УХВАЛА

місто Київ

11.05.2018Справа № 910/5741/18

Суддя господарського суду міста Києва Літвінова М.Є., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1 (АРК, АДРЕСА_1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТМЕТ» (04071, місто Київ,

вулиця Нижній Вал, будинок 28)

про визнання недійсним рішення Загальних зборів та скасування реєстраційних записів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТМЕТ» (далі - відповідач) про:

- визнання недійсним рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТМЕТ» про зміну місцезнаходження, зміну складу засновників, зміну керівника, зміну складу підписантів;

- скасування реєстраційного запису № 8000764, внесеного державним реєстратором Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради «Реєстраційний центр» Дібровою Віктором Валерійовичем щодо державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи (зміна місцезнаходження, зміна складу або інформації про засновників);

- скасування реєстраційного запису № 9000764, внесеного державним реєстратором Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради «Реєстраційний центр» Дібровою Віктором Валерійовичем щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах (зміна додаткової інформації, зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів) стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТМЕТ».

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що будучи учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТМЕТ» він ніколи своєю часткою в статутному капіталі Товариства не розпоряджався та не приймав жодних рішень, на підставі яких були внесені зміни до установчих документів в частині зміни місцезнаходження Товариства, складу учасників Товариства та зміни відомостей про юридичну особу щодо зміни керівника Товариства. У зв'язку з цим позивач вважає, що були порушені його корпоративні права, оскільки він не має доступу до Товариства, неспроможний контролювати його господарську діяльність та здійснювати права учасника Товариства.

Подана ОСОБА_1 позовна заява не відповідає вимогам статей 162 та 164 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим підлягає залишенню без руху з посиланням на положення статті 174 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи наступне.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

Так, судовий захист прав суб'єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб'єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду, зокрема, сплату судового збору.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981, практика Європейського суду з прав людини щодо застосування цієї Конвенції не визнають саму по собі необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції, який гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру, практику Європейського суду з прав людини (як наведену вище, так і рішення від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі"), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права та має переслідувати законну мету.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України «Про судовий збір»).

Статтею 2 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з приписами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

В даному випадку, позивачем заявлені вимоги про:

- визнання недійсним рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТМЕТ» про зміну місцезнаходження, зміну складу засновників, зміну керівника, зміну складу підписантів;

- скасування реєстраційного запису № 8000764, внесеного державним реєстратором Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради «Реєстраційний центр» Дібровою Віктором Валерійовичем щодо державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи (зміна місцезнаходження, зміна складу або інформації про засновників);

- скасування реєстраційного запису № 9000764, внесеного державним реєстратором Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради «Реєстраційний центр» Дібровою Віктором Валерійовичем щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах (зміна додаткової інформації, зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів) стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТМЕТ».

З наведеного вбачається, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру, за які позивач повинен оплатити судовий збір у розмірі 5 286, 00 грн.

Разом з тим, позивачем до позовної заяви додано Квитанцію № 0.0..2 від 08.05.2018 про сплату судового збору у розмірі 3 524, 00 грн., тобто в меншому розмірі, ніж визначено чинним законодавством України.

Крім того, положеннями частини 3 статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 2 статті 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з частиною 5 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Пунктом 1 частини 1 статті 60 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або у визначених законом випадках іншою особою (частина 2 статті 60 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 7 статті 60 Господарського процесуального кодексу України оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Пунктом 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, чинний від 01.09.2003) встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Дослідивши зміст позовної заяви судом встановлено, що її підписано представником позивача ОСОБА_4

При цьому, до позовної заяви додано ксерокопію довіреності від 12.05.2017, яка не містить належних відміток про засвідчення копій, передбачених п. 5.27 ДСТУ 4163-2003, у зв'язку з чим така довіреність не може вважатись належним доказом, що підтверджує повноваження представника позивача.

Так само, в якості «доказів» заявником до позову додано ксерокопії документів, які не містять належних відміток про засвідчення копій, передбачених п. 5.27 ДСТУ 4163-2003, тоді як відповідно до положень статей 91, 164 Господарського процесуального кодексу України документи, що додаються заявником до позову, повинні бути подані в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, оскільки подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 162, 174 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити ОСОБА_1 спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання до суду оригіналу платіжного документу про сплату судового збору у розмірі 1 762, 00 грн. за вимогу немайнового характеру;

- подання до суду оригіналу або належним чином засвідченої копії Довіреності від 12.05.2017 на ім'я ОСОБА_4;

- подання до суду документів (доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги) які зазначені в матеріалах позовної заяви в оригіналах або в належним чином засвідчених копіях, згідно з п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-203, чинний від 01.09.2003).

4. Роз'яснити ОСОБА_1, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (частина 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

5. Ухвала набирає законної сили 11.05.2018 року та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

6. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://ki.arbitr.gov.ua.

Суддя М.Є. Літвінова