ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.04.2018р. Справа №914/2435/17
За позовом: Першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі
позивача: Міністерства оборони України, м. Київ,
до відповідача: Державного підприємства Міністерства оборони України «Західвійськбуд», м. Львів,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Малехівська сільська рада Жовківського району, с. Малехів Жовківського р-ну Львівської обл.,
про: зобов`язання вчинити дії щодо набуття права користування земельною ділянкою площею 0,4309 га і площею 5,1443 га, які знаходяться за адресою: вул. Л.Українки, 45, с. Малехів, Жовківського району, Львівської області.
Суддя Козак І.Б.
при секретарі Гелеш Г.М.
Представники:
від прокуратури: не з`явився,
від позивача: не з`явився,
від відповідача: не з`явився,
третя особа: не з`явився.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі позивача Міністерства оборони України до відповідача Державного підприємства Міністерства оборони України «Західвійськбуд» про зобов`язання вчинити дії щодо набуття права користування земельною ділянкою площею 0,4309 га і площею 5,1443 га, які знаходяться за адресою: вул. Л.Українки, 45, с. Малехів, Жовківського району, Львівської області.
Ухвалою суду від 28.11.2017р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 12.12.2017р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду по даній справі. Ухвалою суду від 13.03.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 24.04.2018р.
Суд звертає увагу учасників процесу на те, що з 15.12.2017 набрали чинності зміни до ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII. Відповідно до п. 11 Перехідних положень ГПК України у вищенаведеній редакції Закону, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Господарське судочинство у даній справі здійснюється за правилами, передбаченими ГПК України, у порядку загального позовного провадження відповідно до п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 12 ГПК України.
23.04.2018р. військовим прокурором подано клопотання про зупинення провадження у цій справі до вирішення господарським судом справи №914/207/18 про скасування права комунальної власності Малехівської сільської ради на земельну ділянку по вул..Київській, 18А у с. Малехів Жовківського району Львівської області та витребування такої на користь держави в особі Міністерства оборони України, яка входить у склад земельної ділянки, щодо якої заявлено позов у цій справі.
У судове засідання 24.04.2018р. прокурор та представник позивача не з`явилися. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що службовими особами ДП МОУ «Західвійськбуд» не вживаються дієві заходи щодо оформлення документів на право користування земельними ділянками, що були надані у постійне користування розформованим військовим частинам А-3334 і А-3357, що створює умови для незаконного їх використання, самовільного захоплення та вибуття їх із державної власності. Відтак, просять зобов`язати ДП МОУ «Західвійськуд» вчинити заходи, передбачені статтями 92, 116, 123, 125, 126 Земельного кодексу України з метою набуття права користування земельною ділянкою площею 0,4309 га і площею 5,1443 га, які знаходяться за адресою: вул. Л.Українки, 45, с. Малехів, Жовківського району, Львівської області.
Відповідач у судове засідання 24.04.2018р. не з`явився. Проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов (вх. №42330/18 від 12.12.2017р.) з таких підстав. Щодо земельної ділянки розміром 0,4309га, то дана ділянка входила до складу земельної ділянки загальною площею 3,8491га, користувачем якої було ДП МОУ «Західвійськбуд» на підставі державного акту на право постійного користування землею від 03.06.1997р. ІІ-ЛВ №002741, окремого правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 0,4309га відповідачем не оформлювалося, оскільки Малехівська СР не прийняла рішення про виведення цієї ділянки із земель запасу та повернення її до державної власності. Відтак, ця ділянка продовжує безпідставно перебувати у комунальній власності, про що прокурору та позивачу стало відомо ще під час розгляду справи №914/2733/13.
Щодо земельної ділянки розміром 5,1443га, то Малехівською СР не було скасовано рішення №1 від 14.03.2006р. щодо вилучення земельної ділянки ДП МОУ «Західвійськбуд» площею 5,1443га, а також не було прийнято рішення щодо повернення даної земельної ділянки у власність держави в особі Міністерства оборони України та ДП МОУ «Західвійскбуд». Факт неправомірного вилучення даної ділянки встановлено у рішеннях господарського суду Львівської області у справах №914/2733/13 та 914/2895/15, про що було відомо прокурору та позивачу як учасникам цих справ. Додатково зазначив, що при співвідношенні планів зовнішніх меж землекористування земельних ділянок площею 5,799га та 3,8491га та даних публічної кадастрової карти України, вбачається, що на площі цих ділянок вже зареєстровані декілька земельних ділянок з іншими кадастровими номерами, певна частина з яких перебуває у комунальній власності Малехівської СР, а деякі взагалі в приватній власності. Відповідачем фактично використовується земельна ділянка площею 2,2169га кадастровий №:01:012:0002, що була відведена на підставі Державного акту на право постійного користування серії ЯЯ №182274 від 22.02.2010р. і який було визнано нечинним згідно рішення господарського суду Львівської області від 13.08.2013р. у справі 914/2212/13. Враховуючи наведене, вважає, що ДП МОУ «Західвійськбуд» є неналежним відповідачем у цій справі.
Також подав заяву про застосування строку позовної давності.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Малехівська сільська рада у судове засідання 24.04.2018р. не з`явилася. Подала пояснення щодо позову (вх.5409/18 від 15.02.2018р.), у якому зазначила таке. З генерального плану с. Малехів вбачається, що на території розформованих військових частин А-3334 та А-3357 знаходяться інші юридичні особи, які здійснюють підприємницьку діяльність. Довідкою Малехівської СР від 23.01.2018р. №52/02-19 підтверджується факт сплати відповідачем земельного податку за користування земельною ділянкою площею 2,2169гп по вул.Л.Українки, 45 в с. Малехів Жовківського р-ну Львівської обл. Згідно п.5.5 рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005р. №5-рп/2005, на думку Малехівської СР, у відповідача відсутній обов`язок оформлювати право користування земельною ділянкою, а відтак, відсутні правові підстави для задоволення позову повністю.
Щодо клопотання про зупинення провадження у цій справі, суд залишає його без розгляду відповідно до вимог ч.2 ст.207 ГПК України, як таке, що подано після закриття підготовчого провадження без обґрунтування поважності причин пропуску строку подання у підготовчому провадженні. Суд звертає увагу прокурора на те, що провадження у справі №207/18 відкрито ще 07.02.2018р., а клопотання заявником подано лише 23.04.2018р. Крім того, відповідно до ч.8, 9 ст.80ГПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Розглянувши матеріали справи, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.
Державним Актом на право постійного користування землею ІІ-ЛВ №000650, виданим військовій частині А-3334, посвідчено право постійного землекористування на земельну ділянку площею 5,799 га в с. Малехів.
Державним Актом на право постійного користування землею ІІ-ЛВ №002741, виданим військовій частині А-3357, посвідчено право постійного землекористування на земельну ділянку площею 3,8491 га в с. Малехів.
Згідно з Указом Президента України від 15 грудня 1999 року № 1751/99 Про систему центральних органів виконавчої влади" до системи центральної виконавчої влади України входять міністерства, державні комітети (державні служби) та центральні органи виконавчої влади зі спеціальним статусом. Міністерство є головним (провідним) органом у системі центральних виконавчої влади в забезпеченні впровадження державної політики у визначеній сфері діяльності. Центральні органи виконавчої влади можуть мати свої територіальні органи, що утворюються, реорганізуються і ліквідовуються в порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до вищенаведених вимог чинного законодавства та ст. 74, 75 Господарського кодексу України Міністерство оборони України утворює, реорганізує та ліквідовує у встановленому порядку підприємства, що належать до сфери його управління, контролює їх діяльність.
Державне підприємство Західвійськбуд (надалі - Підприємство) засноване на державній власності, діє як державне унітарне комерційне підприємство та належить до сфери управління Міністерства оборони України. Метою діяльності підприємства являється виконання програми житлового та військового будівництва для Міністерства оборони України, структур Сил України та інших замовників - юридичних та фізичних осіб України та інших держав незалежно від форм власності. Майно ДП МО України Західвійськбуд становлять основні фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається у самостійному балансі Підприємства. Майно Підприємства є державною власністю і закріплюється на праві повного господарського відання, Підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству. Підприємство здійснює володіння, користування землею та іншими природними ресурсами відповідно до мети своєї діяльності.
Рішенням Малехівської СР №1 від 14.03.2006р. погоджено вилучення земельної ділянки з користування ДП МОУ «Західвійськбуд» та погоджено дозвіл на складання проекту землеустрою з інвентаризації земельної ділянки для обслуговування об`єктів нерухомого майна в с. Малехів по вул.Л.Українки, 45.
22.12.2006 року прийнято Розпорядження голови Жовківської районної державної адміністрації № 1223 Про вилучення земельної ділянки із землекористування ДП МОУ України Західвійськбуд на території Малехівської сільської ради, яким вирішено:
1) Припинити ДП МО Західвійськбуд користування частиною земельної ділянки площею 5,1443 га, надану для обслуговування об`єктів нерухомого майна у зв`язку з добровільною відмовою від права користування частиною земельної ділянки з подальшою передачею ТОВ Західбудсервіс, ПП Автотехнобудсервіс і ТОВ Галтрансрембуд на території Малехівської сільської ради.
2) Вилучену земельну ділянку ДП МО Західвійськбуд площею 5,1443 га перевести в землі запасу Малехівської сільської ради (забудовані землі).
07.12.2011р. прокурором Жовківського району Львівської області на адресу Жовківської районної адміністрації внесено протест на розпорядження від 22.12.2006 № 1223 Про вилучення земельної ділянки із землекористування ДП МОУ України Західвійськбуд на території Малехівської сільської ради, що підтверджується долученим до матеріалів справи протестом прокурора Жовківського району Львівської області від 07.12.2011 р.
14.12.2011р. прийнято розпорядження голови Жовківської районної державної адміністрації №1137 яким визнано таким, що втратито чинність Розпорядження голови Жовківської районної державної адміністрації від 22.12.2006 р. № 1223 Про вилучення земельної ділянки із землекористування ДП МОУ України Західвійськбуд на території Малехівської сільської ради.
Листом №3299-01/40 від 29.08.2013р. Відділ Держземагенства у Жовківському р-ні Львівської області повідомив ДП МОУ «Західвійськбуд» про те, що земельна ділянка загальною площею 0,4309га по вул.Л.Українки, 45/3, в с. Малехів Жовківського р-ну Львівської обл. до укладення договору оренди між Малехівською СР та ТзОВ «Захід-Буд-Сервіс» згідно річної державної звітності стаом на 01.01.2004р. облікувалася за ДП МОУ «Західвійськбуд». З 01.0.2005р. дана земельна ділянка загальною площею 0,4309га була облікована як така, що надана в оренду ТзОВ «Захід-Буд-Сервіс» згідно договору оренди від 01.03.2004р. терміном на 20 років.
Рішенням господарського суду Львівської області від 08.09.2013р. визнано недійсним рішення Малехівської сільської ради №4 від 02.05.2004 р. Про затвердження технічного звіту на земельні ділянки ТзОВ Захід-Буд-Сервіс, які розташовані в с. Малехів по вул. Л.Українки, 45/3; визнано недійсним договір оренди землі від 01.03.2004р., укладений між Малехівською сільською радою та ТзОВ Захід-Буд-Сервіс; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Захід-Буд-Сервіс усунути перешкоди в користуванні Державним підприємством Міністерства оборони України Західвійськбуд земельною ділянкою площею 0,4309 га, яка розташована по вул. Лесі Українки, 45/3 в с. Малехів Жовківського району Львівської обл., шляхом звільнення вказаної земельної ділянки.
У матеріалах справи міститься довідка №97-1310-0.3-35/0122-17АП від 11.01.2017р. (за даними форми 6-зем) про те, що за ДП МОУ «Західвійськбуд» облікується земельна ділянка площею 2,2169га в с. Малехів.
Листом №06-4145/10вих-17 військовий прокурор Львівського гарнізону звернувся до ДП МОУ «Західвійськбуд» з проханням надати відповідні підтверджуючі документи на вжиття заходів щодо оформлення державним підприємством права користування земельною ділянкою.
