ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2018 р. Справа № 19/61-10

Колегія суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Лакізи В.В., судді Плахова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Євтушенко Є.В.,

за участю представників сторін:

від ліквідатора ТОВ "Катана" арбітражного керуючого Нагорнєвої Т.В. - адвокат Гриценко Б.М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 07.09.2007 №269) - на підставі довіреності від 10.01.2018;

від ТОВ «СК-ЦЕНТР НЕРУХОМОСТІ» - Пономаренко В.П. - на підставі довіреності від 02.04.2018;

від ПАТ «Креді Агріколь Банк» - Тіхоміров О. Б. - на підставі довіреності від 14.01.2016 №10200/13;

від інших кредиторів - не з'явились;

від ТОВ "СТІ-Центр" - Пономаренко В.П. - на підставі довіреності від 18.04.2018;

розглянувши апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Катана" арбітражного керуючого Нагорнєвої Т.В., 40000, м. Суми, вул. Соборна, 29 Д,

на ухвалу господарського суду Сумської області від 12.02.2018 (суддя Костенко Л.А.), постановлену в м. Суми, о 10год. 54хв., повний текст якої складений 14.02.2018,

у справі № 19/61-10

за заявою ПАТ "Райффайзен банк Аваль", 01011, м. Київ, вул. Лескова, б.9,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Катана", 40024, Сумська обл., м. Суми, вул. Супруна, будинок 15, офіс 302,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Постановою господарського суду Сумської області від 24.06.2010 у справі №19/61-10 боржника ТОВ "Катана" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Нагорнєву Т.В.

18.12.2017 ліквідатор ТОВ "Катана" арбітражний керуючий Нагорнєва Т.В. звернулась до місцевого господарського суду із заявою про скасування акту опису й арешту майна від 12.07.2016, що складений старшим державним виконавцем Ричкалем С.П. відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області при примусовому виконанні наказу господарського суду Сумської області №920/564/13 від 26.05.2014 (т.12,а.с.7,8).

Ухвалою господарського суду Сумської області від 12.02.2018 у справі №19/61-10 залишено без задоволення заяву ліквідатора про скасування акту опису й арешту майна від 12.07.2016, що складений старшим державним виконавцем Ричкалем С.П. відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області при примусовому виконанні наказу господарського суду Сумської області №920/564/13 від 26.05.2014 (т.13,а.с.80-85).

Місцевий господарський суд, встановивши, що: на виконанні у відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Сумської області від 26.05.2014 №920/564/13 про солідарне стягнення з ТОВ «Катана» та ТОВ «СК- Центр Нерухомості» на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 16.09.2008, а саме: нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 1275,5кв.м, з встановленою початковою вартістю 5172158,17грн.; 12.07.2016 державним виконавцем проведений опис та арешт вказаного нерухомого майна, яке передано ОСОБА_7 на відповідальне зберігання, а 03.10.2016 зазначено майно останньою передано ТОВ «Катана», з посиланням ст.ст. 18, 86, 339, 340 ГПК України та з урахуванням обставин, які існували відносно спірного майна, дійшов висновку про відсутність можливості скасування акту опису та арешту майна виключно на підставі статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діяла до 19.01.2013).

Ліквідатор ТОВ «Катана» з ухвалою місцевого господарського суду не погодився та 22.02.2018 звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 12.02.2018 та постановити нове рішення, яким скасувати акт опису й арешту майна від 12.07.2016 (т.13,а.с.91-94).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ліквідатор боржника вказує на те, що: по-перше, ТОВ «Катана» не є стороною і учасником виконавчого провадження, в якому боржником є ТОВ "СК-Центр Нерухомості". В ході проведеної ліквідаційної процедури у справі №19/61-10 ліквідатором встановлено, що за боржником ТОВ «Катана» зареєстроване приміщення площею 1275,5кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 право власності на яке виникло на підставі рішення господарського суду Сумської області від 14.05.2008 у справі №17/301-08. 20.07.2014 ТОВ «СК-Центр Нерухомості» прийнято рішення про повернення ТОВ «Катана» внеску зі статутного капіталу в натуральному вигляді та 03.10.2016 спірне майно (нежитлове приміщення площею 1275,5кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1) прийнято боржником, а отже предмет іпотеки належить ТОВ «Катана», щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство. Також вказує на те, що вимоги банку як іпотекодержателя включені до реєстру вимог кредиторів.

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги ліквідатор ТОВ «Катана» з посиланням на статті 184, 334 ЦК України зазначає, що право власності на об'єкт нерухомості, яке підлягає державній реєстрації, виникає у набувача з дня державної реєстрації, а не з моменту фактичної передачі майна або в будь-який інший момент, визначений угодою сторін. Також вважає, що при передачі нерухомого майна як вкладу до статутного капіталу юридичній особі право власності на таке майно виникає з моменту державної реєстрації прав за такою юридичною особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно .

19.04.2018 ТОВ «СТІ-Центр» подано відзив на апеляційну скаргу, у якому воно з посиланням на вимоги Закону про банкрутство підтримує подану у справі апеляційну скаргу та вважає її доводи обґрунтованими і такими, що свідчать про помилковість оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду. При цьому зазначає, що боржник є власником спірного майна, а арешт був накладений після визнання боржника банкрутом, що, на його думку, свідчить про незаконність дій державного виконавця (т.13, а.с.166).

Відзивом від 18.04.2018 Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Сумської області від 12.02.2018 у справі №19/61-10 - без змін. При цьому зазначає, що згідно відомостей з Реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ «Катана» з 26.05.2008 є власником нежитлового приміщення, площею 1275,5 кв.м, що розташоване за адресою: Сумська область, АДРЕСА_1 однак рішенням господарського суду Харківської області від 12.02.2014 встановлено, що ТОВ «Катана» виступило співзасновником ТОВ «СК-Центр Нерухомості», про що складений відповідний протокол та акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «СК-Центр Нерухомості», та відображено у Статуті останнього. У зв'язку з цим вважає, що право власності на спірне майно перейшло до ТОВ «СК-Центр Нерухомості» з часу складання акту приймання-передачі від 16.02.2010. Крім того вказує на те, що державна реєстрація права власності - це не підстава набуття права власності, а засвідчення державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації не видається за можливе. Також зазначає, що на момент проведення акту опису та арешту майна від 12.07.2016 спірне нежитлове приміщення не перебувало у власності ТОВ «Катана». Також звертає увагу суду на те, що право на виконання судового рішення є складовою судового захисту, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (т.13,а.с.144-158).

У письмових поясненнях від 10.05.2018 ТОВ «СК-Центр Нерухомості» зазначає, що воно не має жодних претензій майнового характеру до ТОВ «Катана», а спірне нерухоме майно як належало так і належить ТОВ «Катана» згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники ліквідатора, ТОВ «СТІ-Центр» підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 12.02.2018 та постановити нове рішення, яким скасувати акт опису й арешту майна від 12.07.2016 з підстав, наведених вище.

Представник ТОВ «СК-Центр Нерухомості» також підтримав вимоги апеляційної скарги та додатково зазначив, що нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 1275,5кв.м належить ТОВ «Катана» та не вибувало з його власності. ТОВ «СК-Центр Нерухомості» не має жодних претензій до банкрута.

Представник ПАТ «Креді Агріколь Банк» заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, як законну та обґрунтовану, а апеляційну скаргу - без задоволення за безпідставністю. Також зазначив, що ТОВ «Катана» може оскаржити дії виконавчої служби у межах провадженні у справі №920/564/13.

Інші учасники провадження у справі про банкрутство належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать відтиск штампу на звороті останнього аркушу ухвали суду апеляційної інстанції від 19.04.2018, повідомлення про вручення поштових відправлень та інформація, розміщена на офіційному сайті ПАТ «Укрпошта», проте не скористались своїм правом на участь у судовому засіданні.

Враховуючи належне повідомлення кредиторів та інших учасників справи про банкрутство про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обов'язковою та відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників інших учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників ліквідатора, ПАТ «Креді Агріколь Банк», ТОВ «СТІ-Центр» та ТОВ «СК-Центр Нерухомості", перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, їх юридичну силу та доводи апеляційної скарги, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила таке.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 10.06.2010 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Катана» за заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Сумської обласної дирекції в порядку ст. 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (т.1,а.с.1-2).

Постановою господарського суду Сумської області від 24.06.2010 у справі №19/61-10, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2011 та постановою Вищого господарського суду України від 05.07.2011, визнано ТОВ «Катана» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; встановлено, що тривалість ліквідаційної процедури не повинна перевищувати дванадцяти місяців; встановлено, що розмір кредиторських вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Сумської обласної дирекції до ТОВ «Катана» складає 1724903,94 грн.; встановлено, що з дня прийняття постанови підприємницька діяльність банкрута припиняється, строк виконання всіх грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і обов'язкових платежів вважається таким, що настав, припиняється нарахування неустойки, процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості, вимоги за зобов'язаннями банкрута, що виникли під час проведення процедур банкрутства, пред'являються в межах ліквідаційної процедури. Припиняються повноваження органів управління банкрута і повноваження власників майна; з дня прийняття даної постанови скасовуються арешти, що накладені на майно боржника, і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника, в тому числі податкова застава; накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Нагорнєву Т.В.; зобов'язано ліквідатора виконати ліквідаційну процедуру, надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу, всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури, у тому числі, докази розшуку майна, що належить банкруту та яке знаходиться у спільній власності членів господарства, акти інвентаризації майна, акти оцінки майна, звіт про виплачені кредиторам кошти, договори купівлі-продажу майна банкрута, довідки установ банку про закриття рахунків банкрута, докази повідомлення органів Державної податкової служби, Пенсійного фонду і Центру зайнятості про закінчення ліквідаційної процедури, довідку органів внутрішніх справ про прийняття печаток і штампів банкрута, оригінали установчих документів і свідоцтва про державну реєстрацію, ліквідаційний баланс, реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів, докази, що свідчать про стягнення дебіторської заборгованості, або докази, що свідчать про неможливість стягнення дебіторської заборгованості, довідку банку про рух грошових коштів по поточному рахунку за весь час роботи ліквідаційної процедури, баланси підприємства за весь час роботи ліквідатора та ліквідаційний баланс, відшкодування витрат ліквідатора, інші документи, що свідчать про виконану ліквідатором роботу по ліквідації банкрута; зобов'язано ліквідатора вжити заходів щодо з'ясування питання, чи порушувалася кримінальна справа у відношенні посадових осіб боржника, а також з'ясувати питання чи порушувалося виконавче провадження органами державної виконавчої служби у відношенні боржника за його місцезнаходженням. Крім того, вжити заходів щодо розшуку печатки, штампу, оригіналів установчих документів та свідоцтва про державну реєстрацію банкрута. Докази вжиття зазначених заходів надати суду (т.1,а.с.67-71, т.2, а.с. 131-136, т.3, а.с.25-29).

З матеріалів справи вбачається, що 16.09.2008 між АТ «Індустріально-експортний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк») (іпотекодержателем) та ТОВ «Катана» (іпотекодавцем) укладений договір іпотеки (наступна черга) (майнова порука), п.1.2 якого встановлено, що кредитним договором передбачається, що повне і своєчасне виконання позичальником його зобов'язань за кредитним договором забезпечується, зокрема, іпотекою певного нерухомого майна іпотекодавця. Іпотекодавець з метою забезпечення повного виконання зобов'язань, визначених в цій статті, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку на умовах, визначених у цьому договорі, нерухоме майно, зазначене в статті 2 цього договору.

Предметом іпотеки за цим договором є наступне нерухоме майно: належне іпотекодавцю на праві власності: нежитлове приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1, та має наступні характеристики: нежитлове приміщення (А-ІІІ) - цегляне, загальна площа якого складає 1275,5кв.м, розташоване на земельній ділянці Сумської міської ради Сумської області від 14.05.2008. Нежитлове приміщення, що є предметом договору, належить іпотекодавцю на праві власності на підставі рішення господарського суду Сумської області від 14.05.2008, зареєстрованого в КП «Сумське міське БТІ» 26.05.2008 за №1558, зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно (т.4,а.с.29-32).

16.09.2008 до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесений запис №7918405, згідно якого накладено заборону на нерухоме майно - нежиле приміщення, площею 1275,5 кв.м, яке знаходиться за адресою: Сумська область, АДРЕСА_1, власником якого є ТОВ «Катана»; підстави обтяження - договір іпотеки від 16.09.2008 №3815, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 23.08.2011 та від 24.11.2011 (т.3, а.с.132,133, т. 4, а.с.80,81).

З матеріалів справи вбачається, що 16.02.2010 громадянином України ОСОБА_8, ТОВ «СТІ - ПОСЛУГИ» та ТОВ «Катана» прийнято рішення, оформлене протоколом № 1 про створення ТОВ «СК-Центр Нерухомості» та про затвердження Статуту товариства, згідно з яким вирішено створити ТОВ «СК - Центр Нерухомості», затвердити його Статут, Статутний (складений) капітал в розмірі 3958400,00 грн., з розподілом часток: ОСОБА_8 -13,1% Статутного капіталу, що становить 518400,00 грн.; ТОВ «СТІ- ПОСЛУГИ» - 48,5% Статутного капіталу, що становить 1920000,00 грн.; ТОВ «Катана» - 38,4% Статутного капіталу, що становить 1520000,00 грн. (т. 12, а.с. 100-102).

