ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.05.2018 м. Ужгород Справа № 907/896/17

за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м.Київ, філії Закарпатське обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м.Ужгород

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Реновейт, м.Ужгород

про стягнення суми 78320,00 грн. штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобовязань за договором №1611004 від 30.11.16 на виконання робіт, у відповідності ст.ст. 525,526,549 ЦК України та ст.193 ГК України

Суддя О.В. Васьковський

Представники:

від позивача - ОСОБА_1 (дов. № 19/3-02/12 від 31.01.18р.)

від відповідача - ОСОБА_2 (дов. від 06.02.2018)

СУТЬ СПОРУ: стягнення суми 78320,00 грн. штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобовязань за договором №1611004 від 30.11.16 на виконання робіт, у відповідності ст.ст. 525,526,549 ЦК України та ст.193 ГК України.

Позивач просить задоволити позов, мотивуючи тим, що відповідач порушив умови укладеного з позивачем договору, не виконавши взяті на себе зобовязання у визначений Договором строк - 27 грудня 2016 року. Стверджує, що станом на вказану дату підрядником були виконані роботи тільки на суму 156640,00 грн., що підтверджується підписаними між філією - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ТОВ «Реновейт» ОСОБА_2 приймання виконаних будівельних робіт від 28.12.2016 року на суму 156640,00 грн. та 22 березня 2017 року на суму 156640,00 грн.

Позивач, керуючись умовами Договору, а саме п. 7.3.3. яким визначено, що у випадку порушення підрядником строку виконання робіт, зазначеного у п. 5.1 цього Договору з вини підрядника на строк, більший ніж 5 (пять) робочих днів, підрядник сплачує замовнику штраф в розмірі 50 (пятдесят) % від вартості незавершених або несвоєчасно виконаних робіт нарахував відповідачу штраф за несвоєчасно виконані роботі за договором, що становить 50% від суми 156640,00 грн. незавершених робіт та становить суму 78320,00 грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму штрафу у судовому порядку.

У поданій відповіді на відзив відповідача позивач заперечує щодо посилання відповідача на те, що в пункті 10.1 Договору зазначено, що він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплені їх підписами і відбитками печаток та діє до 30 січня 2017 року, оскільки ремонтні роботи були виконані підрядником тільки в березні 2017 року і передані Замовнику по акту приймання виконаних будівельних робіт від 22.03.2017 року.

Крім того, позивач з посиланням на пункт 7.3.3. договору вказує, що період прострочення склав більше ніж 5 робочих днів (з 28.12.2016р. до 22.03.2017р.), - на підрядника у відповідності до п.7.3.3. договору покладається відповідальність у виді штрафу в розмірі 50% вартості несвоєчасно виконаних робіт, що становить 78 320 грн. (50% від 156 640 грн.). Наведеним стверджується про прострочення підрядником виконання робіт за договором №1611004 від 30.11.2016р. та правомірність застосування штрафу в розмірі 50% від вартості незавершених або несвоєчасно виконаних робіт. Натомість, складення проміжного акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року та відсутність претензій до акту зі сторони замовника є доказом часткового виконання підрядником робіт за договором станом на 28.12.2016р. на суму 156640 грн., тобто на визначену дату, коли роботи мали бути виконані у повному обсязі.

Позивач також заперечує проти доводів відповідача щодо співпраці у відділенні разом з іншими підрядниками, які виконували різного виду роботи, що призвело до затримки виконання ним робіт з мотивів недоведеності вказаних доводів, у відповідності до норм чинного законодавства. З посиланням на ст.218 ГК України вказує, що відповідач як учасником господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобовязання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що неналежне виконання зобовязання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, доводить, що відповідач не подав суду спростувань вини у несвоєчасному виконанні робіт за Договором від 30.11.2016 № 1611004, у відповідності до ст.218 Господарського кодексу України та ст.614 Цивільного кодексу України, зокрема другого його етапу на суму 156640 грн., отже наявні законні підстави для задоволення позовних вимог АТ «Ощадбанк».

