ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.03.2018р.                      Справа №905/168/18

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман,

про стягнення 22789,71 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження

Без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман про стягнення збитків, що виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні, у розмірі 22789,71 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час здійснення перевезення за залізничною накладною №48451231 від 13.02.2017р., перевізником було допущено на шляху прямування незбереження вантажу, про що складено комерційні акти №484809/100 від 16.02.2017р., №484809/99 від 16.02.2017р. та №484809/98 від 16.02.2017р. Наявність вказаних обставин, за твердженням Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», є підставою для стягнення з перевізника вартості нестачі вантажу у розмірі 22789,71 грн.

Відповідач у відзиві №2022/114 від 12.02.2018р. просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з посиланням на приписи ст.130 Статуту залізниць України, згідно з якою право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів мають: у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу: одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Одночасно, за твердженням відповідача, позивачем не надано належних і допустимих доказів збитків – відсутні документи на підтвердження оплати вантажу.

У відповіді на відзив №09-2/10 від 23.02.2018р. Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» вказувало на те, що твердження відповідача, викладені у відзиві, не відповідають дійсності, оскільки докази оплати вантажу надані позивачем у складі позовних матеріалів.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна – це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

13.02.2017р. за залізничною накладною №48451231 Приватне акціонерне товариство «АКХЗ» (відправник) зі станції відправлення Авдіївка Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці відвантажило в адресу Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (одержувач), зокрема, у вагонах №61012977, №55841415, №56443237 кокс доменний. Виходячи зі змісту відомості вагонів накладної №48451231 маса нетто у вагоні №61012977 становила 41450 кг, у вагоні №55841415 – 40800 кг, у вагоні №56443237 – 41000 кг.

Під час прибуття вагонів на станцію призначення Сартана Донецької залізниці на підставі ст.24 Статуту залізниць України була проведена перевірка та виявлена невідповідність фактичної маси вантажу тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, з посиланням на складений станцією Сартана Донецької залізниці акт загальної форми №94 від 15.02.2017р., було здійснено комісійне переваження вагонів №61012977, №55841415, №56443237, про що складено комерційні акти №484809/100 від 16.02.2017р., №484809/99 від 16.02.2017р. та №484809/98 від 16.02.2017р., відповідно до яких встановлено наступне:

-          вагон №61012977: брутто – 63450 кг, тара – 23300 кг, нетто – 40150 кг, що менше документу на 1300 кг;

-          вагон №55841415: брутто – 62850 кг, тара – 23400 кг, нетто – 39450 кг, що менше документу на 1350 кг,

-          вагон №56443237: брутто – 60900 кг, тара – 21800 кг, нетто – 39100 кг, що менше документу на 1900 кг.

У комерційному акті №484809/100 від 16.02.2017р. також відображено, що навантаження у вагоні №61012977 навалом, вище рівня бортів на 300 – 400 мм, шапкоподібне, в документі зазначено маркування вапном однією поздовжньою смугою по довжині вагона; фактично маркування не проглядається через сніг; походу потягу праворуч з 1 по 5 люк поглиблення 7000 х 500 х 300 мм; двері, люка закриті; у технічному відношенні вагон справний; течі вантажу немає.

У комерційному акті №484809/99 від 16.02.2017р. зазначено, що навантаження у вагоні №56443237 навалом, вище рівня бортів на 300-400 мм, шапкоподібне, в документі зазначено маркування вапном однією поздовжньою смугою по довжині вагона; фактично маркування не проглядається через сніг; над 1, 2, 4, 5 люками, по ходу потяга праворуч наявне поглиблення 6000 х 500 х 300 мм; двері, люка закриті, у технічному відношенні вагон справний, течі вантажу немає.

У комерційному акті №484809/98 від 16.02.2017р. вказано, що навантаження у вагоні №55841415 навалом, вище рівня бортів на 300 – 400 мм, шапкоподібне, в документі зазначено маркування вапном однією поздовжньою смугою по довжині вагона; фактично маркування не проглядається через сніг; над 1, 2, 3 люками, по ходу потяга праворуч, наявне поглиблення 4500 х 500 х 300 мм; двері, люка закриті, у технічному відношенні вагон справний, течі вантажу немає.

Переваження вантажу у вагонах №61012977, №55841415, №56443237 здійснювалось з розцепкою на 150 т вагонних вагах вантажоотримувача (державна повірка 09.09.2016р.). При повторному переваженні недостача підтвердилась.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Стаття 110 Статуту залізниць України також передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічні за змістом приписи містяться у ст.113 Статуту залізниць України, ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідачем в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду, що недостача вантажу відбулась не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов’язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу, засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Як передбачено у ст.130 Статуту залізниць України, пред'явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред'явлення до неї претензії. Право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу мають одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Згідно з ч.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В силу норм ч.ч.1, 2 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За змістом п.2.7 роз'яснення №04-5/601 від 29.05.2002р. Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто), зокрема, для коксу у вологому стані становить 2%.

У графі 20 залізничної накладної №48451231 «Найменування вантажу» зазначено, що спірний вантаж (кокс) відправлений у вологому стані.

За даними комерційних актів №484809/100 від 16.02.2017р., №484809/99 від 16.02.2017р. та №484809/98 від 16.02.2017р., недостача у вагоні №61012977 складає 1300 кг, у вагоні №55841415 – 1350 кг, у вагоні №56443237 – 1900 кг.

Здійснивши перевірку виконаного позивачем розрахунку позовних вимог з урахуванням відомостей, які містяться в рахунку-фактурі №91400535 від 13.02.2017р. Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажовідправника), а також акту приймання-передачі №91400535 від 13.02.2017р., складеного, в тому числі, щодо товару, транспортування якого здійснювалось у вагонах №61012977, №55841415, №56443237, суд встановив, що він є арифметично вірним.

При цьому, твердження відповідача, викладені у відзиві №2022/114 від 12.02.2018р., спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення збитків у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 22789,71 грн, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1762 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Дослідивши докази, які наявні у матеріалах справи, керуючись ст.ст.86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман про стягнення збитків, що виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні, у розмірі 22789,71 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, буд.22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Лепорського, буд.1, ) збитки у вигляді нестачі у розмірі 22789,71 грн, а також судовий збір в сумі 1762 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 29.03.2018р.

Повний текст рішення складено та підписано 03.04.2018р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця