ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"25" квітня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/3162/17

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінова С.В.

при секретарі судового засідання Липі Т.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1- по довіреності

від відповідача: ОСОБА_2- по довіреності; ОСОБА_3 - ордер

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, справу за позовом Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" (пр. Ушакова, 4, Херсон, 73000) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ" (Гагарінське плато, 5, ОСОБА_2,Одеська область, 65009) про стягнення 187135,92 грн.;

ВСТАНОВИВ:

18.12.2017 року позивач - Державне підприємство "Херсонський морський торговельний порт" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ", в якій просить суд стягнути з відповідача суму збитків у розмірі 187135,92 грн. та покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення ТОВ «ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ» умов Договору-1 та Договору-2 в частині своєчасного забезпечення вивозу прийнятих на зберігання в ДП «ХМТП» вантажів, що при відсутності вільних складських приміщень у ДП «ХМТП» виключає можливість своєчасної обробки залізничних вагонів з вантажами і інших Клієнтів, що прибувають у ДП «ХМТП», та призвело до виставлення додаткових рахунків на відшкодування послуг Залізниці (плата за користування вагонами, збір за зберігання вантажу у вагонах, та інші).

Ухвалою від 20.12.2017р. судом, у порядку ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" про зобовязання вчинити певні дії для усунення недоліків щляхом надання обгрунтованого розрахунку суми, що стягується, та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

12.01.2018р. до господарського суду надійшла заява від Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до якої позивачем надано суду обгрунтований розрахунок суми, що стягується та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.01.2018р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

09.02.2018року відповідач надав відзив на позов відповідно якому проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що акти здачі-прийняття робіт, на які посилається ДП "ХМТП" в позовній заяві, підготовлені та підписані з боку ДП "ХМТП" особами, повноваження яких не визначені (ОСОБА_4, інженером 1-ї категорії ОСОБА_5) в правовідносинах між сторонами. Ці акти підписані одноособово, значно пізнішими датами, ніж обставини, що являються підставами для заявлення позову, з відвертим ігноруванням позиції іншої сторони (неповідомленням щодо їх складання) про фінансові послуги перед третьою особою (відшкодування плати за користування вагонами, зберігання вантажу в вагонах), які не входять до предмету договорів, на яких ґрунтуються правовідносини сторін.

Також відповідач зазначає, що в правовідносинах, які склались у нього з ДП "ХМТП", відсутні ознаки цивільного правопорушення з його боку та підстави для відшкодування збитків позивачу.

Ухвалою суду від 12.02.2018року відкладено підготовче засідання.

21.02.2018року позивач надав відповідь на відзив відповідно якої із відзивом відповідача не погоджується та просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

12.03.2018року відповідач надав заперечення на відповідь на відзив відповідно яких вважає відповідь на відзив та пояснення безпідставними та необґрунтованими.

Ухвалою суду від 12.03.2018року строк підготовчого провадження продовжено до 16.04.2018року та відкладено підготовче засідання.

23.03.2018року відповідач звернувся до суду з клопотанням про приєднання до матеріалів справи письмові докази.

Суд розглянувши клопотання вважає його обґрунтованим таким що відповідає вимогам діючого законодавства України тому задовольняє та залучає письмові докази до справи.

Ухвалою суду від 26.03.2018року, закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.04.2018року.

У судовому засіданні 25.04.2018р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи суд встановив.

Між Державним підприємством «Херсонський морський торговельний порт» (далі - Позивач, ДП «ХМТП», ОСОБА_6) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ» (далі - Відповідач, ТОВ «ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ», Клієнт) було укладено генеральний договір на перевантаження зовнішньоторговельних і транзитних вантажів № 14/104Д від 22.11.2014 року (далі - Договір-1) та договір на виконання робіт № 9/104Д від 21.12.2016 року (далі - Договір-2).

Відповідно до п. 1.1. Договору-1, предметом договору є організація та здійснення навантажувально-розвантажувальних операцій (надалі - Перевалка), зовнішньоторговельних та транзитних вантажів Клієнта, що слідують через ОСОБА_6.

