РІШЕННЯ

Іменем України

02 травня 2018 року м. Чернігів Справа № 927/59/18

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Лавриненко Л.М.

секретар судового засідання Мігда Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу 927/59/18, розгляд якої здійснено у порядку загального позовного провадження

За позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

вул. Б.Хмельницького,6, м. Київ, 01001

До відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Чернігівгаз

вул. Любецька,68, м. Чернігів, 14021

Про стягнення 277248,79 грн.

За участю:

Представника позивача: ОСОБА_1, головний юрисконсульт відділу загальної судової роботи юридичного департаменту, довіреність №16-64 від 14.04.2017,

Представника відповідача: ОСОБА_2, довіреність №007Др-151-1217 від 21.12.2017

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України подано позов про стягнення з відповідача Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Чернігівгаз трьох процентів річних у сумі 164052,44 грн та 113196,35 грн інфляційних втрат.

Заявлений позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 та додаткових угод до нього.

Ухвалою суду від 22.01.2018, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.02.2018 о 11:00.

Відповідач у поданому відзиві №18/12 щодо заявленого позову заперечує та зазначає, що відсутність стабільного та послідовного алгоритму розподілу коштів, відповідно до якого позивач отримував кошти за поставлений природний газ категорії споживачів «бюджет» та відсутність у відповідача можливості вплинути на розмір даного алгоритму, а також на порядок, розмір та строки розрахунків із позивачем за поставлений товар, є доказом відсутності вини відповідача за несвоєчасність розрахунків за договором та простроченні платежів, що виключає застосування штрафних санкцій у вигляді нарахування 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. Положення постанови КМУ №247 «Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ», постанови КМУ №792 «Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ» та постанови НКРЕ №1000, фактично позбавляло відповідача всіх трьох складових елементів права власності та підтверджує відсутність у відповідача власних коштів при здійсненні розрахунків з позивачем. Відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства, що регулює розрахунки за спожитий природний газ та вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобовязання, а нарахування 3% річних та інфляційних, можливе лише за наявності порушення з боку відповідача умов договору.

Позивач у відповіді на відзив заперечує щодо клопотання відповідача про відмову в задоволенні позовних вимог та зазначає, що наведені доводи відповідача є необґрунтованими, оскільки підписуючи договір купівлі-продажу природного газу та скріплюючи його печатками підприємства, відповідач чітко розумів юридичну відповідальність за невиконання або неналежне виконання його умов. Спірний договір не був змінений в частині порядку здійснення розрахунків та в частині відповідальності за невиконання умов договору. Відповідно до чинного законодавства боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобовязання за будь-яких обставин. Аналіз його норм вказує на неприпустимість застосування такої підстави як відсутність коштів та тяжкий фінансовий стан.

У підготовчому судовому засіданні 13.02.2018 представник відповідача заявила усне клопотання про відкладення підготовчого засідання, у зв'язку з неотриманням відповідачем відповіді на відзив від позивача та для надання пояснень щодо обставин, викладених у відповіді на відзив.

Представник позивача також заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості надати пояснення на відповідь на відзив, яку надасть відповідач.

Суд задовольнив клопотання позивача та відповідача про відкладення підготовчого засідання та постановив у судовому засіданні ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 06.03.2018 о 11:00 год.

У підготовчому судовому засіданні 06.03.2018 представник відповідача пояснив, що подана ним відповідь на відзив позивача №18/31 є фактично запереченнями на відповідь на відзив позивача №18/31, та зазначена так помилково.

У запереченнях на відповідь на відзив позивача №18/31 відповідач вказує на те, що був позбавлений реальної можливості здійснювати розрахунок власними коштами через їх відсутність та специфіку розрахунків із позивачем, що є головною умовою відсутності вини відповідача. Відповідач, на момент спірних правовідносин був гарантованим постачальником природного газу, а всі кошти, що надходять на рахунок останнього в рахунок погашення заборгованості за спожитий природний газ, спрямовувались за затвердженими алгоритмами у відсотковому співвідношенні на оплату заборгованості перед позивачем. Відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства, що регулює розрахунки за спожитий природний газ та вживав всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобовязання, а нарахування 3% річних та інфляційних, можливе лише за наявності порушення з боку відповідача умов договору.

