УХВАЛА

17 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 914/1731/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Квартирно - експлуатаційного відділу міста Львова на постанову Львівського апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: Матущака О.І., Мирутенка О.Л., Якімець Г.Г. від 22.03.2018 та рішення Господарського суду Львівської області суддя: Фартушок Т.Б. від 06.11.2017 у справі

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до Приватного підприємства "Інтертайле" про внесення змін в договір оренди,

ВСТАНОВИВ:

Квартирно - експлуатаційний відділ міста Львова 17.04.2018 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.03.2018 та рішення Господарського суду Львівської області від 06.11.2017 у даній справі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги на відповідність вимогам параграфу 1 глави 2 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) Суд зазначає таке.

За приписами пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов'язок зазначати про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Зміст поданої скарги являє собою виклад фактичних обставин справи, умов договору, що укладений між сторонами, на думку скаржника оцінених неправильно.

Таким чином касаційна скарга не містить жодних посилань на неправильне застосування чітко визначених норм матеріального або процесуального права та фактично зводиться до висловлення незгоди із прийнятими судовими рішеннями.

Європейський суд з прав людини, рішення якого згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, є джерелом права в Україні, неодноразово вказував, зокрема і у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" заява № 52854/99).

Не можна розглядати перегляд, як замасковану апеляцію. Відступи від цього принципу виправдані лише тоді, коли вони необхідні за обставин суттєвого та неспростовного характеру.

За приписами пункту 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Згідно з частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) такими підставами є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про застосування до поданої касаційної скарги наслідків, передбачених пунктом 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) у вигляді повернення скарги.

Керуючись статтями 287, 290, пунктом 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Квартирно - експлуатаційного відділу міста Львова на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.03.2018 та рішення Господарського суду Львівської області від 06.11.2017 не приймати до розгляду та повернути.

2. Додані до касаційної скарги документи повернути скаржнику (в тому числі оригінал платіжного доручення №927 від 12.04.2018 на суму 3 200, 00 грн).

3. Касаційну скаргу Квартирно - експлуатаційного відділу міста Львова на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.03.2018 та рішення Господарського суду Львівської області від 06.11.2017 залишити у суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.Краснов

Судді Г.Мачульський

І.Кушнір