Згідно п. 1.1. Договору-2, ОСОБА_6 організовує і здійснює своїми силами і засобами за кошти Клієнта роботи (далі по тексту - Роботи): навантажувально - розвантажувальні операції (далі по тексту - Перевалка) зовнішньоторгівельних та транзитних вантажів (далі по тексту - Вантаж) Клієнта, що слідують через ОСОБА_6, а також, по письмовій згоді Сторін, забезпечує короткочасне накопичення суднових партій Вантажу (на зерновому перевантажувальному комплексі (далі по тексту - ЗПК), критих складах ОСОБА_6, плавємностях ОСОБА_6 та/або Клієнта) для подальшого відвантаження Вантажу з ОСОБА_6 на водний або інший вид транспорту.

Позивач зазначає, що належним чином виконало свої зобовязання за вищезазначеними Договорами, а саме відповідно до пп. 3.3.1., 3.3.2., п. 3.3. Договору-1 та Договору-2 здійснило на своїй території перевалку Вантажів, які прибули для Клієнта, в тому числі організувало розвантаження вантажів з суден і вагонів, інших видів транспорту і навантаження на судна, у вагони і інші види транспорту своїми силами і засобами згідно з діючими правилами і нормами, узгодженими в додатках до цих Договорів, забезпечило приймання і здавання Вантажів, ведення обліку Вантажів на ОСОБА_6.

Згідно п. 3.12. Договору-1 та п. 3.10. Договору-2, ОСОБА_6 також забезпечило виконання вимог «Тимчасового порядку взаємодії ХФ ДП «АМПУ» (АДМІНІСТРАЦІЇ ХЕРСОНСЬКОГО МП), ДП «ХМТП», Комплексу сумісної діяльності (компанії Дніпро- Карго ЛТД) та станції Херсон-Порт Одеської залізниці з обробки та обліку вагонів» та Єдиного технологічного процесу роботи Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» і станції Херсон-Порт Одеської залізниці».

П. 4.1.3. Договору-1 та Договору-2 передбачено, що Клієнт забезпечує надходження Вантажу на ОСОБА_6 згідно погоджених графіків відвантаження вагонів та своєчасний вивіз його із ОСОБА_6. При невиконанні даного зобовязання та при досягненні норми одночасного зберігання, яка вказана в Додатках до иих Договорів. ОСОБА_6 має право припинити прийом вантажу на ОСОБА_6, і всі витрати, повязані з простоєм вагонів та іншого транспорту, в ньому випадку відносяться на рахунок Клієнта.

Пунктом 4.5. Договору-1 та п. 4.6. Договору-2 передбачено, що Клієнт забезпечує своєчасність надходження на рахунок ОСОБА_6 платежів за виконанні ОСОБА_6 роботи та послуги, згідно умов цього Договору.

У відповідності до п. 4.23. Договору-1 та п. 4.29. Договору-2 - Клієнт зобов язаний підписати надані ОСОБА_6 виконання робіт (надання послуг) належно вповноваженою на таке підписання особою, скріпити печаткою та повернути ОСОБА_6 по одному примірнику таких ОСОБА_6 на адресу ОСОБА_6 у строк протягом 10 (десяти) календарних днів з дати їх відправлення ОСОБА_6 поштою або вручення представникові (експедитору) Клієнта під підпис.

П. 5.2.2.3. Договору-1 та Договору-2 встановлено, иго при наданні ОСОБА_6 додаткових послуг, що не були включені в попередню оплату. Клієнт оплачує їх при остаточному розрахунку.

У відповідності до положень Договорів укладених між ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрацією Херсонського морського порту), надалі Адміністрація та ДП «ХМТП» - Адміністрація надає ОСОБА_6 послуги із взаєморозрахунків з Регіональною філією «Одеська залізниці» ПАТ «Укрзалізниця» (надалі залізниця) за послуги з організації перевезень та надання послуг, повязаних з перевезенням вантажів, а ОСОБА_6 своєчасно приймає та оплачує надані послуги і відшкодовує їх вартість Адміністрації.

Також, ОСОБА_6 зобовязане своєчасно відшкодовувати витрати Адміністрації за послуги Залізниці, в порядку та в строки, визначенні даними Договорами.

Позивач також зазначає, що ОСОБА_6, було виконано зобовязання перед Адміністрацією у відповідності до умов зазначених Договорів в повному обсязі, однак ТОВ «ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ» своїх зобовязань з відшкодування вартості послуг залізниці за зберігання вантажу в вагонах, плату за користування вагонами, згідно виставлених рахунків ДП «ХМТП» за Договором-1 та Договором-2 на сьогоднішній день не виконало.

За умовами Договору-1 та Договору-2, ОСОБА_6 прийняло на себе зобовязання спільно з ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрацією Херсонського морського порту) узгоджувати завезення вантажів залізницею в ОСОБА_6 через АС «Месплан» (плани та графіки відвантаження) відповідно до планів перевезень і можливостей ОСОБА_6 (п.3.1.).

20.10.2016 року на адресу ДП «ХМТП» від ТОВ «ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ»

надійшла заявка за вих.№ 20-10/16 на підтвердження прийому судна «PALMALI

DISCOVERY» під навантаження 6 300.00 mt max. шроту соняшника, підхід якого очікується 28-30 жовтня 2016 року. Цього ж дня прийом даного судна ДП «ХМТП» було підтверджено.

Однак як стверджує позивач, судно «PALMALI DISCOVERY» зайшло на територію ДП «ХМТП» лише 01.11.2016року, що підтверджується записами вахтового журналу.

Також, 07.11.2017 року 20.10.2016 року на адресу Позивача від Відповідача

надійшла заявка за вих.№ 07-11/16 на підтвердження прийому судна «ISMAYIL SHIKHLY» під навантаження 6000.00 тн. шроту гранульованого, підхід якого очікується 12 листопада 2016 року. Цього ж дня прийом даного судна ДП «ХМТП» було підтверджено.

Зазначене судно зайшло на територію ДП «ХМТП» із значним запізненням, а саме, 14.11.2016року, що також підтверджується записами вахтового журналу.

01.04.2016 року на адресу ДП «ХМТП» від ТОВ «ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ» надійшла заявка за вих.№ 12-11/16 на підтвердження прийому судна «Cape Scott» під навантаження 13200.00 тн. шроту не гранульованого, підхід якого очікується 13-16.11.2016 р. Цього ж дня прийом даного судна ДП «ХМТП» було підтверджено.

Однак як стверджує позивач, судно «Cape Scott» зайшло на територію ДП «ХМТП» 19.11.2016 року, чим також порушило строки зазначені у заявці та договорах.

Позивач в позові зазначає, що ПАТ «Укрзалізниця» застосувала конвенційні заборони відносно підтвердження графіків відвантаження вагонів з вантажами Клієнтів, які прямували на адресу ДП «ХМТП», у звязку з накопиченням вагонів на станції призначення, на підходах до неї та відсутністю вільних складських ємностей у ДП «ХМТП». Відсутність можливості прийняття та розміщення вантажів стало наслідком порушення ТОВ «ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ» умов укладених з ДП «ХМТП» Договору-1 та Договору-2, в частині своєчасного забезпечення вивозу прийнятих на зберігання в ДП «ХМТП» вантажів (а саме подання суден, згідно затверджених графіків, під відвантаження вантажів в обсязі достатньому для звільнення складів та плавзасобів підприємства від вантажів, з метою забезпечення своєчасної обробки критих вагонів, вагонів зерновозів, з вантажами, що прибували у ДП «ХМТП» на їх адресу).

Накопичення вагонів на станції призначення та відсутність можливості їх прийняття для обробки неминуче призвело до додаткових витрат на відшкодування послуг ПАТ «Укрзалізниця» Регіональна Філія «Одеська залізниця» (плата за користування вагонами, збір за зберігання вантажу у вагонах, та інші).

Також, технологія вивантаження залізничних вагонів за погодженням з Клієнтом передбачає додаткові операції, які викликають понаднормативний простій залізничних вагонів, а саме проведення лабораторного аналізу вантажу перед вивантаженням, доопрацювання вантажів в залізничних вагонах, виконання маневрових робіт з перестановки вагонів для переадресування та в очікуванні представників відправників вантажів у разі розбіжності кількості вантажу в залізничних вагонах при перевантаженні на залізничних вагах.

Позивач звертає увагу, що ТОВ «ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ» здійснено порушення умов Договору-1 та Договору-2 в частині своєчасного забезпечення вивозу прийнятих на зберігання в ДП «ХМТП» вантажів, що при відсутності вільних складських приміщень у ДП «ХМТП» виключає можливість своєчасної обробки залізничних вагонів з вантажами і інших Клієнтів, що прибувають у ДП «ХМТП», та призвело до виставлення додаткових рахунків на відшкодування послуг Залізниці (плата за користування вагонами, збір за зберігання вантажу у вагонах, та інші).

У відповідності до п. 1.1. Договорів № 257Р від 25.01.2016 року та № 218Р від 30.12.2016 року укладених між ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрацією Херсонського морського порту) (далі - Адміністрація) та ДП «ХМТП» - в порядку та умовах визначених даними Договорами, Адміністрація надає ОСОБА_6 послуги із взаєморозрахунків з Регіональною філією «Одеська залізниці» ПАТ «Укрзалізниця» (надалі - залізниця) за послуги з організації перевезень та надання послуг, повязаних з перевезенням вантажів, а ОСОБА_6 своєчасно приймає та оплачує надані послуги і відшкодовує їх вартість Адміністрації.

Пунктом 3.1.1.8. Договору № 218Р від 30.12.2016 року та п. 3.1.1.9. Договору № 257Р від 25.01.2016 року передбачено, що ОСОБА_6 зобовязане своєчасно відшкодовувати витрати Адміністрації за послуги Залізниці, в порядку та в строки, визначенні даними Договорами.

Рахунки на оплату вищевказаних зобовязань №№ 224 від 30.01.2017р., 282 від 02.02.2017р., 330 від 08.02.2017 р., 336 від 08.02.2017 р. 345 від 09.02.2017 р., 349 від 09.02.2017р., 395 від 13.02.2017 р., 407 від 14.02.2017 р., 447 від 17.02.2017 р., 600 від 03.03.2017р., 602 від 06.03.2017 р., 675 від 15.03.2017 р., 687 від 16.03.2017 р. та ОСОБА_6 здачі-прийняття робіт (надання послуг) №№ 379 від 10.03.2017 р., 320 від 28.02.2017 р., 223 від 10.02.2017 р., 201 від 10.02.2017 р., 318 від 28.02.2017 р„ 386 від 10.03.2017 р„ 192 від 07.02.2017 р., 158 від 03.02.2017 р., 154 від 03.02.2017 р„ 145 від 02.02.2017 р., 149 від 01.02.2017 р., 112 від 30.01.2017 р., 115 від 27.01.2017 р. були наручно надані представнику Відповідача під розпис та частково надіслані поштою на адресу ТОВ «ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ» та ним отримані, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення від 14.02.2017 р. та записами у Журналі реєстрації видачі первинної документації контрагентам .

ОСОБА_6 на адресу Відповідача було направлено претензію за вих.№ 18-08/301 від 28.08.2017 року, яку він отримав згідно повідомлення про вручення поштового відправлення 06.09.2017 року, але відповіді до ДП «ХМТП» не надходило.

Позивач стверджує, що ОСОБА_6 було виконано зобовязання перед Адміністрацією у відповідності до умов зазначених договорів в повному обсязі, що підтверджується ОСОБА_6 звірки взаємних розрахунків за період: жовтень 2016 р. - квітень 2017 р. однак, ТОВ «ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ» своїх зобовязань перед ДП «ХМТП» за Договором-1 та Договором-2 не виконало, що в свою чергу призвело до спричинення збитків ДП «ХМТП» згідно ст. 22 ЦК України, які виразились у понесенні додаткових витрат у вигляді сплати Адміністрації 187 135, 92 грн. за зберігання вантажу в вагонах, плати за користування вагонами, маневрові роботи, які відбулися з вини Відповідача.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_7 діями порушив права та законні інтереси ТОВ «ВМ Україна», позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача збитки в розмірі 187135,92 грн. та судові витрати 2807,05грн..

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позов мотивується тим, що 22 листопада 2014 року і 21 грудня 2016 року між позивачем і відповідачем були укладені відповідно договори № 14/104Д на перевантаження зовнішньоторговельних транзитних вантажів і № 9/104/Д на виконання робіт. На підставі цих договорів ДП "ХМТП" враховує за ТОВ "ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ" заборгованість у розмірі 187 135,92 грн. (збитки) з причини виконання позивачем зобов'язань перед третьою особою - Державним підприємством "Адміністрація морських портів України", яка в свою чергу є посередником між позивачем та Регіональною філією "Одеська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" за послуги з організації перевезень і надання послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів.

Позивач пов'язує вимогу відшкодування збитків з порушенням ТОВ "ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ" строку подання під завантаження судна "PALMALI DISCOVERY" (замість 26-30 жовтня 2016 року 01 листопада 2016 року), строку подання під завантаження судна "ISMAYIL SHIKHLY" (замість 12 листопада 2016 року 14 листопада 2016 року), строку подання під завантаження судна "CAPE SCOTT" (замість 13-16 листопада 2016 року 19 листопада 2016 року).

Згідно зі статтею 611 Цивільного Кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування збитків.

Як вже зазначалось, за загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягненні збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного звязку між протиправною поведінкою боржника і збитками; 4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до ч. 1 п. 8 ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв'язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.22, ч.1 ст. 623 ЦК України відшкодуванню підлягають збитки, що завдані правопорушенням. Тобто відшкодуванню підлягають збитки, які знаходяться у причинному зв`язку з правопорушенням. За таких умов визнається, що причинний зв`язок між порушенням та збитками має бути безпосереднім або прямим.

Вимоги про стягнення збитків можуть бути задоволені лише у випадку якщо буде доведено кожний з елементів складу правопорушення. Недоведення хоч би одного з них виключає можливість задоволення вимоги про стягнення збитків.

Згідно з частиною 1 статті 614 Цивільного Кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Господарський суд зазначає, що для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: вина особи, яка заподіяла шкоду; протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв?язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд вважає, що позивачем не доведено завдання йому реальних збитків

в розумінні статті 22 ЦК України («втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або

пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права»). Позивачем не зазначено, які саме речі знищені або

пошкоджені з вини відповідача, а також - які права позивача були порушені.

Отже, не може існувати і причинний звязок між протиправною поведінкою і завданими збитками. Не може існувати і вина відповідача.

Господарська діяльність в морських портах України регулюється серед іншого положеннями Закону України «Про морські порти України». Зокрема, за змістом частин 1 та 2 статті 18 цього Закону господарська діяльність у морському порту провадиться відповідно до законодавства, обовязкових постанов по порту та зводу звичаїв морського порту, а у межах морського порту функціонують субєкти господарювання усіх форм власності, діяльність яких повязана з обслуговуванням суден, вантажів, та підприємства, продукція та/або сировина яких транспортується територією та акваторією порту. Поряд з цим, за частиною 1 статті 19 Закону у морських портах надаються послуги з обслуговування суден, здійснення операцій з вантажами, у тому числі проведення вантажно-розвантажувальних робіт, послуги з обслуговування пасажирів та інші послуги, передбачені законодавством.

Таким чином, вказаним Законом визначена правова природа господарської діяльності морського порту та безпосередньо правова природа договору про надання послуг з названих видів робіт, тобто договору з надання відповідних послуг.

Між сторонами існують майново-господарські зобовязання, в силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договорів, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобовязань (майново-господарських зобовязань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на підставі вказаних договорів, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладені договори про надання послуг. Зокрема, згідно з приписами статті 901 ЦК України за договором про надання послуг виконавець зобовязується за завданням замовника надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Так, за розумінням визначення послуги, наданим у статті 901 ЦК України, нею є дія або діяльність, що приносить користь: одній стороні в отриманих результатах, іншій в оплаті таких результатів. В даному випадку послугою є перевалка вантажу та дії, які з нею повязані, що узгоджується з приписами статті 19 Закону України «Про морські порти України».

За статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто, а у випадках, встановлених договором, має право покласти виконання договору на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору, тобто, позивач за аналізованими вище договорами повинен надавати послугу особисто, а за статтею 903 того ж Кодексу у випадку передбачення в договорів оплатності послуг встановлений обовязок замовника, оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, за договором про надання послуг у його замовника виникає обовязок по сплаті вартості наданих йому особисто особою, яка надає послугу, послуг, а в контексті договірних зобовязань сторін, послуги отримані відповідачем підлягають оплаті лише у випадку їх передбачення договорами та надання безпосередньо позивачем.