У доповненнях до відповіді на відзив позивач зазначив, що в момент підписання договору відповідач погодився з тим, що за неналежне виконання умов договору на нього буде покладено відповідальність відповідно до умов договору. Даний пункт відповідачем не оспорювався, зміни до нього не вносилися. Позивач наголошує на тому, що у своїх доводах відповідач зумисно не дає оцінку ч.2 п.6.2. договору, в якій зазначається, що за наявності заборгованості за попередній період покупець (відповідач) перераховує кошти з поточного рахунку на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання продавця (позивача). Крім того, позивач вказує на те, що положення договору щодо того, що акти є підставою для розрахунків між сторонами розташовано у розділі «Порядок та умови передачі газу», отже і зазначений пункт регулює саме умови передачі газу та є документом, що фіксує остаточний обсяг переданого газу. Проте, сам порядок розрахунків у імперативному порядку встановлено у п. 6.1. договору, розділ «Порядок та умови проведення розрахунків». Зазначений розділ договору не містить умови, що оплата поставленого газу здійснюється лише після підписання акту. Умовами договору встановлено як заплановані обсяги постачання природного газу у щомісячні періоди, так і обовязок покупця розраховувати кількість отриманого газу виходячи з показників лічильника. Відтак, відповідач мав усі фактичні дані щодо обсягів отриманого природного газу для проведення відповідних розрахунків. Фактично відповідач проводив розрахунки до дати підписання відповідного акту. Отримуючи газ (товар) у власність, відповідач зобовязаний виконати у свою чергу зобовязання з своєчасної оплати, відповідно до умов договору та ст. 692 Цивільного кодексу України. Аналогічна позиція викладена у постановах ВГСУ від 11.07.2013 №5021/1407/12 та від 13.11.2014 №924/943/14.

У підготовчому засіданні 06.03.2018 представник відповідача подала письмове клопотання про продовження строку проведення підготовчого засідання на більш пізній термін для надання можливості підготувати та надати додаткові документи.

Представник позивача проти клопотання відповідача про продовження строку проведення підготовчого засідання на більш пізній термін не заперечував, а також зазначив, що вважає за доцільне оголосити перерву для надання можливості підготувати та надати додаткові документи та пояснення по справі.

Суд задовольнив клопотання представників сторін та постановив у судовому засіданні 06.03.2018 ухвалу про продовження строку проведення підготовчого засідання на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 27.03.2018 о 11:00 год.

У судовому засіданні 27.03.2018 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 19.04.2018 о 11:00.

У судовому засіданні 19.04.2018 розпочато розгляд справи по суті.

Представник позивача виклав позовні вимоги.

Представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні 19.04.2018 суд оголосив перерву до 02.05.2018 о 10:00.

У судовому засіданні 02.05.2018 суд продовжив розгляд справи по суті.

Заяв та клопотань від сторін на час слухання справи до суду не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 ст. 202 та ч.1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочин може вчинятися усно або в письмовій, електронній формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

04.01.2013 між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Чернігівгаз (покупець) було укладено договір №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобовязується прийняти і оплатити газ на умовах договору.

Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, які є кінцевими споживачами газу (п.1.2. договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013).

Пунктом 2.1. договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 визначено, що продавець передає покупцеві у 2013 році газ в обсязі до 30989,676 тис. куб.м., у тому числі по місяцях кварталів: січень 4549,012; лютий 7327,667; березень 5067,755; квітень 2561,999; травень 102,068; червень 80,932; липень 62,960; серпень 59,695; вересень 77,588; жовтень 1910,000; листопад 3470,000; грудень 5720,000.

Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, укладений між сторонами договір №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 по своїй правовій природі є договором поставки.

Відповідно до розділу 11 договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Згідно з п. 5.1.,5.2. договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, ціна (граничний рівень ціни) на природний газ установлюється НКРЕ; ціна за 1000 куб. м. газу становить 3509,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати ціна за 1000 куб. м. газу 3509,00 грн., крім того ПДВ 20% 701,80 грн, усього з ПДВ 4210,80 грн.

Загальна сума вартості природного газу за договором, відповідно до п. 5.4. договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, складається із сум вартості місячних поставок газу.

Пунктами 3.3., п.3.4. №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 визначено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акту приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязується повернути покупцеві один примірник оригіналу акту, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту. Підписаний акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Кількість газу, яка продається покупцеві, згідно з п.4.1. договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу споживачів покупця.

Додатковою угодою №1 від 10.07.2013 до договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, викладено з 01.07.2013 п. 5.2. договору в наступній редакції: Ціна за 1000 куб. м. газу становить 3459,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати ціна за 1000 куб. м. газу 3459,00 грн., крім того ПДВ 20% 691,80 грн, усього з ПДВ 4150,80 грн.

Додатковою угодою №2 від 31.12.2013 до договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, викладено у наступній редакції: пункт 1.1.: за договором продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013-2014 роках природний газ, а покупець зобовязується прийняти і оплатити газ на умовах договору. Пункт 2.1.: продавець передає покупцеві у період з 01.01.2013 по 31.12.2014 газ в обсязі до 60403,454 тис.куб.м., у тому числі по місяцях кварталів 2013: січень 5968,035; лютий 5301,531; березень 5031,626; квітень 2913,623; травень 102,834; червень 70,310; липень 79,409; серпень 72,247; вересень 106,852; жовтень 1909,077; листопад 2927,680; грудень 5371,830; по місяцях кварталів 2014: січень 6005,500; лютий 5314,000; березень 5044,500; квітень 2926,500; травень 108,000; червень 74,000; липень 83,000; серпень 81,000; вересень 107,000; жовтень 1911,000; листопад 2937,900; грудень 5938,000. Пункт 5.2.: Ціна за 1000 куб. м. газу становить 2448,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати ціна за 1000 куб. м. газу 2448,00 грн., крім того ПДВ 20% 489,60 грн, усього з ПДВ 2937,60 грн. Стаття 11: договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №3 від 28.04.2014 до договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, викладено у наступній редакції п.5.2.: Ціна за 1000 куб. м. газу становить 4020,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати ціна за 1000 куб. м. газу 4020,00 грн., крім того ПДВ 20% 804,00 грн, усього з ПДВ 4824,00 грн.

Додатковою угодою №4 від 15.05.2014 до договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, викладено у наступній редакції п.5.2.: Ціна за 1000 куб. м. газу становить 4724,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати ціна за 1000 куб. м. газу 4724,00 грн., крім того ПДВ 20% 944,80 грн, усього з ПДВ 5668,80 грн.

Додатковою угодою №5 від 05.09.2014 до договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, викладено у наступній редакції п.5.2.: Ціна за 1000 куб. м. газу становить 4874,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати ціна за 1000 куб. м. газу 4874,00 грн., крім того ПДВ 20% 974,80 грн, усього з ПДВ 5848,80 грн.

Додатковою угодою №6 від 10.11.2014 до договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, викладено з 01.11.2014 п.5.2.: Ціна за 1000 куб. м. газу становить 5100,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати ціна за 1000 куб. м. газу 5100,00 грн., крім того ПДВ 20% 1020,00 грн, усього з ПДВ 6120,00 грн.

Додатковою угодою №7 від 08.12.2014 до договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, викладено з 01.12.2014 п.5.2.: Ціна за 1000 куб. м. газу становить 5900,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати ціна за 1000 куб. м. газу 5900,00 грн., крім того ПДВ 20% 1180,00 грн, усього з ПДВ 7080,00 грн.

Додатковою угодою №8 від 22.12.2014 до договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, викладено у наступній редакції: Пункт 1.1.: за договором продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013-2015 роках природний газ, а покупець зобовязується прийняти і оплатити газ на умовах договору. Пункт 2.1.: продавець передає покупцеві у період з 01.01.2013 по 31.03.2015 газ в обсязі до 66647,217 тис.куб.м., у тому числі у 2013 29873,054 тис.куб.м., у 2014 до 24570,407 тис.куб.м: січень 4848,790; лютий 5518,821; березень 3642,064; квітень 1202,785; травень 98,291; червень 67,495; липень 57,172; серпень 54,155; вересень 54,400; жовтень 717,561; листопад 2938,873; грудень 5370,000; у І кварталі 2015 до 12203,756 тис.куб.м: січень 4223,696; лютий 4806,115; березень 3173,945; І квартал 12203,756. Стаття 11: договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 березня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №9 від 05.02.2015 до договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, викладено у наступній редакції: Пункт 2.1.: продавець передає покупцеві у період з 01.01.2013 по 31.03.2015 газ в обсязі до 65970,620 тис.куб.м., у тому числі у 2013 29873,054 тис.куб.м., у 2014 23893,810 тис.куб.м; у І кварталі 2015 до 12203,756 тис.куб.м: січень 4223,696; лютий 4806,115; березень 3173,945; І квартал 12203,756. З 01.02.2015 викладено п. 5.2.: Ціна за 1000 куб. м. газу становить 5700,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати ціна за 1000 куб. м. газу 5700,00 грн., крім того ПДВ 20% 1140,00 грн, усього з ПДВ 6840,00 грн.

Додатковою угодою №10 від 10.03.2015 до договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, з 01.03.2015 викладено п. 5.2.: Ціна за 1000 куб. м. газу становить 8900,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати ціна за 1000 куб. м. газу 8900,00 грн., крім того ПДВ 20% 1780,00 грн, усього з ПДВ 10680,00 грн.

Додатковою угодою №11 від 27.03.2015 до договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, викладено пункт 2.1.: продавець передає покупцеві у період з 01.01.2013 по 31.12.2015 газ в обсязі до 73673,058 тис.куб.м., у тому числі у 2013 29873,054 тис.куб.м., у 2014 23893,810 тис.куб.м; у 2015 до 19906,194 тис.куб.м: січень 4186,342; лютий 4189,554; березень 3168,596; квітень 1082,507; травень 88,462; червень 60,746; липень 51,455; серпень 48,740; вересень 54,400; жовтень 717,561; листопад 2207,471; грудень 4050,360. Стаття 11: договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №12 від 03.04.2015 до договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, викладено з 01.04.2015 пункт 5.2.: Ціна за 1000 куб. м. газу становить 7200,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати ціна за 1000 куб. м. газу 7200,00 грн., крім того ПДВ 20% 1440,00 грн, усього з ПДВ 8640,00 грн.

