РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2018Справа № 910/3901/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Джарти В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, б.7-Д, )

до Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 119, )

про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 9089,30 грн.

Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» (надалі - ПАТ НАСК «ОРАНТА») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» (надалі - ТзДВ «СТ «Домінанта») про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 9089,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивачем на підставі договору страхування автотранспорту №УБ 1165657 від 16.01.2017 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля «Citroen C4», державний номер НОМЕР_1, а тому у нього відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. За твердженнями Позивача, відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_2, водієм якого скоєно ДТП, застрахована ТзДВ «СТ «Домінанта» відповідно до полісу №АК 0985063, а тому Позивач вказує, що обов'язок з відшкодування в порядку регресу в розмірі 9089,30 грн покладається на Відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.04.2018 відкрито провадження у справі №910/3901/18, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив. Відповідачу роз'яснено, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, спір буде вирішений за наявними матеріалами справи у відповідності до приписів ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

07.05.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) Позивач надав суду клопотання №09-06-08/17-213, у якому просив долучити до матеріалів справи належно засвідчену копію договору №263 від 26.08.2016, згідно якого було здійснено перерахування страхового відшкодування.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 03.04.2018 була направлена на адреси Сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

З зазначеного вище вбачається, що Позивач отримав ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.04.2018 по справі №910/3901/18: 10.04.2018 (рекомендоване повідомлення про вручення №511), Відповідач отримав ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.04.2018 по справі №910/3901/18: 12.04.2018 (рекомендоване повідомлення про вручення №520).

Приймаючи до уваги, що Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.9 ст. 165 та ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.01.2017 між ОСОБА_1 та ПАТ НАСК «Оранта» укладений договір №УБ 1165657, предметом якого є страхування транспортного засобу «Citroen C4», державний номер НОМЕР_1.

З постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 03.10.2017 у справі №755/6866/17 вбачається, що 22.08.2017 по Броварському проспекту в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю двох транспортних засобів: автомобіля «Citroen C4», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, в наслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

Зазначеною постановою, водія автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль «Citroen C4», власником якого є ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 10.01.2017. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована згідно договору №УБ 1165657 (програма «КАСКО95»), предметом якого є страхування транспортного засобу «Citroen C4», укладеного з ПАТ НАСК «ОРАНТА» зі строком дії з 17.01.2017 по 16.01.2018.

Згідно відомостей ремонтної калькуляції №8459 від 29.08.2017, вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються) транспортного засобу «Citroen C4», державний номер НОМЕР_1, складає 10599,30 грн.

Проте, з розрахунку страхового відшкодування Позивача, вбачається, що вартість ремонту застрахованого транспортного засобу «Citroen C4», державний номер НОМЕР_1, складає 10089,30 грн.

Позивачем здійснена виплата страхового відшкодування ОСОБА_1, власнику автомобіля «Citroen C4», державний номер НОМЕР_1 в розмірі 10089,30 грн., що підтверджено, наявними в матеріалах справи документами, а саме: ремонтною калькуляцією №8459 від 29.08.2017; страховим актом №СТО-17-8459/1 від 05.09.2017; реєстром №148 від 12.09.2017; договором про здійснення грошових переказів через внутрішньодержавну платіжну систему «Система термінових переказів «Швидка копійка» від 23.08.2016.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як водія автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_2, на момент скоєння ДТП була застрахована в ТзДВ «СТ»Домінанта», відповідно до полісу №АК 0985063, розмір франшизи складає 1000,00 грн.

04.12.2017 Позивач звернувся до Відповідача із заявою №09-06-08/9796 на виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 10089,30 грн, із зазначенням того факту, що ПАТ НАСК «ОРАНТА», у разі незадоволення вимоги, буде вимушена звернутися до суду із позовом про відшкодування заподіяної шкоди, у підтвердження надав суду рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №609 від 11.12.2017.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач посилається на те, що Відповідач, як Страховик особи, винної у вчиненні ДТП, зобов'язаний відшкодувати суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, розмір якої становить 9089,30 грн відповідно до встановлених Полісом №АК 0985063 лімітів відшкодування по майну та франшизи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ НАСК «ОРАНТА» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Положення статті 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Також, статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем на виконання зобов'язань за Договором №УБ 1165657, предметом якого є страхування транспортного засобу «Citroen C4», державний номер НОМЕР_1, було відшкодовано на користь Страхувальника 10089,30 грн.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, вина особи, яка керувала транспортним засобом «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 03.10.2017 у справі №755/6866/17, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до частини 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України «Про страхування» визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абзац 16 статті 9 Закону України «Про страхування»).

Абзацом 18 статті 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Пунктом 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, передбачає відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З матеріалів справи вбачається, що Позивач 04.12.2017 звернувся до Відповідача із заявою №09-06-08/9796 на виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 10089,30 грн, тобто у строки визначені законодавством.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення суму страхового відшкодування.

Отже, враховуючи визначені Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК 0985063 розміри лімітів відповідальності та франшизи, Суд приходить до висновку, що Відповідач зобов'язаний відшкодувати Позивачу витрати в розмірі 9089,30 грн.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 119, ) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, б.7-Д, ) 9089 (дев'ять тисяч вісімдесят дев'ять) грн. 30 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 11 травня 2018 року

Суддя В.В.Джарти