РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.04.2018Справа № 910/174/18

За позовом: Комунального підприємства "Управління житлово - комунального господарства"

до: публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про: зобов'язання укласти договір

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Баринова О.І.

Представники:

від позивача: Пильник Д.О. - за дов.

від відповідача: Лисенко В.О. - за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа № 910/174/18 за позовом комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» до публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про зобов'язання виконати дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є теплопостачальною та теплогенеруючою організацією, якій на підставі укладених з відповідачем договорів було здійснено постачання природного газу для виробництва теплової енергії всіх категорій споживачів. У зв'язку із зазначеним та з огляду на набрання чинності 30.11.2016 року Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» № 1730-VІІІ від 03.11.2016 року, позивач вважає, що його заборгованість перед відповідачем за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової енергії, підлягає реструктуризації. Відтак, позивач просить суд визнати протиправною відмову відповідача щодо виконання вимог Закону України № 1730-VІІІ від 03.11.2016 року та вжиття заходів з врегулювання заборгованості позивача за спожитий газ; зобов'язати відповідача виконати положення Закону України № 1730-VІІІ від 03.11.2016 року та укласти договір реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ, відповідно до Типового договору, затвердженого Постановою КМУ від 29.03.2017 року № 222; зобов'язати відповідача виконати положення Закону України № 1730-VІІІ від 03.11.2016 року та списати нараховані на рестрктуризовану заборгованість неустойку (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2018 року у справі

№ 910/174/18 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

30.01.2018 року до суду надійшла заява (клопотання) відповідача із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні 13.02.2018 року судом ухвалено вказане клопотання відповідача задовольнити, розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

30.01.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що з 06.07.2017 року правовідносини між позивачем та відповідачем регламентуються спеціальним законодавством, а саме - Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що не співвідноситься із вимогами Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» як самостійного механізму погашення (реструктуризації, списання) заборгованості боржника перед кредитором.

В судовому засіданні 27.03.2018р. судом ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 24.04.2018 року.

У судовому засіданні 24.04.2018 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем були укладені договори купівлі-продажу природного газу: № 12/50-БО-17 від 02.08.2012; № 13/2177-БО-17 від 28.12.2012; № 1313/14-ТЕ-17 від 13.12.2013; № 1314/14-БО-17 від 13.12.2013; № 1329/16-ТЕ від 21.12.2015; № 1330/16-БО-17 від 15.12.2015; № 14/7110/12 від 21.11.2012; № 1555/1617-ТЕ-17 від 14.09.2016; № 1595/14-КП-17 від 28.01.2014; № 1838/1617-БО-17 від 28.10.2016; № 2186/15-ТЕ-17 від 12.12.2014; № 2187/15-БО-17 від 12.12.2014; № 2188/15-КП-17 від 12.12.2014.

За умовами вказаних договорів відповідач зобов'язався здійснювати постачання позивачу на визначених договорами умовах природний газ, а відповідач зобов'язався здійснювати оплату такого природного газу.

Відповідач здійснював постачання відповідачу природного газу, натомість відповідач свої зобов'язання з оплати природного газу належним чином не виконував, у зв'язку з чим у позивача виникла заборгованість перед відповідачем та відповідачем було нараховано на суму заборгованості неустойку.

Факт наявності заборгованості позивача перед відповідачем визнається сторонами та не підлягає доказуванню в силу положень ч. 1 ст. 75 ГПК України.

25.10.2017 р. позивач звернувся до відповідача з листом № 01.04-35/1301 з пропозицією укласти договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ згідно Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Листом від 01.12.2017 р. відповідач повідомив про відмову в укладенні договору про реструктуризацію у зв'язку з порушенням справи про банкрутство позивача.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії»).

Судом встановлено, що позивача включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, що підтверджується Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 279 від 25.10.2017 р., Додатком до Наказу № 279 від 25.10.2017 р. та Повідомленням про включення до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Розмір кредиторської заборгованості позивача, що підлягає врегулюванню згідно з Законом становить 74 719 142,33 грн., обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних 13 843 352,10 грн. (Додаток до Наказу № 279 від 25.10.2017 р.).

З огляду на включенням до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, позивач належить до кола суб'єктів, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Статтею 5 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» визначено порядок реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ.

Реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року (ч. 1 ст. 5 Закону).

Реструктуризація заборгованості за спожитий природний газ, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється шляхом розстрочення на 60 календарних місяців рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення. На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону (ч. 2,3 ст. 5 Закону).

Частиною 7 ст. 5 Закону встановлено, що типовий договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 5 Закону кожна із сторін зобов'язана укласти договір про реструктуризацію заборгованості у строк, що не перевищує 10 календарних днів з дня його отримання, якщо сума за таким договором підтверджена актами звіряння між учасниками процедури врегулювання заборгованості.

Таким чином, Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» покладає на позивача та відповідача обов'язок укласти договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ.

Як було зазначено вище, позивач звертався до відповідача з листом від 25.10.2017 р. № 01.04-35/1301 з пропозицією укласти договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ згідно Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», однак відповідач укладати договір відмовився, мотивуючи це тим, що питання погашення кредиторської заборгованості позивача повинні розглядатися в межах справи про банкрутство позивача № 911/378/17, що перебуває у провадженні Господарського суду Київської області, оскільки, на думку відповідача, застосуванню підлягають саме норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Суд не погоджується із зазначеними доводами відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до преамбули Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» цей Закон встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є спеціальним по відношенню до інших законодавчих актів, які регулюють діяльність суб'єктів господарювання, у тому числі в частині правового регулювання договірних зобов'язань, однак при цьому його положення є загальними та не враховують специфіки окремих видів зобов'язань.

Зокрема, відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії регулюються саме Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (ст. 2 вказаного Закону).

При цьому саме Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» є спеціальним по відношенню до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», визначає процедуру врегулювання спеціального виду заборгованості - заборгованості за спожитий природний газ і виключно для окремих категорій боржників - теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення. При цьому вказаний Закон жодним чином не стосується правовідносин з погашення (врегулювання) заборгованості за іншими грошовими зобов'язаннями, які є предметом регулювання Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відтак, застосування передбаченої Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» процедури врегулювання заборгованості не суперечить Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а наявність справи про банкрутство позивача не виключає застосування процедури врегулювання заборгованості, передбаченої Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії». Вказане узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», якою, як було зазначено, встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Як було зазначено, відповідно до ч. 7 ст. 5 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» типовий договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 ГК України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Типовий договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 29.03.2017 р. № 222.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність у відповідача в силу положень Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» обов'язку укласти з позивачем договір про реструктуризацію заборгованості.

Укладення такого договору є обов'язковим для сторін в силу положень ст. ст. 1, 3, 5 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Відтак, відмова відповідача від укладення договору, викладена в листі від 01.12.2017 р. є протиправною з огляду на те, що суперечить вище наведеним положенням Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Як було зазначено частиною 3 ст. 5 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» встановлено, що на реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

Відтак, нарахування відповідачем неустойки (штрафу, пені), процентів річних, інфляційних нарахувань в сумі 13 843 352,10 грн. на заборгованість позивача, що підлягає реструктуризації, суперечить наведеним нормам Закону, а відтак підлягає списанню відповідачем.

Частиною 1 ст. 187 ГК України встановлено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Обов'язковість укладення договору про реструктуризацію заборгованості, встановлено Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а тому, враховуючи встановлену законом обов'язковість укладення договору про реструктуризацію заборгованості та протиправну відмову відповідача від його укладення суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ) щодо виконання вимог Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» № 1730-VIII від 03.11.2016 року та вжиття заходів з врегулювання заборгованості комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» (07101, Київська область, м. Славутич, вул. Військових будівельників, 8, ).

3. Зобов'язати публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ) виконати положення Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» № 1730-VIII від 03.11.2016 року та укласти договір реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ відповідно до Типового договору, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29.03.2017 р. № 222.

4. Зобов'язати публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ) виконати положення Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» № 1730-VIII від 03.11.2016 року та списати нараховані на реструктуризовану заборгованість неустойку (штраф, пеню), інфляційні нарахування, проценти річних.

5. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ) на користь комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» (07100, Київська область, м. Славутич, вул. Військових будівельників, будинок 8, ) 4 800 (чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп. - витрати зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя Л.М. Шкурдова

Дата складення судового рішення: 03.05.2018р.