Додатковою угодою №13 від 12.05.2015 до договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, викладено з 01.05.2015 пункт 5.2.: Ціна за 1000 куб. м. газу становить 6810,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати ціна за 1000 куб. м. газу 6810,00 грн., крім того ПДВ 20% 1362,00 грн, усього з ПДВ 8172,00 грн.

Додатковою угодою №14 від 03.06.2015 до договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, викладено з 01.06.2015 пункт 5.2.: Ціна за 1000 куб. м. газу становить 6600,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати ціна за 1000 куб. м. газу 6600,00 грн., крім того ПДВ 20% 1320,00 грн, усього з ПДВ 7920,00 грн.

Додатковою угодою №15 від 30.06.2015 до договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 сторони визначили вважати договір №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 таким, що припинив дію в частині поставки природного газу з 01.07.2015. Викладено статтю 11 в наступній редакції: договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 30 червня 2015 року (включно), а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

У відповідності до ч. 2 статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, позивач поставив відповідачу за період з січня 2013 по грудень 2014 (включно) та з лютого по червень 2015 (включно) природний газ на загальну суму 286642428,79 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: від 31.01.2013 на суму 25205996,18 грн; від 28.02.2013 на суму 22323686,74 грн; від 31.03.2013 на суму 21187170,76 грн; від 30.04.2013 на суму 12268683,73 грн; від 31.05.2013 на суму 433013,41 грн; від 30.06.2013 на суму 296061,35 грн; від 31.07.2013 на суму 329610,88 грн; від 31.08.2013 на суму 299882,84 грн; від 30.09.2013 на суму 443521,28 грн; від 31.10.2013 на суму 7924196,81 грн; від 30.11.2013 на суму 12152214,14 грн; від 31.12.2013 на суму 22297391,96 грн; від 31.01.2014 на суму 14243805,50 грн; від 28.02.2014 на суму 16212088,57 грн; від 31.03.2014 на суму 10698927,20 грн; від 30.04.2014 на суму 5802234,84 грн; від 31.05.2014 на суму 557192,02 грн; від 30.06.2014 на суму 382615,66 грн; від 31.07.2014 на суму 324096,64 грн; від 31.08.2014 на суму 306993,86 грн; від 30.09.2014 на суму 318174,72 грн; від 31.10.2014 на суму 4196870,77 грн; від 30.11.2014 на суму 17985902,76 грн; від 31.12.2014 на суму 33229293,24 грн; від 28.02.2015 на суму 28656549,36 грн; від 31.03.2015 на суму 16101296,16 грн; від 30.04.2015 на суму 11498457,60 грн; від 31.05.2015 на суму 560362,21 грн; від 30.06.2015 на суму 406137,60 грн, які підписані сторонами та скріплені печатками сторін, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.52-80).

Доказів наявності розбіжностей щодо вартості та кількості отриманого природного газу по договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 за період з січня 2013 по грудень 2014 (включно) та з лютого по червень 2015 (включно) відповідач суду не надав.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 6.1. договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2. договору. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання-передачі.

Додатковою угодою №2 від 31.12.2013 до договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, викладено у наступній редакції пункт 6.1.: оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу.

Додатковою угодою №3 від 28.04.2014 до договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, викладено у наступній редакції пункт 6.1.: оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, за отриманий природний газ відповідач зобовязаний був розрахуватись в наступні строки: по акту приймання-передачі природного газу від 31.01.2013 на суму 25205996,18 грн по 19.02.2013 включно; від 28.02.2013 на суму 22323686,74 грн по 19.03.2013 включно; від 31.03.2013 на суму 21187170,76 грн по 19.04.2013 включно; від 30.04.2013 на суму 12268683,73 грн по 20.05.2013 включно (19.05.2013 вихідний день); від 31.05.2013 на суму 433013,41 грн по 19.06.2013 включно; від 30.06.2013 на суму 296061,35 грн по 19.07.2013 включно; від 31.07.2013 на суму 329610,88 грн по 19.08.2013 включно; від 31.08.2013 на суму 299882,84 грн по 19.09.2013 включно; від 30.09.2013 на суму 443521,28 грн по 21.10.2013 включно (19-20.10.2013 вихідні дні); від 31.10.2013 на суму 7924196,81 грн по 19.11.2013 включно; від 30.11.2013 на суму 12152214,14 грн по 19.12.2013 включно; від 31.12.2013 на суму 22297391,96 грн по 20.01.2014 включно (19.01.2014 вихідний день); від 31.01.2014 на суму 14243805,50 грн по 19.02.2014 включно; від 28.02.2014 на суму 16212088,57 грн по 19.03.2014 включно; від 31.03.2014 на суму 10698927,20 грн по 21.04.2014 включно (19-20.04.2014 вихідний день); від 30.04.2014 на суму 5802234,84 грн по 19.05.2014 включно; від 31.05.2014 на суму 557192,02 грн по 19.06.2014 включно; від 30.06.2014 на суму 382615,66 грн по 21.07.2014 включно (19-20.07.2014 вихідні дні); від 31.07.2014 на суму 324096,64 грн по 19.08.2014 включно; від 31.08.2014 на суму 306993,86 грн по 19.09.2014 включно; від 30.09.2014 на суму 318174,72 грн по 20.10.2014 включно (19.10.2014 вихідний день); від 31.10.2014 на суму 4196870,77 грн по 19.11.2014 включно; від 30.11.2014 на суму 17985902,76 грн по 19.12.2014 включно; від 31.12.2014 на суму 33229293,24 грн по 19.01.2015 включно; від 28.02.2015 на суму 28656549,36 грн по 19.03.2015 включно; від 31.03.2015 на суму 16101296,16 грн по 20.04.2015 включно (19.04.2015 вихідний день); від 30.04.2015 на суму 11498457,60 грн по 19.05.2015 включно; від 31.05.2015 на суму 560362,21 грн по 19.06.2015 включно.

Частинами 1,3 ст. 653 Цивільного кодексу України визначено, що у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Отже, з урахуванням строків оплати, визначених п.6.1. додаткових угод №2 від 31.12.2013, №3 від 28.04.2014 та умов, визначених додатковою угодою №15 від 30.06.2015 до договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, суд доходить висновку, що за газ спожитий у червні 2015 року на суму на суму 406137,60 грн, згідно з актом приймання-передачі природного газу від 30.06.2015, відповідач зобовязаний був розрахуватись також у термін по 20.07.2015 включно (19.07.2015 вихідний день).

Пунктом 6.2. договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 сторони погодили, що оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця відповідно до вимог Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕ та зараховується як оплата за газ. За наявності заборгованості покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця.

Як вбачається з довідки вих.№3539 від 08.04.2008 Чернігівського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», 08.04.2008 в філії Чернігівське обласне управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» було відкрито поточний рахунок із спеціальним режимом використання у національній валюті №32 для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від бюджетних установ та організацій.

Згідно з довідкою №22/5030 від 06.10.2015 філії Чернігівського обласного управління ПАТ «Державний Ощадний банк України», 06.10.2015 закрито поточний рахунок із спеціальним режимом використання №32 для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів.

За період з 01.01.2013 по 31.10.2015 (включно) з рахунку №32 відповідачем на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» відбувались оплати по договору №13-243-Б від 04.01.2013 на загальну суму 287310032,40 грн, що підтверджується довідкою філії Чернігівського обласного управління ПАТ «Державний Ощадний банк України» №22/439 від 29.01.2018, копія якої додана до матеріалів справи (а.с.109-142).

Згідно з наданою позивачем випискою з рахунку щодо надходження від відповідача коштів в рахунок оплати за спожитий природний газ за договором №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 та додаткових угод до нього (а.с.82-95) слідує, що відповідачем у період з 31.01.2013 по 31.10.2015 було сплачено 287489502, 47 грн.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд доходить висновку, що відповідачем у повному обсязі здійснено оплату за газ, отриманий по договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 та додаткових угод до нього на загальну суму 286642428,79 грн.

У сторін відсутні розбіжності щодо дат та сум платежів, здійснених відповідачем по договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 та додаткових угод до нього.

Предметом заявлених позовних вимог у даній справі є стягнення позивачем з відповідача трьох процентів річних у сумі 164052,44 грн та 113196,35 грн інфляційних втрат за прострочку сплати спожитого природного газу за період з 01 грудня 2014 по червень 2015 (включно), а саме за прострочку оплати за період з 20.01.2015 по 29.01.2015 4750,67 грн 3% річних за газ, спожитий у грудні 2014 року; за прострочку оплати за період з 20.03.2015 по 29.04.2015 30446,09 грн 3% річних за газ, спожитий у лютому 2015 року; за прострочку оплати за період з 21.04.2015 по 25.06.2015 45602,76 грн 3% річних, а також 113196,35 грн інфляційних за період з 01.05.2015 по 31.05.2015 за газ, спожитий у березні 2015; за прострочку оплати за період з 20.05.2015 по 17.09.2015 77058,38 грн 3% річних за газ, спожитий у квітні 2015; за прострочку оплати за період з 23.06.2015 по 20.09.2015 4023,27 грн 3% річних за газ, спожитий у травні 2015; за прострочку оплати за період з 20.07.2015 по 24.09.2015 2171,28 грн 3 % річних за газ, спожитий у червні 2015.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.1. договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та договором.

Згідно з п. 9.2. договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 3 роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Аналізуючи здійснені відповідачем платежі за газ, спожитий в період з 01 грудня 2014 по червень 2015 (включно), суд доходить висновку, що відповідач здійснив оплату з порушенням термінів, визначених п.6.2. договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013: так за газ спожитий у грудні 2014 року відповідач зобовязаний був здійснити повний розрахунок у строк по 19.01.2015 включно, а фактично повна оплата була здійснена лише 30.01.2015; за газ спожитий у лютому 2015 року відповідач зобовязаний був здійснити повний розрахунок у строк по 19.03.2015 включно, а фактично повна оплата була здійснена лише 30.04.2015; за газ спожитий у березні 2015 року відповідач зобовязаний був здійснити повний розрахунок у строк по 20.04.2015 включно, оскільки 19.04.2015 припадає на неділю, а фактично повна оплата була здійснена лише 26.06.2015; за газ спожитий у квітні 2015 року відповідач зобовязаний був здійснити повний розрахунок у строк по 19.05.2015 включно, а фактично повна оплата була здійснена лише 18.09.2015; за газ спожитий у травні 2015 року відповідач зобовязаний був здійснити повний розрахунок у строк по 19.06.2015 включно, а фактично повна оплата була здійснена лише 21.09.2015; за газ спожитий у червні 2015 року відповідач зобовязаний був здійснити повний розрахунок у строк по 20.07.2015 включно, оскільки 19.07.2015 припадає на неділю, а фактично повна оплата була здійснена лише 24.09.2015.

Таким чином, судом встановлено прострочка оплати відповідачем спожитого природного газу в період з 01 грудня 2014 по червень 2015 (включно) по договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 та додаткових угод до нього, але перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд доходить висновку, що позивачем правомірно нараховано за прострочку оплати за період з 20.01.2015 по 29.01.2015 4750,67 грн 3% річних за газ, спожитий у грудні 2014 року; за прострочку оплати за період з 20.03.2015 по 29.04.2015 30446,09 грн 3% річних за газ, спожитий у лютому 2015 року; за прострочку оплати за період з 21.04.2015 по 25.06.2015 45602,76 грн 3% річних, а також 113196,35 грн інфляційних за період з 01.05.2015 по 31.05.2015 за газ, спожитий у березні 2015; за прострочку оплати за період з 20.05.2015 по 17.09.2015 77058,38 грн 3% річних за газ, спожитий у квітні 2015.

При розрахунку трьох процентів річних за прострочку оплати за газ, спожитий у травні 2015, за період з 23.06.2015 по 20.09.2015 позивачем допущено арифметичну помилку, та визначена суму 4023,27 коп, а фактично вона становить 4023,26 грн 3% річних.

При розрахунку трьох процентів річних за прострочку оплати за період з 20.07.2015 по 24.09.2015 за газ, спожитий у червні 2015, позивачем не враховано, що останній день оплати є 20.07.2015, оскільки 19.07.2015 року припало на вихідний день, відповідно прострочка оплати виникла з 21.07.2015; а також безпідставно нараховано на одну і ту ж суму прострочки 3 % річних за 21.09.2015, за 22.09.2015, за 23.09.2015. Відповідно, 3% річних за прострочку оплати за період з 20.07.2015 по 23.09.2015 за газ, спожитий у червні 2015, підлягають стягненню у сумі 2087,07 грн.

Отже, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у частині стягнення з відповідача 163968,23 грн 3% річних за прострочку оплати за газ, спожитий в період з 01 грудня 2014 по червень 2015 (включно), а також 113196,35 грн інфляційних за період з 01.05.2015 по 31.05.2015.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Всупереч наведеним нормам, відповідач не надав суду жодних належних доказів, які підтверджують неможливість здійснення ним своєчасної оплати за поставлений природний газ по договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 та додаткових угодах до нього, а тому дії відповідача щодо несвоєчасної сплати коштів за поставлений природний газ є порушенням положень договору та норм чинного законодавства та є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 Цивільного кодексу України.

Твердження відповідача про те, що відсутність стабільного та послідовного алгоритму розподілу коштів та відсутність можливості вплинути на розмір даного алгоритму, а також на порядок, розмір та строки розрахунків із позивачем за поставлений товар, є доказом відсутності його вини за несвоєчасність розрахунків за договором та простроченні платежів, що виключає застосування штрафних санкцій у вигляді нарахування 3% річних, інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, а також посилання на ту обставину, що на момент спірних правовідносин відповідач був гарантованим постачальником природного газу, а всі кошти, що надходять в рахунок погашення заборгованості за спожитий природний газ, спрямовувались за затвердженими алгоритмами у відсотковому співвідношенні на оплату заборгованості перед позивачем, судом до уваги не приймаються виходячи з наступного:

Згідно з п.7,8 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» (чинним на дату спірного Договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013), споживачі, крім теплогенеруючих організацій, оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритий в установах уповноваженого банку гарантованими постачальниками та їх структурними підрозділами.