Відповідно до цього протоколу ТОВ «Катана» вносить до Статутного (складеного) капіталу ТОВ «СК - Центр Нерухомості» нежитлове приміщення, загальною площею 1282,8 кв.м, що належить йому на підставі договору купівлі-продажу серії ВСР №108306 від 10.03.2006 та розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Згідно з актом приймання-передачі нерухомого майна до Статутного (складеного) капіталу ТОВ «СК-Центр Нерухомості» від 16.02.2010 ТОВ «Катана» передала, а директор ТОВ «СК-Центр Нерухомості» прийняло до Статутного (складеного) капіталу ТОВ «СК - Центр Нерухомості» нежитлове приміщення, загальною площею 1275,5 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 1520000,00грн(т.12,а.с.103).

Відповідно до п.4.6 Статуту ТОВ «СК-Центр Нерухомості» Статутний капітал товариства повинен бути створений протягом одного року з моменту державної реєстрації. До моменту державної реєстрації учасниками внесено 100% від розміру свого внеску до Статутного капіталу, зокрема, ТОВ «Катана» - майно на суму 1520000грн., що становить 100% його внеску та складається з наступного майна: нежитлове приміщення, загальною площею 1275,5 кв.м, що належить на підставі договору купівлі-продажу серії ВСР №108306 від 10.03.2006 та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (т.12,а.с.104-114).

Згідно довідки КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 27.06.2012 ТОВ «Катана» належить на праві власності нежитлове приміщення площею 1275,5кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення господарського суду Сумської області від 14.05.2008 (т.6,а.с.9).

Ухвалою місцевого господарського суду від 11.04.2013 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Катана" у справі № 19/61-10, до якого включені вимоги наступних кредиторів: ТОВ «Сумитеплоенерго» з грошовими вимогами в розмірі 6962, 40 грн. - оснований борг, 631,56 грн - неустойка (пеня, штраф); ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з грошовими вимогами в розмірі 1724903,94грн - основний борг, 203,00 грн. судові витрати; ПАТ «Креді Агріколь Банк» в особі Центрального відділення в м. Суми з грошовими вимогами в розмірі 9173778, 38 грн. - основний борг (т.6, а.с.128-130).

Ухвалою господарського суду Сумської області від 29.04.2013 у справі №19/61-10 визнано вимоги ПАТ «Креді Агріколь Банк» в особі Центрального відділення в м. Суми з грошовими вимогами в розмірі 9173778, 38грн. основного боргу як такі, що забезпечені заставою з внесенням окремо до реєстру вимог кредиторів у справі №19/61-10 (т.6,а.с.137).

Рішенням господарського суду Сумської області від 12.02.2014 у справі №920/564/13, яке набрало законної сили, задоволено позов ПАТ «Креді Агріколь Банк»; стягнуто з ТОВ «Катана», ТОВ «СК-Центр Нерухомості» на користь ПАТ "Креді Агріколь Банк" заборгованість по кредитному договору від 29.08.2008 № 122/пп/08 у розмірі 1147932,38 доларів США, що еквівалентно 9387709,72грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки б/н від 16.09.2008, посвідченим приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Хоменко В.В. за реєстровим № 3815, нежитлове приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1 (А-ІІІ), цегляне, загальною площею 1275,5 кв.м з встановленням початкової ціни продажу предмета іпотеки в розмірі 5172158,71 грн. для його подальшої реалізації (т.7,а.с.29-39).

При цьому у рішенні зазначено : « ….. Як стало відомо позивачу, 16 лютого 2010 року, перший відповідач виступив співзасновником другого відповідача - ТОВ «СК-Центр Нерухомості» (40011, м.Суми, вул.Супруна, 15, ), про що складений відповідний протокол №1, згідно якого першим відповідачем внесено до статутного фонду новоствореного другого відповідача нежитлове приміщення по АДРЕСА_1, що підтверджується Актом приймання-передачі нерухомого майна до статутного (складеного) капіталу другого відповідача від 16.02.2010р., за яким перший відповідач, як засновник другого відповідача передав, а другий відповідач прийняв до Статутного (складеного) капіталу нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Рішення про участь першого відповідача у створенні другого відповідача та про внесення до статутного (складеного) капіталу нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 прийнято третьою особою, як єдиним учасником першого відповідача, відповідно до Протоколу № 11 від 16.02.2010р., що підтверджується Протоколом № 1 від 16.02 2010р. про створення другого відповідача.

Позивач попередньої письмової згоди на відчуження об'єкту нерухомості, а саме: нежитлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_1 від першого відповідача до Статутного (складеного) капіталу другого відповідача не надавав.».

Таким чином, господарський суд у своєму рішенні від 12.02.2014 у справі №920/564/13 лише зазначив, що нерухоме майно (нежитлове приміщення загальною площею 1275,5 кв.м), розташоване за адресою: АДРЕСА_1, передано ТОВ «Катана» до Статутного капіталу ТОВ «СК-Центр Нерухомості», при цьому не встановлював власника майна на момент прийняття рішення.

Ухвалою суду першої інстанції від 26.05.2014 у справі №920/564/13 виправлено описку в пункті другому резолютивної частини рішення господарського суду від 12.02.2014 у справі №920/564/13, викладено його в наступній редакції: «Стягнути солідарно з ТОВ "Катана", ТОВ "СК-Центр Нерухомості" на користь ПАТ "Креді Агріколь Банк" заборгованість по кредитному договору № 122/пп/08 від 29.08.2008 у розмірі 1147932,38 доларів США, що еквівалентно 9387709,72грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки б/н від 16.09.2008, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Хоменко В.В. за реєстровим №3815, нежитлове приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1 (А-ІІІ), цегляне, загальною площею 1275,5 кв.м, з встановленням початкової ціни продажу предмета іпотеки в розмірі 5172158,71 грн. для його подальшої реалізації".

26.05.2014 господарським судом Сумської області видано наказ на примусове виконання рішення від 12.02.2014 у справі №920/564/13 (т.12,а.с.38).

20.06.2014 відкрите виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Сумської області від 26.05.2014 №920/564/13 про стягнення солідарно з ТОВ «Катана», ТОВ «СК-Центр Нерухомості» на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості по кредитному договору від 29.08.2008 у розмірі 1147932,38дол. США, що еквівалентно 9387709,72грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки б/н від 16.09.2008, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Хоменко В.В., за реєстровим №3815, нежитлове приміщення, що розташоване в. АДРЕСА_1, цегляне, загальною площею 1275,5кв.м, з встановленням початкової ціни продажу предмета іпотеки в розмірі 5172158,71грн. для його подальшої реалізації, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження (т.12,а.с.39).

08.07.2014 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на нежитлове приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1, цегляне, загальною площею 1275,5кв.м, що належить боржнику: ТОВ «СК-Цент Нерухомості» (т.12,а.с.45,46).

12.07.2016 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області при примусовому виконанні наказу господарського суду Сумської області від 26.05.2014 у справі №920/564/13 складений акт опису й арешту майна за яким описано і накладено арешт на таке майно: нежитлове приміщення, загальною площею 1275,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.12, а.с.9,10).

20.07.2014 на загальних зборах учасників ТОВ «СК-Центр Нерухомості», оформлених протоколом №2014-07/20, прийнято рішення повернути ТОВ «Катана» внесок до Статутного капіталу в натуральному вигляді - нежитлове приміщення (1-3 поверхи) загальною площею 1275,5 кв.м, що розташоване за адресою: в АДРЕСА_1 (т.12, а.с. 185,186)

03.10.2016 за актом приймання-передачі (повернення) нерухомого майна, що було внесено до Статутного капіталу ТОВ «СК-Центр Нерухомості», останнє передало, а ТОВ «КАТАНА» прийняло нерухоме майно: нежитлове приміщення, загальною площею 1275,5 кв.м, що розташоване за адресою: в АДРЕСА_1 (т.12,а.с.187).

Ухвалою господарського суду Сумської області від 05.12.2016 у справі №920/564/13 задоволено скаргу ПАТ "Креді Агріколь Банк» на бездіяльність державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції; зобов'язано відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області передати на реалізацію - нежитлове приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1, цегляне, загальною площею 1275,5 кв.м з метою належного виконання наказу господарського суду Сумської області № 920/564/13 від 26.05.2014.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.04.2017 у справі №920/564/13, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 13.09.2017, задоволено апеляційну скаргу ТОВ "Катана"; скасовано ухвалу господарського суду Сумської області від 05.12.2016 у справі №920/564/13, відмовлено у задоволенні скарги ПАТ "Креді Агріколь Банк" на бездіяльність державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції. При цьому судами встановлено, що предмет іпотеки - нежитлове приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1 (А-ІІІ), цегляне, загальною площею 1275,5 кв.м знаходиться у власності ТОВ "Катана", яке наразі перебуває в ліквідаційній процедурі.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 19.10.2017 у даній справі скасовано арешт, накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції на все нерухоме майно ТОВ "Катана" в межах ВП № 34338268 від 21.08.2012, номер запису про обтяження 3485010 (спеціальний розділ); зобов'язано Ковпаківський відділ державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області зняти накладений арешт з нерухомого майна, яке зареєстроване за ТОВ "Катана" в межах ВП № 34338268 від 21.08.2012, номер запису про обтяження 3485010 (спеціальний розділ) (т.11, а.с.253-255).

18.12.2017 ліквідатор ТОВ «Катана» арбітражний керуючий Нагорнєва Т.В. звернулась до господарського суду Сумської області з заявою про скасування акту опису й арешту майна від 12.07.2016, що складений старшим державним виконавцем Ричкалем С. П. відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області при примусовому виконанні наказу господарського суду Сумської області від 26.05.2014 у справі №920/564/13, яким накладено арешт на майно ТОВ «Катана» (т.12,а.с.7,8).

12.02.2018 місцевим господарським судом постановлено оскаржувану ухвалу з підстав, зазначених вище (т.13,а.с.80-85).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 6 статті 12 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 зазначив, що фраза "встановленого законом " поширюється не лише на правову основу самого існування "суду ", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №922/928/17 та Верховного Суду України від 16.04.2016 у справі №3-304гс16.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов'язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином у розумінні закону суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У пункті 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" зазначено, що позивач вправі об'єднати в одній позовній заяві кілька однорідних позовних вимог, пов'язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатися вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту. При цьому якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із статтею 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Примусове виконання рішень судів України відбувається на основі виконавчих документів, які є підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження і проведення виконавчих дій. Такими документами є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішення третейського суду, рішення міжнародного комерційного арбітражу, рішення іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; інші документи, визначені у частині першій статті 3 Закону.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" визначено заходи примусового виконання рішень: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною 2 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного акту) арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Спірним актом опису й арешту майна від 12.07.2016, який складений старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області при примусовому виконанні наказу господарського суду Сумської області від 26.05.2014 у справі №920/564/13 описано і накладено арешт на таке майно: нежитлове приміщення загальною площею 1275,5 кв.м, що знаходиться за адресою: Сумська область, АДРЕСА_1 (т.12, а.с.9,10).

При цьому, зі змісту вказаного акту не вбачається, що при проведенні опису та арешту майна державним виконавцем було встановлено власника вищезазначеного майна та не визначено, які саме документи підтверджують право власності на це майно.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що стягнення може бути звернуто на майно боржника, яке належить йому на праві власності.

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами частини 1 статті 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент створення ТОВ «СК- Центр Нерухомості» та передачі до його Статутного капіталу майна ТОВ «Катана») державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частинами 1-3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент створення ТОВ «СК- Центр Нерухомості» та передачі до його статутного капіталу майна ТОВ «Катана») встановлено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на момент розгляду справи).

Відповідно до частини 1 статті 115 ЦК України господарське товариство є власником, зокрема, майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

З урахуванням приписів чинного законодавства суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при передачі нерухомого майна як вкладу до статутного (складеного) капіталу юридичної особи право власності на таке майно виникає з моменту державної реєстрації права за такою юридичною особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в аналізі деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, а також у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляд у цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

З матеріалів справи вбачається, що 16.09.2008 до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесений запис №7918405, згідно з яким накладено заборону на нерухоме майно - нежиле приміщення, площею 1275,5 кв.м, яке знаходиться за адресою: Сумська область, АДРЕСА_1, власником якого є ТОВ «Катана»; підстави обтяження - договір іпотеки від 16.09.2008 №3815, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру заборон відчуження від 23.08.2011 та від 24.11.2011 (т.3, а.с.132,133, т. 4, а.с.80,81).

Згідно з довідкою КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 27.06.2012 ТОВ «Катана» належить на праві власності нежитлове приміщення площею 1275,5кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення господарського суду Сумської області від 14.05.2008 (т.6,а.с.9).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, складеної 10.05.2018, вбачається, що 26.05.2008 до Реєстру прав власності на нерухоме майно внесений запис про власника майна - нежитлового приміщення, площею 1275 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення господарського суду Сумської області від 15.05.2008, за яким власником цього майна є ТОВ «Катана», який станом на момент розгляду справи не змінився.

Крім того, у постанові Вищого господарського суду України від 13.09.2017 у справі №920/564/13 визначено, що предмет іпотеки - нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (А-ІІІ), цегляне, загальною площею 1275,5кв.м, знаходиться у власності ТОВ «Катана», яке наразі перебуває в ліквідаційній процедурі.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до параграфа 72 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 (рішення чинне з 06.11.2002) в справі "Совтрансавто-Холдінг" проти України", у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (аналогічний висновок викладений також і в рішенні Суду по справі "Брумареску проти Румунії", параграф 61).