Листом №818 від 28.10.2017р. ДП МОУ «Західвійськбуд» повідомило військовому прокурору таке. У 2004-2005р.р. було вилучено та переведено до земель запасу Малехівської СР земельну ділянку площею 0, 4309га, яка знаходилася в межах земельної ділянки загальною площею 3,8491га (акт на право постійного користування землею ІІ-ЛВ №002741, виданий військовій частині А-3357). Крім того, на підставі розпорядження голови Жовківської РДА №1223 від 22.12.2006р. було вилучено земельну ділянку площею 5, 1443га та переведено її до земель запасу Малехівської СР. 14.12.2011р. скасовано розпорядження №1223 від 22.12.2006р., проте Малехівською СР не було скасовано рішення №1 від 14.03.2006р., а також не було прийнято рішення щодо повернення земельної ділянки площею 5,1443га у власність держави в особі ДП МОУ «Західвійськбуд». Також продовжує безпідставно перебувати у комунальній власності земельна ділянка площею 0,4309га. На даний час, ДП МОУ «Західвійськбуд» фактично використовується земельна ділянка кадастровий №:01:012:0002, що була відведена на підставі Державного акту на право постійного користування серія ЯЯ №182274 від 22.02.2010р., що було визнано нечинним рішенням господарського суду Львівської області від 13.08.2013р. у справі №2212/13. На даний час, земельні ділянки площею 5,799га та 3,8491га, не мають тих меж, які зазначені у державних актах №ІІ-ЛВ №000650 та ІІ-ЛВ №002741, та розподілені між різними суб`єктами господарювання, і частина з них має кадастрові номери.
Листом №06-4671/вих.-17 від 08.11.2017р. військовою прокуратурою ЛГ повідомлено Міністерство оборони України та ДП МОУ «Західвійськбуд» про вжиття заходів представницького характеру для захисту порушених інтересів держави.
Згідно довідки Малехівської СР від 23.01.2018р. №51/02-13, за ДП МОУ «Західвійськбуд» облікується земельна ділянка площею 2,2169га в с. Малехів по вул.Л.Українки, 45.
Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідачем у справі подано заяву про застосування позовної давності.
Як зазначено у п.1.1 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013р. №10, позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах (стаття 3 Господарського кодексу України, далі - ГК України).
Частиною 3 статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Посилання сторони на сплив позовної давності в процесі касаційного перегляду судового рішення не вважається такою заявою.
За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.
Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор та позивач зазначають, що відповідачем не вчиняються жодні дії щодо належного оформлення права користування належними йому на праві користування двома земельними ділянками площею 0,4309га і площею 5,1443га по вул.Л.Українки, 45 у с. Малехів Жовківського р-ну Львівської обл.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу норм статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
У відповідності до змісту пункту 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", після прийняття органом державної влади або місцевого самоврядування рішення про надання земельної ділянки у власність або в користування, затвердження результатів аукціону, укладення відповідної цивільно-правової угоди, набуття права власності на житловий будинок, будівлю, споруду особа має право на одержання земельної ділянки у власність або в користування і право вимагати оформлення документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України). За відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності.
Суд звертає увагу прокурора та позивача (Міністерство оборони України) на те, що незважаючи на наявність у відповідача двох актів на право користування земельними ділянками площею 5,799га та площею 3,8491га, ДП МОУ «Західвійськбуд» фактично користується земельною ділянкою 2,2169га, кадастровий №:01:012:0002, про що зазначає і сам прокурор у позовній заяві (а.с.10). Доказів виконання рішення господарського суду Львівської області від 08.09.2013р. в частині зобов`язання ТзОВ Захід-Буд-Сервіс усунути перешкоди в користуванні Державним підприємством Міністерства оборони України Західвійськбуд земельною ділянкою площею 0,4309 га, яка розташована по вул. Лесі Українки, 45/3 в с. Малехів Жовківського району Львівської обл., шляхом звільнення вказаної земельної ділянки, прокурором ні позивачем не надано.
Щодо земельної ділянки площею 5,1443га, то на підставі розпорядження голови Жовківської РДА №1223 від 22.12.2006р. було вилучено земельну ділянку площею 5, 1443га та переведено її до земель запасу Малехівської СР. 14.12.2011р. скасовано розпорядження №1223 від 22.12.2006р., проте Малехівською СР не було скасовано рішення №1 від 14.03.2006р., а також не було прийнято рішення щодо повернення земельної ділянки площею 5,1443га у власність держави в особі ДП МОУ «Західвійськбуд».
Вирішуючи спір по суті господарський суд врахував також наступне.
Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, ч. 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.
Способи захисту прав та законних інтересів суб`єктів господарювання визначені також ст. 20 Господарського кодексу України.
Вирішуючи спори в галузі земельних правовідносин сторін, треба приймати до уваги, що чинним Земельним кодексом України передбачені додаткові, крім передбачених Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, способи захисту прав субєктів господарювання. Так, спеціальною нормою, а саме ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків.
Можливо застосування інших, передбачених законом, способів, якими зокрема може бути вилучення земельної ділянки (ст. 149 Земельного кодексу України), повернення самовільно зайнятих земельних ділянок власнику (ст. 212 Земельного кодексу України).
Однак, обраний прокурором та позивачем спосіб захисту порушеного права, а саме зобов`язання відповідача вжити заходів, передбачених статтями 92, 116, 123, 125, 126 Земельного кодексу України з метою набуття права користування земельною ділянкою площею 0,4309га і площею 5,1443га по вул.. Л.Українки, 45 у с. Малехів Жовківського р-ну Львівської обл., не передбачений ні загальними, ні спеціальними нормами матеріального права України.
Господарським судом враховано норму статті 14 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковими для неї. Виконання цивільного обовязку забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, яка встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Також господарським судом взято до уваги, що в основу норм Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" покладено принцип добровільності вчинення дій суб`єктами земельних правовідносин.
Варто зазначити також, що обрання способу захисту порушеного права здійснює позивач, але господарський суд, приймаючи рішення зі справи, має перевірити відповідність обраного способу закону та призначенню судового захисту. Перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду є обовязком суду, який має приймати рішення зі справи в межах позовних вимог та з урахуванням фактичних обставин конкретної справи, беручи до уваги як можливість у той чи іншій спосіб захистити порушене право (за наявності підстав для цього), так і необхідність подальшого виконання прийнятого судом рішення.
Таким чином, за наявності порушеного права позивача, крім способу захисту, обраного позивачем, при прийнятті рішення суду слід враховувати також можливість реального виконання такого рішення суду.
Оскільки способом захисту прав є відповідні заходи, які дають об`єктивні підстави постраждалій особі відновити становище, яке існувало до порушення і отримати тим самих втрачені блага майнового або немайнового характеру, у разі, коли обраний спосіб не є таким, що спричинятиме поновлення порушених прав, а тим більш, якщо він не передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України, статтею 20 Господарського кодексу України або ж спеціальною правовою нормою, іншим правовим положеннями законодавчого акту чи договору, суд не має правових підстав для задоволення пред`явлених позивачем позовних вимог.
На підставі викладеного, у господарського суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог, а тому суд в задоволенні позову Першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі позивача Міністерства оборони України відмовляє. Оскільки право чи інтерес позивача/прокурора відповідачем не порушені, суд, відмовляє у позову у зв`язку з його необґрунтованістю, заява відповідача про застосування позовної давності не застосовується.
При цьому, господарський суд вважає за необхідне наголосити, що ефективний спосіб захисту порушеного права повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Згідно з частиною 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів може стати підставою для звернення зацікавленої особи до суду з позовом про стягнення збитків.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 8 Закону України Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.
Згідно із Законом України Про судовий збір зі змінами, внесеними Законом України № 484-VIІ від 22.05.2015 р., які набули чинності з 01.09.2015р., органи прокуратури при зверненні до суду з позовними заявами, апеляційними та касаційними скаргами, сплачують судовий збір на загальних підставах.
За подання даної позовної заяви прокурор повинен був сплатити 1600,00 грн. судового збору. У прохальній частині позовної заяви прокурор просив відстрочити сплату судового збору до прийняття судом рішення у цій справі. Ухвалою суду від 12.12.2017р. відстрочено прокурору сплату судового збору до прийняття судом рішення у цій справі. Станом на дату прийняття рішення у матеріалах справи відсутні докази сплати судового збору прокурором. В силу вимог ст.129 ГПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Оскільки суд відстрочив прокурору сплату судового збору до прийняття рішення у справі, а в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, обов`язок щодо сплати судового збору за подання даного позову покладався саме на Прокурора, судовий збір підлягає до стягнення в дохід Державного бюджету України з прокурора.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 219-220, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Відмовити у задоволенні позову повністю.
2. Стягнути з військової прокуратури Львівського гарнізону Західного регіону України (79007, м. Львів, вул. Клепарівська, 20, ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУ ДКСУ у Личаківському районі м.Львова, код отримувача (код ЄДРПОУ): 38007620, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Львівській області, код банку отримувача (МФО): 825014, рахунок отримувача: 3006, код класифікації доходів бюджету: 22030001, код ЄДРПОУ суду: 03499974) 1600 00 грн. судового збору.
3. Відповідно до ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
4. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.
5. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення буде складено та підписано 04.05.2018р.

Суддя Козак І.Б.