Позивач не надавав відповідачу послуги з користування вагонами і зберігання вантажу в них, а тому його витрати, які повязані зі сплатою за користування вагонами і зберігання вантажу в них, не є послугами в розумінні визначення послуг; вони не передбачені умовами договорів, а тому не є витратами, вартість яких повинен компенсувати відповідач за умовами договорів.

За таких обставин, у відповідача не виникли господарські зобовязання з оплати витрат позивача за користування вагонами і зберігання вантажу в них, які у відповідності до статті 174 ГК України виникають серед іншого з господарського договору та внаслідок заподіяння збитків (шкоди), оскільки в аналізованих договорах про надання послуг не передбачено сторонами обовязку відповідача сплачувати їх у випадку невиконання безпосередньо позивачем часових норм на обробку вагонів, а здійснене позивачем відшкодування ХФ ДП «АМПУ» плати за користування вагонами та зберігання вантажу в них у відповідності до пунктів 6.3. договорів № 257Р/5-ХЕВ-16 від 25.01.2016 та № 92-П- ХЕФ-16/218 Р від 30.12.2016 повязане саме з таким невиконанням позивачем часових норм на обробку вагонів.

Суд, не погоджується з доводами викладеними у відзиві стосовно того, що ОСОБА_6 здачі на які посилається ДП «ХМТП» в позовній заяві, підготовленні та підписані особами, повноваження яких не визначені (ОСОБА_4, інженером 1-ї категорії ОСОБА_5) в правовідносинах між сторонами.

ОСОБА_4 працює провідним бухгалтером служби головного бухгалтера ДП «ХМТП». Складання вищезазначених актів безпосередньо входить до її функціональних обовязків.

Інженер 1-ї категорії комерційного відділу ОСОБА_5 уповноважена довіреністю від 12.2016 р. за № 18-15/80 (копія додається) підписувати первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських прибуткових операцій підприємства

В запереченнях на відповідь на відзив позивача (ДП "ХМТП") відповідач (ТОВ "ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ") зазначило, що позивачем не доведено протиправності його поведінки щодо несвоєчасної постановки к причалу під завантаження судна "PALMALI DISCOVERY", судна "ISMAYIL SHIKHLY" і судна "CAPE SCOTT".

З умов договорів № 14/104Д на перевантаження зовнішньоторговельних транзитних вантажів і договору № 9/104/Д на виконання робіт вбачається, що ТОВ "ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ" не є ані судновласником (оператором), ані фрахтувальником судна. Отже не може нести відповідальність за запізнення судна. Інформацію про розрахунковий час підходу судна відповідач отримував одночасно з позивачем від судового агента, який виконує зв'язок судна з портом, вантажовідправником, експедитором та інш. Причини запізнення можуть бути як погодні, так технічні і адміністративні. Судно може очікувати своєї черги на лоцманську проводку морським каналом і навіть черги на постановку до причалу.

Слід зазначити, що надані позивачем витяги з вахтового журналу порту свідчать про той факт, що причали, на яких мали обслуговуватися судна "PALMALI DISCOVERY", "ISMAYIL SHIKHLY" і "CAPE SCOTT" - були зайняті іншими суднами на заявлені дати прибуття їх під завантаження.

На підтвердження своїх заперечень відповідач надав Суду копії документів, які свідчать про відсутність його відповідальності за запізнення суден "PALMALI DISCOVERY", "ISMAYIL SHIKHLY" і "CAPE SCOTT". Зокрема це Стандартні акти обліку стоянки (коротка форма) вказаних суден в оригіналі та офіційному перекладі, повідомлення судового агента цих суден (регіональне представництво компанії "Старк Шиппинг") про їх підхід до ХМТП.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст.129 ГПК України.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 126 ГПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Доказів про надання Відповідачу послуг з правової допомоги адвокатом, а саме детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги та докази оплати правової допомоги не надано тому суд відмовляє відповідачу в задоволені витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволені позову Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК УКРПРОДЕКСПОРТ" про стягнення 187135,92 грн. відмовити повністю.

2. Судові витрати, щодо судового збору в розмірі 2807,04грн. покласти на позивача.

3. В задоволені витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовити.

Повний текст рішення складено 04 травня 2018 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов