УХВАЛА

03 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/6396/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.02.2018

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг"

про стягнення 543 634,32 грн,

ВСТАНОВИВ:

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2017, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.02.2018 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

02.03.2018 (згідно з реєстраційним штампом ДАГС) Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" подано касаційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.02.2018 у справі № 904/6396/16 до Касаційного господарського суду.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.02.2018 у справі № 904/6396/16 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2018 року у справі № 904/6396/16 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Краснов Є.В.

02.04.2018 Верховний Суд постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, здійснення розгляду касаційної скарги у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд апеляційної інстанції зазначив, що місцевим господарським судом правильно встановлено, що подіями, які стали підставою для подання позову по даній справі, є затримка вагонів згідно наказів про затримку №111 від 23.01.2016р., №114 від 24.01.2016р., №119 від 25.01.2016р.; складення залізницею актів про затримку вагонів №7 від 23.01.2016р., №28 від 24.01.2016р., №11 від 25.01.2016р.; та актів загальної форми №7/8 від 23.01.2016р., №60 від 24.01.2016р., №11 від 25.01.2016р.

Тобто, шестимісячний строк позовної давності закінчився по акту про затримку вагонів №7 від 23.01.2016р. - 23.07.2016р., по акту про затримку вагонів №28 від 24.01.2016р. - 24.07.2016р., а по акту про затримку вагонів №11 від 25.01.2016р. - 25.07.2016р.

Згідно штампу Укрпошти на конверті, яким позивачем було направлено позовну заяву до господарського суду Дніпропетровської області, дата відправлення позовної заяви - 29.07.2016р.

Враховуючи наведене, колегія суддів погодилася з висновком господарського суду про те, позивач звернувся із позовом до суду 29.07.2016р., тобто за межами строку позовної давності, який закінчився 23.07.2016р., 24.07.2016р. та 25.07.2016р., а тому судом правомірно, у відповідності до вимог діючого законодавства відмовлено в задоволені позовних вимог.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що за накопичувальними картками №02029037 та № 04029039 відповідачем було частково визнано нараховані суми, що свідчить про переривання перебігу позовної давності, апеляційним судом не прийнято до уваги, оскільки господарським судом встановлено та з таким висновком погоджується апеляційний суд, накопичувальна картка №02029037 була підписана відповідачем із зауваженням, відповідно до змісту якого він відмовляє в оплаті суми в розмірі 192047грн.90коп. та визнає суму в розмірі 27435грн.40коп. за зберігання 30 вагонів в період з 23.01.2016р. 23год.30хв. до 26.01.2016р. 01год.00хв.

Відповідно до змісту зауваження накопичувальної картки №04029039, відповідач відмовляє в оплаті суми в розмірі 240047грн.80коп. та визнає суму 30006грн.00коп. за зберігання вантажу за період з 24.01.2016р. 13год.42хв. по 26.01.2016р. 01год.00хв.

Таким чином, період затримки та стягувана сума, яка є предметом спору у цій справі, відповідачем не визнавалась, а тому відсутні підстави вважати, що в даному випадку перебіг позовної давності переривався вчиненням відповідачем дій, що свідчили б про визнання ним свого боргу.

Разом з тим, під час розгляду матеріалів касаційної скарги встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 10.04.2018 справу №904/5743/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення 27 417,69 грн. збору за зберігання вантажу разом із касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 у даній справі передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Дана ухвала мотивована тим, що розрахунок грошового зобов'язання збору за зберігання вантажу, який здійснюється у накопичувальній картці, і є моментом виникнення грошового зобов'язання по його сплаті та фактично вимогою про його сплату. Суд дійшов висновку, що спір щодо сплати такої плати виникає лише тоді, коли нараховані суми не визнаються вантажовласником, про що він письмово зазначає у накопичувальних картках, відомостях плати за користування вагонами та ін., і саме в таких випадках у залізниці виникає право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених прав, а отже і перебіг строку позовної давності має обчислюватися саме з моменту такої відмови. При цьому, Суд зазначив, що скаржник вказує, що в матеріалах справи міститься копія накопичувальної картки №20019021 від 20.01.2016, зі змісту якої можна встановити вид зобов'язання, його розмір та наявність волі кредитора на отримання виконання цього зобов'язання від боржника. Отже, за своєю суттю в даній справі накопичувальна картка є вимогою про оплату вартості послуг зі зберігання вантажу. Сама картка містить вимогу відповідача про його незгоду. Тому фактично ця вимога була пред'явлена відповідачу і не була ним визнана, тобто наявний спір щодо нарахованих сум. Накопичувальна картка була складена позивачем і підписана відповідачем із запереченням 20.01.2016. Як вбачається із штампу на поштовому конверті, доданому до матеріалів справи, позов було направлено до господарського суду поштою 07.07.2016, тобто, як вважає позивач, в межах строку позовної давності. З урахуванням викладеного, колегія суддів погодилася з вищевказаними доводами скаржника про початок обрахування перебігу строку позовної давності, проте, така позиція не відповідає висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному в раніше ухваленій постанові Верховного Суду України від 09.08.2017 у справі №904/7033/16 (3-658гс17), відповідно до якого перебіг позовної давності за вимогами залізниці до вантажоодержувача про стягнення збору за зберігання вантажу починається від дня настання події, що стала підставою для подання позову - неприйняття вагонів вантажовласником, про що складено відповідні акти загальної форми (форма ГУ-23), на підставі яких відповідачеві нараховано збір за зберігання вантажу у розмірі 263 748,48 грн.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Враховуючи викладене, Суд з власної ініціативи дійшов висновку про наявність підстав зупинити провадження за касаційною скаргою, поданою у справі №904/6396/16 до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у подібних правовідносинах у іншій справі № 904/5743/16.

Керуючись статтями 228, 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

Провадження за касаційною скаргою у справі №904/6396/16 зупинити до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у подібних правовідносинах у іншій справі № 904/5743/16.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський