УХВАЛА

про забезпечення позову

04.05.2018Справа №910/5468/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Блажівської О.Є. розглянувши заяву Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради у справі №910/5468/18

за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Одноосібного Товариства з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані»

про витребування майна, -

представники учасників справи: не викликались

ВСТАНОВИВ:

02.05.2018 року до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Одноосібного Товариства з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані» про витребування майна.

Разом із позовною заявою Заступником прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

В заяві про вжиття заходів забезпечення позову, заявник просить суд:

- накласти арешт на об'єкт нерухомого майна: нежилі приміщення загальною площею 115,4 кв.м по вул. Десятинній, 7 у м.Києві, які входять у групу нежилих приміщень з №1 по №13 групи нежилих приміщень №9 (літ. А) загальною площею 136,7 кв.м по вул. Десятинній, будинок 7 у м.Києві (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: ).

- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів, щодо об'єкту нерухомого майна: нежилі приміщення загальною площею 115,4 кв. м по вул. Десятинній, 7 у м.Києві, які входять у групу нежилих приміщень з № 1 по № 13 групи нежилих приміщень № 9 (літ. А) загальною площею 136,7 кв. м по вул. Десятинній, будинок 7 у м.Києві (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: ).

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник, зазначає, що Рішенням Київради від 27.12.2001 № 208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва» житловий будинок по вул. Десятинній, 7-А у м.Києві разом зі спірними нежитловими приміщеннями включено до переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади Шевченківського району м.Києва.

Рішенням Київради від 02.12.2010 № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» нежилі приміщення у житловому будинку по вул. Десятинній, 7-А у м.Києві загальною площею 115,4 кв. м (інвентарний номер 6006) включено до переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва, що розміщені в Шевченківському районі.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» житловий будинок разом з нежитловими приміщеннями площею 115,4 кв. м по вул. Десятинній, 7-А віднесено до сфери управління Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації.

Як стверджує Заступника прокурора міста Києва у своїй заяві, Київська міська рада рішень про відчуження вказаного майна не приймала, приватизація спірних приміщень не здійснювалась, однак 21.08.2015 право власності на них зареєстровано за ПП «Інвест Д».

У зв'язку з цим, Київська місцева прокуратура № 10 у 2016 році звернулась до господарського суду м.Києва з позовом в інтересах держави в особі Київради до ПП «Інвест Д» про витребування спірних нежитлових приміщень на користь територіальної громади м.Києва в особі позивача.

Рішенням господарського суду м.Києва від 06.07.2017 у справі № 910/16133/16 позов прокурора задоволено та витребувано від ПП «Інвест Д» на користь територіальної громади м.Києва в особі Київської міської ради нежилі приміщення загальною площею 115,4 кв. м по вул. Десятинній, 7 у м.Києві, які входять у групу нежитлових приміщень з № 1 по № 13 групи нежилих приміщень № 9 загальною площею 136,7 кв. м по вул. Десятинній, 7 у м.Києві.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 у справі №910/16133/16, залишеною без змін 12.04.2018 Верховним Судом, рішення господарського суду м.Києва від 06.07.2017 у частині задоволення позовних вимог прокурора залишено без змін.

Водночас, як вбачається із заяви, у провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУНП в м.Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 25.05.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 04.01.2016 у справі №761 /39533/15-к за клопотанням прокурора Київської місцевої прокуратури №10 на приміщення з №1 по №13 групи нежилих приміщень №9 в будинку № 7 по вул. Десятинній в м.Києві (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: ) накладено арешт.

Однак ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 29.03.2018 у справі № 761/9648/18 арешт спірного майна скасовано.

Заявником з'ясовано, що 03.04.2018 право власності на нежилі приміщення з №1 по №13 групи нежилих приміщень №9 (літ. А) по вул. Десятинній, будинок 7 у м.Києві загальною площею 136,7 кв.м зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Н.Б. за одноосібним ТОВ «Пірін Інвест Компані» на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.2018, укладеного з приватним підприємством «Інвест Д».

Таким чином, заявник стверджує, що внаслідок скасування арешту на комунальне майно ПП «Інвест Д», не будучи дійсним власником цього майна, відчужило його 03.04.2018 на користь одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані», що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.04.2018, копію якої долучено Заступником прокурора міста Києва до заяви про вжиття заходів забезпечення.

Одночасно, як стверджує заявник, державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві накладено арешт на спірне нерухоме майно.

Разом з цим, наявність арешту, накладеного 29.03.2018 постановою державного виконавця, не завадило, на думку заявника, державному реєстратору філії КП Главанської сільської ради «Абсолют» у м.Києві внести 03.04.2018 до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна відомості про припинення вказаного обтяження без зазначення підстави зняття арешту.

Таким чином, заявник вважає, що з вказаних дій осіб, за якими зареєстроване спірне майно на праві власності, вбачається намір уникнути виконання судового рішення про витребування спірних приміщень на користь територіальної громади м.Києва.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено можливість розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч.5 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, та викладені в ній доводи, дослідивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для вжиття господарським судом заходів щодо забезпечення позову, визначених у наведеній заяві позивача, з огляду на таке.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. В силу приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам при здійсненні судочинства необхідно застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту мас бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

За змістом п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як зазначає заявник, враховуючи, що спірне нерухоме майно відчужено на користь одноосібного ТОВ «Пірін Інвест Компані», незважаючи на наявність судового рішення про витребування цього майна від ПП «Інвест», яке набрало законної сили, при цьому мало місце безпідставне зняття державним реєстратором арешту, накладеного державним виконавцем, виправданими та співмірними заходами забезпечення позову буде арешт спірного майна та заборона суб'єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії, пов'язані з реєстрацією прав на спірні об'єкти нерухомості.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13 лютого 2018 у справі №911/2930/17.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом встановлено, що Заступник прокурора міста Києва належними доказами обґрунтував причини звернення із заявою про забезпечення позову. У свою чергу, заходи до забезпечення позову, заявлені у заяві, відповідають позовним вимогам, на забезпечення яких позивач просить вжити ці заходи. Не вжиття заходів до забезпечення позову у справі №910/5468/18 може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин, враховуючи пов'язаність заходів забезпечення позову з його предметом, ймовірність ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Заступника прокурора міста Києва про забезпечення позову.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що обраний Заступником прокурора міста Києва засіб забезпечення позову є співмірним, відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідає інституту забезпечення позову в господарському процесі, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Згідно ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Проте, в даному випадку суд не вбачає необхідності в зустрічному забезпеченні, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач понесе збитки у зв'язку із заявою про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 136-140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити в повному обсязі заяву Заступником прокурора міста Києва про вжиття заходів забезпечення позову.

2. Накласти арешт на об'єкт нерухомого майна: нежилі приміщення загальною площею 115,4 кв.м по вул. Десятинній, 7 у м.Києві, які входять у групу нежилих приміщень з №1 по №13 групи нежилих приміщень №9 (літ. А) загальною площею 136,7 кв.м по вул. Десятинній, будинок 7 у м.Києві (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: ).

3. Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів, щодо об'єкту нерухомого майна: нежилі приміщення загальною площею 115,4 кв. м по вул. Десятинній, 7 у м.Києві, які входять у групу нежилих приміщень з № 1 по № 13 групи нежилих приміщень № 9 (літ. А) загальною площею 136,7 кв. м по вул. Десятинній, будинок 7 у м.Києві (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: ).

4. Дана ухвала має силу виконавчого документу відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження».

5. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 04.05.2018, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

6. Стягувачем за даною ухвалою є - Прокуратура міста Києва (03150, м.Київ, вул. Предславинська, 45/9 код: 02910019).

7. Боржником за пунктом 2 резолютивної частини даної ухвали є - Одноосібне товариство з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані» (вул. Пештеріте, 1, вхід Д, поверх 1, кв.3, муніципалітет Бансько, область Благоєвград, м.Бансько, 2720, республіка Болгарія, ідентифікаційний код: 204121745)

8. Боржником за пунктом 3 резолютивної частини даної ухвали є - Міністерство юстиції України (01001, м.Київ, вул. Архітектора Городецького, 13, )

9. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.Є. Блажівська