Відтак, позивач зазначає, що доводи відповідача є безпідставними та не повинні братись судом до уваги.

Відповідач у поданому 12.02.18 відзиві позов не визнає, вважає необґрунтованим, щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову - не погоджується, вони є надуманими та безпідставними. Відповідач зауважує, що згідно договору №1611004 на виконання робіт, відповідач взяв на себе зобов'язання виконати роботи протягом 2016 - 2017р.р. (п. 1.1 Договору), а не як вказано у позовній заяві, - у 2016р., пунктом 10.1. передбачено строк дії Договору-до 30.01.2017р., тому вважає, що у п. 5.1 договору: строк виконання робіт « 27 грудня 2016 р.» - у році є описка, мало бути вказано « 27 грудня 2017р.». вказує на те, що у строці виконання робіт є описка, можна ствердити і із власне договору, який було укладено 30.11.2016р., локального кошторису та із акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016р., оскільки є фізично неможливим виконати обумовлений між сторонами договору обсяг робіт менше ніж за один місяць. Стверджує, що 28.12.2016р. між сторонами Договору було підписано акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016р., де вказано обсяг виконаних робіт станом дану дату, а у березні 2017р. між - кінцевий акт виконаних будівельних робіт щодо яких жодних зауважень, заперечень, або ж претензій зі сторони замовника до підрядника не було, ані по якості виконаних робіт, ані по строкам їх виконання.

Відповідач вказує, що, навіть якщо припустити, що строк виконання робіт був обумовлений 27 грудня 2016р., а підрядник виконав роботи у березні 2017р., то відсутня його вина у строку завершення робіт, що автоматично позбавляє права замовника на звернення до суду із позовом, на підставі п. 7.3.3 Договору, оскільки завершити роботи передбачені Договором та Додатками до нього в строк 27.12.2016р. для Підрядника - Відповідача було нереально, у зв'язку з тим, що Підрядник працював в приміщенні АТ «Ощадбакнку» в м. Ужгороді, вул. Собранецька, 146 разом з іншими підрядниками, які також виконували різного роду роботи. Посилається на те, що в приміщенні АТ «Ощадбакнку» в м. Ужгороді, вул. Собранецька, 146 була затримка по встановленню броньованого скла в зоні « 24» та затримка за встановленням касового вузла, встановлювався декілька тижнів, що унеможливило монтаж плитки, стелі «Армстронг», дерев'яних подіумів, ковроліна, перегородки з ДСП, яка приховує сейф. Дані підрядні роботи, які призвели до затримки проводив інший підрядник. Тому, відповідач не міг приступити до виконання робіт, які йому було ввірено виконати за Договором, допоки інші підрядники не завершать виконання своїх робіт. Зауважує, що даний факт стверджується доказом, а саме письмовою заявою колишнього працівника ПАТ «Ощадний державний банк України».

Відповідач зауважує, що позивач однобоко трактує підписання ОСОБА_2 виконаних робіт між сторонами, а саме ОСОБА_2 приймання виконання будівельних робіт від 28.12.2016р. називає, як проміжний ОСОБА_2 за грудень 2016р., однак даний ОСОБА_2 виконання не є проміжним, в Договорі №1611004 від 30.11.2016р. в пункті 4.3. чітко вказано, що замовник зобовязується сплатити Підряднику решту 50% ціни Договору, яка визначена в п.3.1 цього Договору, що складає 156 640грн. протягом п'яти банківських днів з моменту підписання ОСОБА_3 виконання робіт. Тобто посилання позивача на проміжний акт виконання робіт є безпідставним, оскільки такий умовами договору не передбачений. вказує, що ПАТ «Ощадний державний ощадний банк України» прийняв роботи від підрядника 28.12.2016р., що стверджується ОСОБА_3 виконаних робіт від 28.12.2016р.,вказаний ОСОБА_3 виконання робіт не називається проміжним.

Відповідач у запереченнях на відповідь позивача на відзив зауважує на те, що предмет, ціна та строк погоджені умовами Договору №1611004, однак в ході виконання робіт по оформленню відділення нового типу в орендованому приміщенні філії-Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» за адресою м. Ужгород вул. Собранецька, 146, неодноразово до керівництва АТ «Ощадбанк» м. Ужгорода зверталось керівництво ТОВ «Реновейт» та наголошувало на тому, щоб продовжити строки виконання робіт, у зв'язку з тим, що через участь у ремонтних роботах по вищевказаному відділені інших підрядних організації, не було змоги завершити ремонтні роботи працівникам ТОВ «Реновейт» вчасно, в умовлений в Договорі строк. Стверджує, що керівництвом усно було погоджено про те, що роботи затягнуться на деякий термін і ніяких претензій офіційних, письмових чи то усних до ТОВ «Реновейт» не надходило з боку АТ «Ощадбанк», а акти по виконанню робіт були підписані обома сторонами, та містять інформацію про інших підрядників, які виконували ремонтні роботи в той же період на тому ж самому відділені, що й відповідач - ТОВ «Реновейт», що в свою чергу призвело до неможливості завершити ремонтні роботи в установлений договором строк, у підтвердження чого надано заяву свідка.

Відповідач вважає, що штрафні санкції не відповідають ніяким заявленим вимогам, у звязку з тим, що ніяких збитків не завдано АТ «Ощадбанк» під час виконання ремонтних робіт, а позовні вимоги щодо сплати штрафних санкцій на користь AT «Ощадбанк» є надуманими та такими, що не відповідають дійсності. З посиланням на ст.233 Господарського кодексу України та ст.551 Цивільного кодексу України заявляє, що зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки, тому зменшення штрафних санкцій призвело б до повного врегулювання обставин які склались.

Враховуючи доводи, викладені у відзиві, відповідач просить суд врахувати зазначені доводи та відмовити у позові повністю.

У судовому засіданні 26.04.18, у відповідності до ст.216 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд встановив:

30.11.2016р. між позивачем (замовник за договором) та відповідачем (підрядник за договором) укладено договір на виконання робіт за №1611004 (далі-договір), згідно п.1.1 якого відповідач зобовязався у 2016-2017 році виконати з власних матеріалів роботи з оформлення відділення нового типу в орендованому приміщенні філії - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» за адресою: м.Ужгород, вул.Собранецька, 146, а позивач - прийняти і оплатити такі роботи

Ціна договору погоджена сторонами в загальній сумі 313280,00 грн. (п.3.1).

Пунктами 4.2., 4.3. договору №1611004 від 30.11.2016р. передбачено оплату за договором в два етапи, а саме: авансовий платіж (п.4.2.) в розмірі 50% ціни договору (156640 грн.) на протязі 5-ти банківських днів з дати укладення договору, та (п.4.3.) решту 50% ціни договору (156640 грн.) протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання ОСОБА_3 виконаних робіт.

Згідно з п. 5.1. договору сторонами визначено строк виконання робіт - 28 грудня 2016 року.

Згідно п.5.2. договору №1611004 від 30.11.2016р. підрядник зобовязаний розпочати виконання робіт протягом 2-х робочих днів з моменту отримання попередньої оплати згідно п.4.2. договору. Протягом 2-х робочих днів з моменту виконання робіт підрядник зобовязаний надати замовнику два примірники підписаного зі своєї сторони акту виконаних робіт, який замовник повинен підписати протягом 3-х робочих днів (п.п.5.4., 5.5. договору).

Відповідно до п.7.3.3., у випадку порушення підрядником строку виконання робіт, зазначеного у п.5.1. цього Договору, з вини Підрядника на строк, більший ніж 5 робочих днів, підрядник сплачує замовнику штраф в розмірі 50% від вартості незавершених або несвоєчасно виконаних робіт.

02.12.2016 року Філією-Закарпатське обласне управління АТ Ощадбанк на рахунок підрядника TОB Реновейт було перераховано 156640 грн., з визначенням платежу Перерах. аванс 50% за оформлення відділення нового типу в орендованому приміщенні м. Ужгород, вул.Собранецька, 146, згідно Договору №1611004 від 30.11.2016 року, без ПДВ, що належним чином підтверджується долученим до матеріалів справи меморіальним ордером №57470132 від 02.12.16.

22.03.2017 року Філією-Закарпатське обласне управління АТ Ощадбанк на рахунок підрядника ТОВ Реновейт було перераховано решту 156640 грн. з призначенням платежу Перерах. решти 50% за оформлення відділення нового типу в орендованому приміщенні м. Ужгород вул.Собранецька, 146, згідно Договору №1611004 від 30.11.2016 року, без ПДВ та акту за березень 2017 р., без ПДВ - меморіальний ордер № 62660258 від 22.03.17 у матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема узгоджених сторонами ОСОБА_3 приймання виконаних будівельних робіт від 28.12.16р. на суму 156640 грн. та від 22.03.17р. на суму 156640 грн., підрядник взяті на себе за Договором зобовязання у строк до 27 грудня 2016 року не виконав, чим, як вважає позивач, допустив прострочення виконання зобовязання.

Роботи підрядником виконано тільки 22.03.17р. (акт від 22.03.2017 на суму 156640 грн., що став підставою для оплати згідно меморіального ордеру № 62660258 від 22.03.17р.).

Спірні правовідносини виникли у справі між сторонами, у зв'язку з порушенням відповідачем строків виконання робіт за договором у звязку з чим позивач, керуючись п.7.3.3 договору нарахував відповідачу штрафні санкції в розмірі 50% від суми несвоєчасно виконаних робіт, вартість яких складала 156640,00 грн., у звязку з чим просить суд стягнути 78320,00 грн. штрафу з відповідач. .

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Зі змісту укладеного сторонами договору вбачається, що такий за своєю правовою природою є договором підряду на капітальне будівництво, а тому спірні правовідносини є предметом регулювання Глави 33 Господарського кодексу України та нормами глави Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 318 Господарського кодексу України, за договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов'язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об'єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов'язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об'єкти і оплатити їх.

Договір підряду відповідно до цієї статті укладається на будівництво, розширення, реконструкцію та перепрофілювання об'єктів; будівництво об'єктів з покладенням повністю або частково на підрядника виконання робіт з проектування, поставки обладнання, пусконалагоджувальних та інших робіт; виконання окремих комплексів будівельних, монтажних, спеціальних, проектно-конструкторських та інших робіт, пов'язаних з будівництвом об'єктів (ч.2 ст. 318 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч. 2 ст. 837 ЦК України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 ст. 846 Цивільного кодексу України унормовано, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Строк виконання підрядних робіт є однією з істотних умов договору підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Під час дій договору сторонами підписано ОСОБА_3 приймання виконаних будівельних робіт від 28.12.16р. на суму 156640 грн. та від 22.03.17 на суму 156640,00 грн.

Пунктом 7.3.3 визначено, що у випадку порушення Підрядником строку виконання робіт, зазначеного у п. 5.1 цього Договору з вини підрядника на строк, більший ніж 5 (пять) робочих днів, Підрядник сплачує Замовнику штраф в розмірі 50 (пятдесят) % від вартості незавершених або несвоєчасно виконаних робіт.

Згідно умов договору строк виконання підрядних робіт повинно було відбутись до 27.12.2016 (пункт 5.1. Договору).

Роботи відповідачем завершено виконання робіт 22.03.17, у підтвердження чого сторонами укладено акт приймання виконаних будівельних робіт від 22.03.17 на суму 156640,00 грн. Вказаний акт підписано сторонами без зауважень.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями ст. 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

При цьому, суд констатує, що умовами п.5.2. договору №1611004 від 30.11.2016р. підрядник зобовязаний розпочати виконання робіт протягом 2-х робочих днів з моменту отримання попередньої оплати згідно п.4.2. договору та надати на адресу замовника акт та оригінал рахунку на вказану в п.4.3 договору сума. Водночас, п.5.5 договору замовнику надано право підписати та направити акт підряднику або надати вмотивовану відмову в прийнятті робіт. При цьому в матеріалах справи відсутні докази відмови від прийняття виконаних робіт не у строк, визначений договором.

Крім того, суд зауважує, що обставини, на які посилається відповідач у підтвердження неможливості завершити ремонтні роботи в установлений договором у визначений в договорі строк, а саме робота інших підрядників, які виконували ремонтні роботи в той же період, на тому ж самому відділені, що й відповідач - ТОВ «Реновейт», затримка, повязана з роботами (монтажем) інших субпідрядних організацій, - не спростовані позивачем. Заперечення позивача вказаних обставин не доведено належними та допустимими доказами, у відповідності до ст.ст.73,74, 76-79 ГПК України. Натомість, відповідачем подано заяву свідка , у порядку ст.88 ГПК України у спростування вини щодо неналежного виконання зобовязань за договором у встановлений строк.

Враховуючи вищенаведене, суд бере до уваги доводи відповідача щодо відсутності заявлених чи доведених збитків, завданих позивачу, внаслідок прострочення договору; погодження актів приймання виконаних робіт та підписання їх без зауважень обома сторонами, а також відсутність будь-яких претензій з моменту завершення виконання відповідачем робіт до моменту предявлення даного позову, а також інші обєктивні причини, наведені відповідачем у спростування наявності вини у простроченні виконання зобовязань за договором (затримки викликані роботою інших підрядних організацій, усні домовленості щодо перенесення строків виконання робіт), зокрема з огляду на те, що сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента, розуміють зміст умов договору, а також наслідки зміни його умов не у спосіб, встановлений договором та закону, відтак самостійно несуть відповідальність за наслідки, які виникли в результаті таких порушень.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов'язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій (пені та штрафу) за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 року№6-100цс14.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що сума нарахованих штрафних санкцій є надмірною в порівнянні із вчиненим відповідачем простроченням виконання робіт за договором, за обставин, встановлених в ході розгляду даного спору, а доказів понесення позивачем збитків внаслідок допущення такого порушення, як і будь-яких посилань на можливість їх завдання, матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини керуючись ст.ст. 3, 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України, суд вважає за необхідне реалізувати надане йому право та зменшити розмір штрафних санкцій (штрафу), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 10000,00 грн.

Зменшуючи розмір штрафних санкцій у зв'язку з їх неспіврозмірністю, суд також враховує той факт, що покладення на відповідача штрафних санкцій в розмірі, визначеному позивачем, суперечило б принципам справедливості та розумності як фундаментальним принципам права.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог стягнення суми 78320,00 грн. штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобовязань за договором №1611004 від 30.11.16 на виконання робіт та стягнення з відповідача штрафу в розмірі 10000,00 грн.

З огляду на наведене, позов належить задоволити частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в разі зменшення судом розміру штрафних санкцій покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру.

Згідно з ст.129 ГПК України з судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 20, 27, 42, 46, 73-74, 76-79, 86, 129, 216, 222, 233, 237-240, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задоволити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Реновейт (88000, м. Ужгород, вул. Швабська, буд. 26, код ЄДРЮОФОПтаГФ 39610881) на користь акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі Закарпатського обласного управління ПАТ Державний ощадний банк України (88000, м. Ужгород вул. Корзо, буд. 15, ідентифікаційний код 09312190) суму 10000,00 грн. штрафу, а також суму 1600,00 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обовязковому виконанню на території України в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку ст.256 Господарського процесуального кодексу України до Львівського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 17.05.18.

Суддя Васьковський О.В.