарського суду Київської області звернулось ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи на ліквідацію - ОСОБА_1 з позовною заявою від 10.05.2018 № 1651/16 до ТОВ «Агрофірма «Рокитне-цукор» та ТОВ «Сільгосп-продукт» про визнання недійсним договору № ФД 01/03-1 про надання поворотної фінансової допомоги, укладеного 01.03.2016 між Відповідачами 1, 2.

За наслідками автоматизованого розподілу згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2018 зазначену позовну заяву передано до розгляду судді Наріжному С.Ю.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує на те, що 1) оспорюваним договором ТОВ «Сільгосп-продукт» прийняло на себе фінансові зобовязання за наявності непогашеної заборгованості перед Позивачем; 2) ТОВ «Агрофірма «Рокитне-цукор» ухиляючись від сплати заборгованості перед Позивачем, що підтверджена рішенням суду, скерувало наявні кошти на рахунок ТОВ «Сільгосп-продукт» в якості фінансової допомоги; 3) укладення спірного договору спрямоване на штучне створення кредиторських вимог ТОВ «Агрофірма «Рокитне-цукор» до ТОВ «Сільгосп-продукт».

Таким чином Позивач стверджує, що оспорюваним договором порушуються права банку, у тому числі як кредитора ТОВ «Сільгосп-продукт», на задоволення його кредиторських вимог.

При цьому Позивач зазначає, що у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 911/1927/17 про банкрутство ТОВ «Сільгосп-продукт» та наголошує на тому, що даний позов подано не у звязку з наявністю спеціальних підстав недійсності правочину, що зазначені в ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а за загальними підставами недійсності правочину, що визначені ст. 203, 215 ЦК України, отже з позиції Позивача, даний позов підлягає розгляду в окремому позовному провадженні, а не в межах справи про банкрутство.

Дослідивши подану позовну заяву суд зазначає наступне.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.07.2017 порушено провадження у справі № 911/1927/17 про банкрутство ТОВ «Сільгосп-продукт».

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

У ч. 9 ст. 30 ГПК України визначено, що справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Зазначені вище норми кореспондуються з положеннями частини четвертої статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі також: «Закон про банкрутство»), відповідно до якої суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, тощо.

Системний аналіз положень Закону про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора (частина перша статті 20 Закону про банкрутство); за позовом розпорядника майна (частина дев'ята статті 22 Закону про банкрутство); за заявою комітету кредиторів (частина восьма статті 26 Закону про банкрутство); за заявою керуючого санацією (частина п'ята статті 28 Закону про банкрутство); за заявою ліквідатора (частина друга статті 41 Закону про банкрутство).

Слід мати на увазі, що спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, розглядаються господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство незалежно від того, заявлені такі вимоги з підстав невідповідності правочинів спеціальним нормам (стаття 20 Закону) чи загальним, встановленим цивільним законодавством.

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Такі майнові спори, за винятком спорів боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (абзац четвертий частини восьмої статті 23 Закону), розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законом, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ. За наслідком розгляду зазначених майнових спорів по суті господарський суд виносить ухвалу (задоволення заяви, відмова у задоволенні заяви (повністю або частково).

Відповідна позиція викладена в п. 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI)».

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом України в Постанові від 13.04.2016 у справі № 908/4804/14, яка, відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, повинна бути врахована господарським судом.

Таким чином розгляд даної позовної заяви має здійснюватись за правилами виключної підсудності в господарському суді Київської області в межах провадження у справі № 911/1927/17 про банкрутство ТОВ «Сільгосп-продукт».

Враховуючи викладене вище, матеріали справи № 911/969/18 підлягають передачі в порядку ч. 1 ст. 31 ГПК України для розгляду господарським судом Київської області в межах провадження у справі № 911/1927/17 про банкрутство ТОВ «Сільгосп-продукт».

Керуючись ст. 12, 20, 30, 31, 234, 235, 255, п. 17.5. розділу ХІ ГПК України, ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд

УХВАЛИВ:

1. Матеріали справи № 911/969/18 за позовом ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи на ліквідацію - ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Рокитне-цукор» та ТОВ «Сільгосп-продукт» про визнання недійсним договору № ФД 01/03-1 від 01.03.2016 про надання поворотної фінансової допомоги, передати за виключною підсудністю для розгляду господарським судом Київської області в межах провадження у справі № 911/1927/17 про банкрутство ТОВ «Сільгосп-продукт».

2. Копію ухвали надіслати учасникам у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом десяти днів з дати підписання ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області.

Дата підписання ухвали 17.05.2018.

Суддя С.Ю. Наріжний