Кошти перераховуються з поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритих в установах уповноваженого банку гарантованими постачальниками та їх структурними підрозділами, згідно з алгоритмом розподілу коштів виключно на: 1) поточний рахунок із спеціальним режимом використання підприємства, що здійснює продаж природного газу гарантованому постачальнику; 2) поточний рахунок газотранспортного підприємства; 3) поточний рахунок газорозподільного підприємства; 4) поточний рахунок гарантованого постачальника.

Відповідно до ч.6 ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу», для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обовязки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обовязків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів.

Уповноважені банки, що обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання, визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання та порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритий в установах уповноваженого банку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обовязки, та їх структурними підрозділами.

Кошти перераховуються з поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритих в установах уповноваженого банку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обовязки, та їх структурними підрозділами згідно з алгоритмом розподілу коштів, затвердженим Регулятором, виключно на: 1) поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового продавця, що здійснює продаж природного газу такому постачальнику на виконання спеціальних обовязків, покладених на такого продавця; 2) поточний рахунок оператора газотранспортної системи; 3) поточний рахунок оператора газорозподільної системи; 4) поточний рахунок постачальника природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки.

У договорі купівлі-продажу природного газу №13-243-Б від 04.01.2013, укладеному між сторонами, визначено умови оплати за реалізований та поставлений природний газ, а також відкриття поточного рахунку із спеціальним режимом використання.

Як встановлено судом, оплата відповідачем за спожитий природний газ по договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 та додаткових угодах до нього здійснювалась саме через поточний рахунок №32 із спеціальним режимом використання, відкритий у ПАТ «Державний Ощадний банк України».

За період з 01.12.2014 по 30.06.2015 (включно) рух грошових коштів по рахунку №32 від ПАТ «Чернігівгаз» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» становив 89868047,96 грн, що підтверджується довідкою філії Чернігівського обласного управління ПАТ «Державний Ощадний банк України» №22/829 від 27.02.2018, копія якої додана до матеріалів справи (а.с.161).

Відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення посилається на постанову КМУ №247 «Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ» (чинну на дату спірних правовідносин), яка регулює порядок відкриття, здійснення розрахункових операцій та п.4,5 якої передбачено, що установи уповноваженого банку згідно з умовами договору банківського рахунка до 12 години операційного дня здійснюють: розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів газопостачальних підприємств, споживачів відповідно до затверджених НКРЕ нормативів перерахування коштів; перерахування коштів, розподілених згідно з нормативами їх перерахування, на поточні рахунки підприємств, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам, а також на поточні рахунки, які не є поточними рахунками із спеціальним режимом використання газотранспортних, газорозподільних, газопостачальних підприємств. Газопостачальні підприємства розраховують нормативи перерахування коштів відповідно до затвердженого НКРЕ алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки (далі - алгоритм розподілу коштів), та подають їх щомісяця до п'ятого числа до НКРЕ для затвердження. Нормативи перерахування коштів доводяться НКРЕ до відома уповноваженого банку не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку місяця, в якому застосовуватимуться такі нормативи.

Також відповідач вказує на те, що постанови НКРЕ №1000 від 02.08.2012 «Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу» (чинна на дату спірних правовідносин), є нормативно-правовим актом, положення якої направлено на врегулювання взаєморозрахунків між всіма учасниками ринку природного газу, від власника природного газу (позивача) до кінцевого споживача (категорії «бюджет») та встановлює порядок, строки і розмір розрахунків, в тому числі з відповідачем. Пункт 1.1. постанови НКРЕ №1000 від 02.08.2012 передбачає, що алгоритм установлює порядок розподілу публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання гарантованого постачальника, що надходять за використаний природний газ від усіх категорій споживачів, а також механізм розрахунку гарантованими постачальниками нормативів перерахування коштів на поточні рахунки газотранспортних, газорозподільних підприємств, гарантованих постачальників та на поточні рахунки із спеціальним режимом використання підприємств, що здійснюють продаж природного газу гарантованим постачальникам.

Крім того, відповідач зазначає, що доказом неможливості відповідача вплинути на порядок, строки та розмір розрахунків із позивачем, слугує прийняття НКРЕ постанов №868 від 24.03.2015, №1172 від 31.03.2015, якими НКРЕ не встановило алгоритм розподілу коштів, які сплачувались споживачами категорії «бюджет» на рахунок із спеціальним режимом використання відповідача.

Дані заперечення відповідача також є безпідставними виходячи з наступного:

У відповідності до статті 1 Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 (далі Порядок), цей Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки.

Вказаним Порядком встановлений конкретний механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання. Зазначений Порядок не стосується договірних зобов'язань сторін в частині порядку та строків розрахунків між сторонами та не впливає на них.

Відсутність стабільного та послідовного алгоритму розподілу коштів, що унеможливлює вплинути на порядок, розмір та строки розрахунків із позивачем за поставлений природний газ не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором, у тому числі, від сплати 3% річних та інфляційних втрат, оскільки: обов'язок зі сплати поставленого позивачем відповідачу природного газу, відповідно до умов Договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 покладено саме на відповідача як покупця; відповідач щодо обсягу та вартості отриманого газу за спірний період не заперечував та здійснював оплату за поставлений природний газ. Також п.6.2. договору купівлі-продажу природного газу №13-243-Б від 04.01.2013 передбачено, що за наявності заборгованості покупець перераховує кошти з поточного рахунку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця. Отже, зазначені відповідачем обставини не були фактичною перешкодою для часткової оплати відповідачем за поставлений природний газ у спірний період.

Порядок визначає виключно механізм розподілу коштів, які вже знаходяться на поточному рахунку зі спеціальним режимом використання, і не впливає на зобов'язання сторін щодо належної оплати поставленого природного газу за Договором №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013.

Твердження відповідача про позбавлення реальної можливості здійснювати розрахунок власними коштами через їх відсутність та специфіку розрахунків із позивачем, оскільки на спірні правовідносини розповсюджувалась дія постанови КМУ №1729 від 27.12.2001, постанови НКРЕ №849 від 05.07.2012, постанови КМУ №705 від 27.07.2012, постанови НКРЕ №1000 від 02.08.2012, постанови КМУ від 247 від 26.03.2008, що стало підставою для прострочки оплати за поставлений природний газ, судом до уваги не приймається, оскільки зазначені нормативні акти не змінюють порядок та строки проведення розрахунків між сторонами, а визначають механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу.

За приписами ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, правовим наслідком порушення грошового зобов'язання, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому, оскільки обов'язок з оплати поставленого природного газу по Договору №13-243-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 покладено саме на відповідача, як покупця, посилання відповідача на обставину прийняття НКРЕ постанов №868 від 24.03.2015, №1172 від 31.03.2015, якими НКРЕ не встановило алгоритму розподілу коштів, які сплачувались споживачами категорії «бюджет» на рахунок із спеціальним режимом використання відповідача, не є підставою, яка звільняє відповідача від сплати 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за прострочення оплати вартості послуг.

Аналогічні правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/16072/16 та від 17.04.2018 у справі №918/1395/15.

Посилання відповідача, як на додатковий доказ відсутності у відповідача можливості впливати на порядок, розмір та строки розрахунків із позивачем за поставлений природний газ на підставі договору, на рішення судових органів у справі №826/14424/15 за позовом ПАТ «Тисьменицягаз» до НКРЕКП за участю ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» про визнання нечинним та скасування постанов НКРЕКП, що змінювали порядок розрахунків в частині не встановлення алгоритму розподілу коштів, у яких зазначено, що для субєктів ринку газу (гарантованих постачальників) створені несприятливі, дискримінаційні умови для ведення власної господарської діяльності і НКРЕКП не дотримувалось існуючого правила обовязкового надходження коштів на рахунки як газопостачального, так і газорозподільного підприємства, що призвело до прийняття підзаконного нормативного акту із закладеним до нього механізмом позбавлення виручки газорозподільного підприємства, спростовуються матеріалами справи та вищевикладеними висновками суду і судом до уваги також не приймаються.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, допустив порушення строків оплати за поставлений природний газ, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині стягнення 163968,23 грн 3% річних та 113196,35 грн інфляційних нарахувань. У частині стягнення 84 грн 21 коп. 3% річних відмовити.

Оскільки спір виник у звязку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 4157,47 грн.

Керуючись ст. 42, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України; ст. 4 Закону України „Про судовий збір; господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, вул. Б.Хмельницького,6, м. Київ, 01001 () до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Чернігівгаз, вул. Любецька,68, м. Чернігів, 14021 () про стягнення 277248,79 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Чернігівгаз, вул. Любецька,68, м. Чернігів, 14021 (, відомості про банківські реквізити відсутні) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001 (, відомості про рахунки відсутні) 163968,23 грн 3% річних; 113196,35 грн інфляційних нарахувань та 4157,47 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001 (, відомості про рахунки відсутні) в частині стягнення 84 грн 21 коп. 3% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст.257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 03.05.2018.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

До відома сторін:

адреса Господарського суду Чернігівської області: проспект Миру, 20, м. Чернігів, Україна;

засоби звязку контактні телефони: 672-847; 676-311, факс 774-462; електронна адреса Господарського суду Чернігівської області: e-mail: .

Суддя Л. М. Лавриненко