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

З наведеного в сукупності вбачається, що нежитлове приміщення, площею 1275кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з 2008 року належало та на даний час належить ТОВ «Катана» і не вибувало з його власності.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що в судовому засіданні апеляційної інстанції представник ТОВ «СК-Центр Нерухомості» підтвердив, що нежитлове приміщення, площею 1275,5 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, належить ТОВ «Катана» та не вибувало з його власності, що свідчить про відсутність спору про право власності на це майно.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону до 18.01.2013) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Отже, з моменту відкриття щодо боржника ліквідаційної процедури всі без винятку обтяження його активів підлягають скасуванню.

Це пов'язано з тим, що у процедурі ліквідації задоволення вимог кредиторів відбувається за рахунок коштів, отриманих від здійсненої у встановленому порядку реалізації майна банкрута. Тому майно банкрута повинно бути вільним від будь-яких обтяжень.

При цьому зняття заборон та арештів із майна боржника в порядку ст. 23 Закону про банкрутство є безумовним, стосується будь-яких органів і посадових осіб.

З матеріалів справи вбачається, що постановою господарського суду Сумської області від 24.06.2010 у справі №19/61-10, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2011 та постановою Вищого господарського суду України від 05.07.2011, визнано ТОВ «Катана» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; встановлено, що з дня прийняття даної постанови скасовуються арешти, що накладені на майно боржника, і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника, в тому числі податкова застава; накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Відповідно до статті 115 ГПК України (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій), яка кореспондується зі статтею 326 ГПК України (в чинній редакції) рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Проте, в супереч приписів постанови господарського суду Сумської області від 24.06.2010 у справі №19/61-10 та без отримання відповідних відомостей з Єдиного державного реєстру на нерухоме майно, тобто без встановлення власника майна старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області при примусовому виконанні наказу господарського суду Сумської області від 26.05.2014 у справі №920/564/13 12.07.2016 складений акт опису й арешту майна, за яким описано і накладено арешт на майно: нежитлове приміщення, загальною площею 1275,5 кв.м, що знаходиться за адресою: в АДРЕСА_1 (т.12, а.с.9,10), яке згідно відомостей з Державного реєстру на нерухоме майно належить ТОВ «Катана» на праві власності.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 1 статті 25 Закону про банкрутство (в редакції до 18.01.2013) ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону про банкрутство (в редакції Закону до 18.01.2013 ) встановлено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя (частина 2 статті 26 Закону про банкрутство).

Отже, вимогами Закону про банкрутство встановлено обов'язок ліквідатора реалізувати майно банкрута під час проведення ліквідаційної процедури. Не реалізація майна банкрута призводить до неможливості закінчення ліквідаційної процедури.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Агрокомплекс проти України" Судом встановлено кілька порушень статті 6 Конвенції, зокрема, тривалість провадження у справі про банкрутство була визнана надмірною.

За таких обставин, акт опису й арешту майна від 12.07.2016 складений державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області при примусовому виконанні наказу господарського суду Сумської області від 26.05.2014 у справі №920/564/13 в порушення вимог Закону про банкрутство та постанови господарського суду Сумської області від 24.06.2010 у справі №19/61-10, що перешкоджає здійсненню ліквідаційної процедури та задоволенню вимог кредиторів у справі про банкрутство 16/61-10 та впливає на тривалість провадження у справі про банкрутство.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у межах провадження у справі 920/564/13 ПАТ «Креді Агріколь Банк» у вересні 2016 року подав до місцевого господарського суду скаргу на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні, в якій просив суд зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області передати на реалізацію нежитлове приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1, цегляне, загальною площею 1275,5 кв.м, з метою належного виконання наказу господарського суду Сумської області № 920/564/13 від 26.05.2014, у задоволенні якої постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.04.2017, яка набрала законної сили, відмовлено з тих підстав, що згідно наявної у матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна станом на 20.10.2016, право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення площею 1 275,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстроване за ТОВ "Катана".

З наведеного вбачається, що з урахуванням фактів, встановлених судом апеляційної інстанції у справі 920/564/13, вимоги ПАТ «Креді Агріколь Банк» можуть бути задоволенні виключно у межах провадження у справі про банкрутство ТОВ «Катана», які ухвалою господарського суду Сумської області від 11.04.2013 у даній справі включені до реєстру вимог кредиторів (т.6,а.с.128-130).

За таких обставин, скасування акту опису й арешту майна від 12.07.2016 усуне перешкоди в реалізації майна боржника у межах провадження у справі про банкрутство ТОВ «Катана», кошти від якого будуть першочергово спрямовані на задоволення вимог ПАТ «Креді Агріколь Банк», що свідчить про відсутність порушення прав ПАТ «Креді Агріколь Банк».

