У Х В А Л А

18.04.2018 Справа № 910/6968/16

за заявою ОСОБА_1 (місцезнаходження:29026, АДРЕСА_1)

до Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1)

про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 134 016,12 грн.

в межах справи №910/6968/16

За заявою Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"(м. Київ, вул. Б.Хмельницького,6)

до Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1)

про банкрутство

Суддя Яковенко А.В.

Представники учасників справи:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача Гребенченко О.А., Зимин І.О., Гринько П.П.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

У квітні 2016 року до Господарського суду м. Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про порушення провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" у зв'язку з неможливістю останнього в порядку встановленому чинним законодавством погасити існуючу заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2016 № 910/6968/16 заяву Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" було прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 16.05.2016, визначеного автоматизованою системою арбітражного керуючого Талана Л.Г. зобов'язано подати заяву про участь у справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.06.2016 порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1, ідентифікаційний код 38519326). Визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Державного підприємства "Укрветсанзавод" в розмірі 4 478 872,95грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1, ідентифікаційний код 38519326). Здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1, ідентифікаційний код 38519326) за номером 32720 від 19.06.2016р. Призначено розпорядником майна Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1, ідентифікаційний код 38519326) арбітражного керуючого Талана Леоніда Григоровича (свідоцтво №26 від 08.02.2013). Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 08.08.2016 р.

До Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 75 162,48грн.

До Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 75 162,48грн.

З 18.12.2017 по 28.12.2017 суддя Яковенко А.В. перебувала у щорічній відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2018 відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; та призначено підготовче засідання на 29.01.2018.

22.01.2018 на адресу суду надійшли відзиви Державного підприємства "Укрветсанзавод" з доказами його направлення позивачу, за змістом якого заперечує проти задоволення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.18 підготовче засідання за позовною заявою ОСОБА_1 в межах справи №910/6968/16 відкладено до 19.02.2018.

01.02.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заперечення на відзив відповідача на позовну заяву про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

12.02.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи та заява про збільшення позовних вимог.

Розглянувши заяву позивача про збільшення позовних вимог суд прийшов наступного висновку.

Дослідивши в судовому засіданні, подану позивачем заяву, суд задовольняє її з наступних підстав.

Пункт 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України встановлено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до абз. 1 п. 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК (редакція ГПК України, яка діяла до 15.12.2017р.) права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача про зменшення позовних вимог до розгляду.

Отже, оскільки збільшення позовних вимог, викладене позивачем у його письмовій заяві, прийняте господарським судом, то новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є: 134 016,12 грн. середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2018 закрито підготовче засідання за заявою ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати в межах справи №910/6968/16 закрито підготовче засідання та призначено заяву до розгляду по суті на 28.03.2018.

Судове засідання, призначене на 28.03.2018, не відбулось, у зв'язку з перебуванням судді Яковенко А.В. на лікарняному.

03.04.2018 до Господарського суду міста Києва від 03.04.2018 надійшла заява про збільшення сум позовних вимог у зв'язку з фактичними обставинами по справі.

Розглянувши подану 03.04.2018 позивачем заяву суд залишає її без розгляду, оскільки за змістом ст. 46 господарського процесуального кодексу України такі заяви подаються до закінчення підготовчого засідання, а так як ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2018 закрито підготовче засідання, то підстав для розгляду такої заяви у суду відсутні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2018 призначено заяву ОСОБА_1 про стягнення заробітної в межах справи №910/6968/16 до розгляду на 18.04.2018.

В судове засідання 18.04.2018 позивач та представники відповідача з'явилися, надали пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 18.04.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, встановив наступне.

Наказом №АУП213-К/16- від 12.10.2016 було прийнято на роботу ОСОБА_1 на посаду головного бухгалтера Хмельницької філії підприємства «Укрветсанзавод».

24.01.2017 позивач написав заяву про звільнення його за власним бажанням та подав керівнику філії.

Наказом №26.1-к/17 від 06.02.2017 звільнено ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера за власним бажанням на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю.

Спір у справі виник у зв'язку із незаконним звільненням позивача, на його думку, скасування наказу про таке звільнення, у зв'язку з чим позивач просить поновити його на роботі, та наявністю підстав для стягнення з ДП «Укрветсанзавод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про Працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

ОСОБА_1 24.01.2017 написав заяву про звільнення його за власним бажанням.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач в особі керівника підприємства ОСОБА_6 на підставі ст. 38 КЗпП України, видав наказ № 26.1-К/17 від 06.02.2017 р. про припинення трудового договору (контракту), тобто через два тижні після написання заяви позивачем про звільнення за власним бажанням.

В підтвердження доводів, що заява про звільнення за власним бажанням була написана під тиском з боку керівництва позивачем не надано достовірних доказів і цього не встановлено судом.

Заява про звільнення від 24.01.017 написана позивачем власноручно, містить його підпис, що свідчить про його вільне волевиявлення на звільнення із займаної посади саме на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Факт написання заяви позивачем не оспорювався.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

З матеріалів справи (розрахункова відомість №6/17) вбачається, що ОСОБА_1 нараховано заробітну плату з жовтня 2016 року по лютий 2017 року, крім того в ній зазначено що в лютому місяці останній пропрацював 1 день.

Відповідно до виписки з карткового рахунку філії Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк» за період з 07.02.2017 по 07.03.2017 ОСОБА_1 було пераховано 07.02.2017 заробітну плату за листопад 2016 року у розмірі 2000 грн.

Крім того, позивачем 01.02.2018 до суду надані листи-звернення до керівництва підприємства, згідно яких в своєму звернені до генерального директора ДП «Укрветсанзавод» ОСОБА_6 від 16.03.2018, вказав, що в лютому місяці він пішов с заводу і в подальшому самостійно запропонував новому головному бухгалтеру допомогу в бухгалтерському обліку підприємства.

Твердження позивача, що наказ про його звільнення оформлено «заднім числом», так як номер наказу №26.1-к/17 написаний кульковою ручкою, а в програмі 1С номер присвоюється автоматично, судом відхиляється, оскільки суду не надано доказів фальсифікації такого наказу, а судом не встановлено такого, крім того чинним законодавством не передбачено обов'язкового присвоєння номеру наказу комп'ютерною програмою.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем під час судового розгляду не був доведений той факт, що заяву про звільнення за власним бажанням було написано під примусом, а його звернення до керівництва підприємства спростовують його твердження про продовження його роботи на підприємстві.

Після отримання наказу про звільнення, ОСОБА_1, згідно наданих ним документів, звертався з вимогами про скасуванні даного наказу в межах цивільної справи № 686/11883/17, ухвалою від 29.11.2017 провадження у справі №686/11883/17 закрито та роз'яснено позивачу про право звернення до Господарського суду міста Києва, а відтак суд приходить до висновку про необхідність поновлення позивачеві строку для звернення до суду.

Оцінивши доводи сторін та надані докази, суд приходить до висновку, що звільнення позивача відповідачем відповідало закону, тому вимоги про визнання наказу про звільнення протиправним, його скасування та поновлення позивача на роботі не підлягають задоволенню.

Так як, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про поновлення на роботі, тому не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, які є похідними від вимог про поновлення на роботі.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог.

Керуючись Кодексом законів про працю України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статтями 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 134 016,12 грн. в межах справи №910/6968/16 за заявою Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Державного підприємства "Укрветсанзавод" про банкрутство.

2. Дана ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено 17.05.2018

Суддя А.В. Яковенко