РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2018 Справа № 910/1510/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Департаменту патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України

про стягнення 47 178, 54 грн.

без повідомлення учасників справи

В С Т А Н О В И В:

До господарського суду м. Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - ПрАТ "СК "УСГ", позивач) з позовом до Департаменту патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України (далі - ДПС МВС України, відповідач) про стягнення страхового відшкодування у сумі 47 178,54 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачу перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України, Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" у зв'язку з відшкодуваннням своєму страхувальнику матеріальної шкоди, завданої працівником відповідача (ОСОБА_1), визнаним винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 23.08.2016 р. у місті Києві. Так, внаслідок вказаної ДТП застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений та позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на загальну суму 97 178,54 грн, частина якого (50 000,00 грн.) була відшкодована страховиком відповідача - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у межах ліміту цивільно-правової відповідальності, передбаченої полісом № АІ/8921712.

ПрАТ "СК "УСГ" вважає, що, оскільки винна у ДТП особа - ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах (службі) з відповідачем на момент вчинення ДТП, то саме відповідач - ДПС МВС України зобов'язаний відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, здійсненою страховиком винуватця, що становить 47 148,54 грн.

У позові ПрАТ "СК "УСГ" просить стягнути з ДПС МВС України суму страхового відшкодування в розмірі 47 148,54 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.03.2018 р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам надано строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов'язків.

Відповідач у строк, визначений судом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених позовних вимог суду невідома.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до договору добровільного страхування № 28-0107-15-00902 від 17.09.2015 р., укладеного між ПрАТ "СК "УСГ" та Посольством Держави Ізраїль, були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме - автомобілем марки "Фольксваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_3.

З матеріалів справи вбачається, що 23.08.2016 р. у місті Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля марки "Фольксваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить Посольству Держави Ізраїль, під керуванням ОСОБА_2, автомобіля "Фольксваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки "Тойота", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ДПС МВС України, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого був пошкоджений застрахований транспортний засіб марки "Фольксваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_3.

Згідно з постановою Печерського районного суду міста Києва від 03.10.2016 р. по справі № 757/42833/16-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до рахунку-фактури СТО № С4287708 від 29.08.2017 р., наданого позивачем до матеріалів справи, загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "Фольксваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_3, внаслідок ДТП, становить 97 178,54 грн.

01.09.2016 р. на підставі страхового акту № ДККА-52375 від 01.09.2016 р. платіжним дорученням № 15925 від 01.09.2016 р. позивач відшкодував своєму страхувальнику (Посольству Держави Ізраїль) матеріальний збиток у сумі 97 178,54 грн., що був заподіяний винною у ДТП особою - ОСОБА_1

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що при страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття встановлює, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

Виходячи з вимог ч.ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, з положень статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 22.03.2017 р. по справі № 910/3650/16.

Як вбачається з акту страхового відшкодування № ДККА-52375 від 01.09.2016 р., а також з рахунку-фактури СТО № С4287708 від 29.08.2017 р., коефіцієнт зносу деталей пошкодженого автомобіля марки "Фольксваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 у даному випадку не застосовувався, у зв'язку з чим ПрАТ "СК "УСГ" сплатило своєму страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 97 178,54 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Тойота", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8921712).

Отже, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» є особою, яка згідно з положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" відповідає за вимогами позивача (ПрАТ "СК "УСГ") як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності.

У той же час, полісом № АІ/8921712 страхування цивільно - правової відповідальності винної особи передбачено, що ліміт відповідальності страховика становить 50 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн., відтак, сума страхового відшкодування, що підлягала виплаті ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за вказаним полісом страхування, враховуючи встановлені ним обмеження, склала 50 000,00 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило позивачу страхове відшкодування за полісом страхування цивільно - правової відповідальності № АІ/8921712 у сумі 50 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 55177_15029/454 від 05.01.2017 р. Інша частина страхового відшкодування, тобто різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, що складає 47 178,54 грн. залишилась не відшкодованою. Указану суму позивач просить стягнути з ДПС МВС України, як відповідальної особи за шкоду, заподіяну її працівником (ОСОБА_1).

Статтею 1194 ЦК України передбачено до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Про таку позицію також вказував Верховний Суд України у постанові від 10.02.2016 р. по справі № 6-2878цс15.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Водночас, ч. 1 статті 1172 Цивільного кодексу України встановлено, що шкоду, завдану працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, відшкодовує юридична особа.

Отже, зі змісту ст.ст. 1172, 1187 ЦК України випливає, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-108цс13 від 06.11.2013 р.).

Із матеріалів справи вбачається, що винний у скоєнні ДТП водій ОСОБА_1 перебував на службі у ДПС МВС України, а, отже, відповідач є відповідальною особою за спричинену у ДТП шкоду в частині відшкодування різниці між сплаченими позивачем та страховиком відповідача сумами.

Доказів відшкодування позивачу такої різниці у розмірі 47 178,54 грн. відповідач суду не надав, доводів позивача, викладених у його заяві, не спростував. За таких обставин позовні вимоги ПрАТ "СК "УСГ" до ДПС МВС України є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до Департаменту патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України про стягнення 47 178,54 грн. задовольнити.

Стягнути з Департаменту патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 9, ідентифікаційний код 39856301) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32 літ. А, ідентифікаційний код 30859524) страхове відшкодування у сумі 47 178 (сорок сім тисяч сто сімдесят вісім) грн. 54 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складено 11 травня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.