Доводи Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про те, що згідно відомостей з Реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ «Катана» з 26.05.2008 є власником майна, визначеного у спірному акті опису та арешті майна, однак ТОВ «Катана» виступило співзасновником ТОВ «СК-Центр Нерухомості», про що складений відповідний протокол та акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «СК-Центр Нерухомості», що відображено у Статуті останнього, що свідчить про перехід права власності на це майно до ТОВ «СК-Центр Нерухомості» з моменту складання акту приймання-передачі від 16.02.2010, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки, за приписами Цивільного кодексу України лише якщо до статутного (складеного) капіталу передано рухоме майно як вклад до моменту державної реєстрації юридичної особи, то право власності на це майно виникає у юридичної особи з дати такої реєстрації. Тоді як право власності на нерухоме майно, передане до статутного капіталу, виникає у юридичної особи з моменту реєстрації права за такою юридичною особою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутній запис про те, що ТОВ «СК-Центр Нерухомості» є власником нежитлового приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1, цегляне, загальною площею 1275,5 кв.м, а також відповідний запис був відсутній на момент складання оскаржуваного акту опису та арешту майна, а отже відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили, що власником спірного майна було ТОВ «СК-Центр Нерухомості».

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про те, що державна реєстрації права власності - це не підстава набуття права власності, а засвідчення державою вже набутого особою права власності, однак за приписами Цивільного кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у особи виникає речове право на нерухоме майно лише з моменту державної реєстрації такого права.

Частиною 5 статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що в судовому засіданні апеляційної інстанції представник ТОВ «СК-Центр Нерухомості» підтвердив, що власником нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення, площею 1275,5 кв.м, що розташоване за адресою: Сумська область, АДРЕСА_1, є ТОВ «Катана», з власності якого це майно не вибувало, що свідчить про відсутність спору про право власності на це майно.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про те, що право на виконання судового рішення є складовою судового захисту, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому зазначає, що майно особи, яку у визначеному Законом про банкрутство порядку визнано банкрутом, може бути реалізоване виключно у межах провадження у справі про банкрутство та не може бути реалізоване у межах виконавчого провадження, оскільки у відповідності до вимог Закону про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що з урахуванням висновків, викладених у постанові Харківського апеляційного господарського суду від 19.04.2017 у справі №920/564/13 та у постанові Вищого господарського суду України від 13.09.2017, про те, що майно (нежитлове приміщення, площею 1275,5 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1) знаходиться у власності ТОВ «Катана», у зв'язку з чим відмовлено у задоволенні скарги ПАТ «Креді Агріколь Банк» на бездіяльність державного виконавця, яка полягала у непередачі цього майна на реалізацію, відмова у задоволенні заяви ліквідатора у даній справі призведе до неможливості задоволення вимог ПАТ «Креді Агріколь Банк» як у межах провадження у справі № 920/564/13, так і в межах провадження у справі про банкрутство ТОВ «Катана» та порушить його право на судовий захист.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області та ПАТ «Креді Агріколь Банк», їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що зроблені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України» від 18.07.2006. Зокрема, Суд у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтями 76,77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що при прийнятті оскаржуваної ухвали господарським судом Сумської області неповно з'ясовані всі фактичні обставини справи, не встановлено підстав виникнення спірних правовідносин та не з'ясовано наявність порушеного права ТОВ «Катана», за захистом якого звернувся ліквідатор задля можливості реалізації майна банкрута і недопущення затягування ліквідаційної процедури та недопущення порушення прав кредиторів, у зв'язку з чим апеляційну скаргу ліквідатора ТОВ «Катана» арбітражного керуючого Нагорнєвої Т.В. слід задовольнити, ухвалу місцевого господарського суду від 12.02.2018 у справі №19/61-10 скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву ліквідатора ТОВ «Катана» задовольнити, скасувати акт опису й арешту майна від 12.07.2016, що складений старшим державним виконавцем Ричкалем С.П. відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області при примусовому виконанні наказу господарського суду Сумської області №920/564/13 від 26.05.2014.

Керуючись ст. ст.129, 269, 270, п.2 ч.1.ст.275, п.1 ч.1 ст. 277, ст.ст.281- 284 ГПК України, Харківський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Катана» арбітражного керуючого Нагорнєвої Т.В. задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Сумської області від 12.02.2018 у справі №19/61-10 скасувати та прийняти нове рішення.

3. Заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Катана» арбітражного керуючого Нагорнєвої Т.В. задовольнити.

4.Скасувати акт опису й арешту майна від 12.07.2016, що складений старшим державним виконавцем Ричкалем С.П. відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області при примусовому виконанні наказу господарського суду Сумської області №920/564/13 від 26.05.2014.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 15.05.2018

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя В.В. Лакіза

Суддя О.В. Плахов