УХВАЛА

08 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/16713/15

Провадження № 12-118гс18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Уркевича В. Ю.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Яновської О. Г.

перевірила наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи № 910/16713/15 Господарського суду міста Києва за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (замінено Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія») до Фізичної особи - підприємця Бабича В'ячеслава Володимировича про стягнення 411 883,60 грн за касаційною скаргою Фізичної особи - підприємця Бабича В. В. на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 жовтня 2017 року (головуючий суддя Михальська Ю. Б., судді Гончаров С. А., Отрюх Б. В.) і рішення Господарського суду міста Києва від 31 серпня 2015 року (суддя Картавцева Ю. В.) та

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця Бабича В. В. (далі - ФОП Бабич В. В.) про стягнення 411 883,60 грн заборгованості за кредитним договором від 16 листопада 2009 року № 010/01-23/531, з яких 331 060,83 грн заборгованості за кредитом; 48 764,36 грн заборгованості за процентами; 24 755,97 грн пені за тілом кредиту й 7 302,44 грн пені за відсотками.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем, починаючи з липня 2014 року, своїх зобов'язань за зазначеним кредитним договором.

Господарський суд міста Києва рішенням від 31 серпня 2015 року позов задовольнив повністю. Стягнув з ФОП Бабича В. В. на користь позивача 331 060,83 грн заборгованості за кредитом, 48 764,36 грн заборгованості за відсотками, 24 755,97 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту, 7 302,44 грн пені за несвоєчасне повернення відсотків і 8 237,67 грн витрат зі сплати судового збору.

Ухвалою від 23 березня 2017 року Господарський суд міста Києва на підставі договорів факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 23 серпня 2016 року, укладених відповідно між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (клієнт) і Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» (фактор) та між Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» (клієнт) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (фактор; далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») замінив стягувача у цій справі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Київський апеляційний господарський суд постановою від 26 жовтня 2017 року рішення Господарського суду міста Києва від 31 серпня 2015 року змінив і виклав його резолютивну частину в іншій редакції, якою позов задовольнив частково. Стягнув з ФОП Бабича В. В. на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» 331 060,83 грн заборгованості за кредитом, 48 764,36 грн заборгованості за відсотками, 23 059,85 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту, 6 809,84 грн пені за несвоєчасне повернення відсотків і 8 155,29 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви. В іншій частині у задоволенні позову відмовив.

Обґрунтовуючи постанову, суд апеляційної інстанції зазначив, що оскільки відповідач є фізичною особою - підприємцем, то нарахування йому пені у період з 31 жовтня 2014 року по 30 грудня 2014 року (дата перереєстрації цього суб'єкта господарювання у місті Києві) є безпідставним з огляду на положення статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо мораторію на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Також, за твердженням суду апеляційної інстанції, доводи відповідача про відсутність підстав для нарахування йому пені за весь період прострочення зобов'язання з 14 квітня 2014 року, як фізичній особі - переселенцеві із зони проведення антитерористичної операції, є необґрунтованими, оскільки спір у цій справі виник між позивачем і ним, саме як фізичною особою - підприємцем.

15 листопада 2017 року ФОП Бабич В. В. звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 жовтня 2017 року та рішення Господарського суду міста Києва від 31 серпня 2015 року скасувати, а провадження у справі припинити.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що спір фізичної особи, яка має статус суб'єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов'язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. На думку особи, яка подала касаційну скаргу, сам факт наявності на момент укладення зазначеного кредитного договору у Бабича В. В. статусу фізичної особи - підприємця не впливає на цивільний характер відносин за цим договором, оскільки він не пов'язаний із господарською діяльністю останнього, а є укладеним із ним як із споживачем.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції цього Закону касаційні скарги (подання) на судові рішення у господарських справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 23 лютого 2018 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП Бабича В. В., а ухвалою від 24 квітня 2018 року - передав справу разом зі згаданою касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на те, що підставою оскарження рішень судів попередніх інстанцій є порушення ними правил предметної та суб'єктної юрисдикції.

Відповідно до частини шостої статті 302 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Оскільки ФОП Бабич В. В. оскаржує постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 жовтня 2017 року та рішення Господарського суду міста Києва від 31 серпня 2015 року з підстави порушення ними правил суб'єктної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду приймає справу до розгляду.

Згідно із частиною першою статті 301 Господарського процесуального кодексу України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження. Частиною четвертою цієї ж статті встановлено, що перегляд рішень суду першої інстанції та постанов апеляційної інстанції у справах, ціна позову в яких не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здійснюється без повідомлення учасників справи, крім справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження.

Частиною тринадцятою статті 8 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на те, що ціна позову в цій справі не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа підлягає призначенню до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Оскільки за змістом частини першої статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату і місце розгляду своєї справи, копії цієї ухвали підлягають направленню учасникам справи до відома.

Ураховуючи наведене й керуючись частиною тринадцятою статті 8, частиною першою статті 9, статтею 234, частинами першою та четвертою статті 301 Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Прийняти до розгляду справу № 910/16713/15 Господарського суду міста Києва за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (замінено Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія») до Фізичної особи - підприємця Бабича В'ячеслава Володимировича про стягнення 411 883,60 грн за касаційною скаргою Фізичної особи - підприємця Бабича В. В. на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 жовтня 2017 року і рішення Господарського суду міста Києва від 31 серпня 2015 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на 06 червня 2018 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Направити учасникам справи копії цієї ухвали до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Ю. Уркевич
Судді: Н. О. Антонюк Н. П. Лященко
С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко
В. В. Британчук Л. І Рогач
Д. А. Гудима І. В. Саприкіна
В. І. Данішевська О. М. Ситнік
В. С. Князєв О. Г. Яновська
Л. М. Лобойко