ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 5023/1935/11

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Берднік І.С.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі"

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 (головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В.)

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на дії Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5"

до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі"

про стягнення 6 673 213,52 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - стягувач) звернувшись в суд зі скаргою на дії органу ДВС в порядку статті 1212 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017), просило: прийняти скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 27777843; скаргу задовольнити у повному обсязі, визнати незаконними дії Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 27777843; визнати недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 27777843, яку було винесено 14.07.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панюковою О.О.

В обґрунтування скарги стягувач зазначав, що заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника на підставі рішення господарського суду Харківської області у справі №5023/1935/11 виникла у зв'язку з несвоєчасністю розрахунків за теплову енергію, а не за спожитий природний газ, а отже, з урахуванням приписів частини 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", були відсутні підстави для зупинення виконавчого провадження.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.10.2017 року (суддя Погорелова О.В.) у задоволенні скарги відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій державного виконавця щодо винесення постанови від 14.07.2017 ВП №27777843 про зупинення проведення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 06.06.2011 у справі №5023/1935/11 з посиланням на пункт 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Оскарженою постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 вказана ухвала суду скасована, скаргу на дії держаного виконавця задоволено, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційна інстанція не встановила підстав для зупинення виконавчого провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки предметом даного судового спору була заборгованість за теплову енергію, а не за спожитий тепловий газ, яка, при цьому, не була поставлена.

У касаційній скарзі Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (далі -боржник) просить вказану постанову у справі скасувати, залишивши в силі ухвалу суду першої інстанції від 02.10.2017. Боржник зазначає, що стягувачем у даній справі є НАК "Нафтогаз України", а боржником - теплопостачальне підприємство КП "Харківські теплові мережі", що включено до Реєстру підприємств, що беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, у зв'язку з чим виконавче провадження підлягає зупиненню на підставі пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Переглянувши у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи судові рішення, враховуючи встановлені Господарським процесуальним кодексом України межі такого перегляду, суд касаційної інстанції виходить із наступного.

Спір у справі стосується оскарження стягувачем дій органу державної виконавчої служби у зв'язку із зупиненням вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №27777843 на підставі статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".

За наслідками розгляду цієї скарги стягувача на постанову державного виконавця про зупинення виконавчих дій з примусового виконання наказу №5023/1935/11, виданого 06.06.2011 року Господарським судом Харківської області у даній справі, судами встановлено, що Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" станом на 19.06.2017 включене до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, що підтверджується повідомленням директора Департаменту економіки систем життєзабезпечення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

14.07.2017 головним державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу №5023/1935/11, виданого 06.06.2011 року Господарським судом Харківської області.

У вказаній постанові державний виконавець вказав, що боржник - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" перебуває у Реєстрі теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", у зв'язку з чим виконавче провадження підлягає зупиненню на підставі пункту 10 частини 1 статті 34, статті 35 Закону України "Про виконавче провадження".

Приймаючи оскаржену постанову про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця щодо зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу, апеляційний суд визнав, що державним виконавцем помилково визначено, що положення Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" застосовуються до правовідносин сторін виконавчого провадження у даній справі.

Підстави для скасування оскарженої постанови відсутні виходячи із наступного.

30 листопада 2016 року набув чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Метою вказаного закону є поліпшення фінансового становища теплопостачальних підприємств життєзабезпечення, запобігання їхнього банкрутства, забезпечення фінансової стабільності та уникнення кризових ситуацій під час проходження опалювального періоду.

Вказаним законом, зокрема, внесені зміни до статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 34 цього Закону виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

У частині 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Як зазначалось вище, судами встановлено, що відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.06.2017 №152 Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" включене до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Відповідно до абзацу 8 частини 1 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Згідно з абзацом 10 частини першої статті 1 зазначеного Закону спожиті енергоносії - спожиті природний газ, електрична енергія.

Отже, Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" врегульовує питання щодо заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, а саме спожиті природний газ, електричну енергію.

Разом з тим, виконавче провадження з виконання рішення суду у цій справі не стосується заборгованості за спожитий природний газ, а стосується заборгованості за спожиту теплову енергію, яка виникла, як встановлено судом апеляційної інстанції, внаслідок неналежного виконання умов договору купівлі-продажу теплової енергії № 578 від 27.12.2006, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції правильно дійшов висновку про те, що дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 27777843 суперечать положенням частини 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" та відповідно правомірно задовольнив скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на дії виконавчої служби.

Подібна правова позиці висвітлена Верховним Судом у постановах зі справ: від 19.03.2018 №33/229-04, від 11.04.2018 №49/09-09, від 12.04.2018 №5023/1996/11 і №5023/1936/11, від 16.04.18 №15/311-09, від 17.04.2018 №54/298-07, від 19.04.2018 №33/123-09 і №33/14-10.

Відтак аргумент скаржника про порушення апеляційним судом пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" спростовуються вище викладеним, та тим, що включення Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", не є безумовною підставою зупинення будь-якого виконавчого провадження, як помилково вважає особа, що подала касаційну скаргу.

Наведеним спростовуються доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо незаконності постанови суду апеляційної інстанції.

За приписами статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

За вказаних обставин оскільки фундаментальних порушень не встановлено, підстав для скасування оскарженої постанови немає.

Відповідно до приписів статті 129 частини 4, статті 315 частини 3 пункту "в" Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання касаційної скарги належить покласти на відповідача.

Керуючись статтями 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 у справі Господарського суду Харківської області № 5023/1935/11, залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді І. В. Кушнір

І. С. Берднік