ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2018р. справа № 908/2400/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: при секретарі судового засідання:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

за участю представників сторін:
від позивача:не зявився;
від відповідача:не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізького обласного центру зайнятості, м. Запоріжжя
на ухвалу Господарського суду Запорізької області (суддя Смірнов О. Г.)
постановлену11.01.2018р. у м. Запоріжжі об 11:40 год.
по справі№ 908/2400/17
за позовомЗапорізького обласного центру зайнятості, м. Запоріжжя
до відповідача проТовариства з обмеженою відповідальністю "РОУКР Рефайнері, Ко", м. Запоріжжя стягнення штрафу в сумі 704 000,00 грн

В С Т А Н О В И В:

Запорізький обласний центр зайнятості, м. Запоріжжя (далі «Позивач») звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом № 3120/01-22 від 29.11.2017р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "РОУКР Рефайнері, Ко", м. Запоріжжя (далі «Відповідач») суми штрафу в розмірі 704 000,00 грн за порушення ч. 1 ст. 42 Закону України «Про зайнятість населення».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Запорізький обласний центр зайнятості зазначив, що Актом № 08-02-007/0042 від 03.08.2017р., складеним за наслідками проведеної головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів - ОСОБА_5 та головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів - ОСОБА_6 в присутності заступника директора ТОВ РОУКР Рефайнері, Ко Ні Джінмінга (та перекладача ОСОБА_7)) перевірки щодо додержання суб'єктом господарювання законодавства про працю та загальнообовязкового державного соціального страхування, зафіксовано, що під час здійснення інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю РОУКР Рефайнері, Ко, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фінальна, 1-б, було виявлено, що в цеху, який знаходиться в оренді відповідача на території Приватного акціонерного товариства ЖБК №1 працюють 11 громадян ОСОБА_8 Народної Республіки: Чжан Гуіпін, Лью Ченг, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Луо Леізхон, ОСОБА_11, ОСОБА_12, Хю Цьзінпінг, Оуянг Шішенг, Зхоу Сіхіанг, ОСОБА_13. По всім 11 працівникам, що є громадянами ОСОБА_8 Народної Республіки, відсутні дозволи на застосування праці іноземця та з працівниками не укладалися трудові або інші договори, що є підставою для накладення штрафу на відповідача в сумі 704 000,00 грн у звязку з порушенням вимог ч. 1 ст. 42 Закону України Про зайнятість населення.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.01.2018р. провадження у справі № 908/2400/17 за позовом Запорізького обласного центра зайнятості до Товариства з обмеженою відповідальністю РОУКР Рефайнері, Ко про стягнення штрафу за порушення ч. 1 ст. 42 Закону України Про зайнятість населення в сумі 704 000,00 грн було закрито. Ухвала суду першої інстанції вмотивована тим, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з постановленою судом першої інстанції ухвалою, до Донецького апеляційного господарського суду, з апеляційною скаргою № 380/01-22 від 31.01.2018р. звернувся Запорізький обласний центр зайнятості (далі «Скаржник, Апелянт»), в якій останній просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 11.01.2018р. та направити справу № 908/2400/17 до Господарського суду Запорізької області для розгляду по суті.

Заявник апеляційної скарги вважає, що ухвалу Господарського суду Запорізької області у цій справі не можна вважати законною та обґрунтованою, оскільки остання ґрунтується на помилкових висновках суду і є такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. В основу заперечень скаржника покладено твердження про те, що даний спір не відноситься до компетенції адміністративних судів, оскільки не має ознак публічно-правового характеру. За твердженням позивача, останній не оскаржує дії субєкта владних повноважень, не вживає будь-яких дій у сфері публічно правових відносин, а відтак, функція Запорізького обласного центру зайнятості зі стягнення, застосованої субєктом владних повноважень штрафної санкції, не може бути віднесена до категорії публічно правових спорів та повинна розглядатися в порядку загального судочинства.

Колегія суддів зазначає, що Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року №2147-19 були внесені зміни та викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, п. 9 Перехідних положень якого передбачає, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За таких обставин, зазначена справа розглядається апеляційним судом за правилами, викладеними у Господарському процесуальному кодексі України, в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р..

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.03.2018р. по цій справі було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Запорізького обласного центру зайнятості та зобовязано відповідача, в строк до 04.04.2018р. включно надати суду відзив на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів іншій стороні у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "РОУКР Рефайнері, Ко" своїм процесуальним правом на подачу відзиву до суду апеляційної інстанції не скористалося, втім, згідно ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції, оскільки наявних матеріалів достатньо для надання належної правової оцінки правовідносинам у цій справі.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 16.04.2018р. по справі № 908/2400/17 апеляційну скаргу Запорізького обласного центру зайнятості було призначено до розгляду на 23.04.2018р о 15:15 год.

Повноважні представники сторін, 23.04.2018р. у судове засідання не зявилися, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористались.

Враховуючи те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду ухвали місцевого господарського суду, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали Господарського суду Запорізької області від 11.01.2018р. провадження у справі № 908/2400/17 в апеляційному порядку за відсутності представників сторін, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги. Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України).

Заслухавши суддю доповідача по справі, дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає ухвалу господарського суду постановленою з дотриманням норм чинного законодавства, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, предметом спору в даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу, накладеного за наслідками проведення посадовими особами Головного управління Держпраці у Запорізькій області перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Вказана перевірка проводилась на підставі наказу першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області № 943 від 28.07.2017р. Про проведення інспекційного відвідування та направлення на проведення заходу державного нагляду (контролю) (інспекційне відвідування) № 602 від 28.07.2017р. з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

При цьому, зі змісту акта перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкового державного соціального страхування №08-02-007/0042 від 03.08.2017р. вбачається, що при проведенні інспекційного відвідування посадові особи Головного управління Держпраці у Запорізькій області керувалися Кодексом законів про працю України, Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017р.

Згідно з ч.1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено у п. 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017р. (далі - "Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю"), державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п.п. 9 п. 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015р., Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Пунктом 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013р., передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад обєднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі: акта про виявлення під час перевірки субєкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради обєднаної територіальної громади.

Так, судом першої інстанції встановлено, з чим також погоджується й суд апеляційної інстанції - спір в даній справі виник у звязку із виконанням органом державної влади - Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області покладеної на нього державою владної функції - державного контролю за дотриманням вимог законодавства про працю у формі інспекційного відвідування, за наслідками якого був накладений штраф. Тобто спір пов'язаний із виконанням публічно-владних управлінських функцій, разом із тим, виходячи із предмету спору він повязаний зі стягненням у бюджет.

Слід також зазначити, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій, в межах визначеної компетенції, що і встановлено судом першої інстанції в цій справі. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору, слід враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб'єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах (ч. 1 ст. 19 КАС України).

Оскільки спір в даній справі виник у звязку з виконанням Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області покладеної на нього державою владної функції - він є публічно-правовим в розумінні п.п. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У відповідності до вимог ч.1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобовязання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; 3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, повязані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; 4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; 5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі повязані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобовязаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах; 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобовязання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 7) справи у спорах, що виникають з відносин, повязаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, повязаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності; 8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; 9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; 10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) субєктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) субєктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті; 12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах; 13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; 14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою; 15) інші справи у спорах між субєктами господарювання; 16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що дана справа за субєктною та предметною юрисдикцією не розглядається господарськими судами, оскільки між сторонами цього спору відсутні господарські відносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Доводи скаржника щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час постановлення спірної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у звязку з чим апеляційна скарга Запорізького обласного центру зайнятості задоволенню не підлягає, а ухвала Господарського суду Запорізької області від 11.01.2018р. по справі № 908/2400/17 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 282 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Запорізького обласного центру зайнятості, м. Запоріжжя на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 11.01.2018р. по справі № 908/2400/17 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 11.01.2018р. по справі № 908/2400/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду впродовж двадцяти днів з дня складання повного тексту Постанови; у порядку п. 17.5 ч. 1 розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя: О. І. Склярук

Судді: Н. М. Дучал

ОСОБА_3

(У судовому засіданні 23.04.2018р. оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 02.05.2018р.)