ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/464/18
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Філінюка І.Г.;

(Одеський апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Секретар судового засідання: Бендерук Є.О.;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „ВИН АГРО", м.Одеса

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.03.2018 року

по справі №916/464/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ВИН АГРО", м.Одеса

до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Сейтумерової Ленури Мефаївни, Херсонська обл.

до відповідача-2: Науково-виробничого підприємства „Нива" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю, Одеська обл.

про стягнення 363827,43 грн., -

(суддя першої інстанції: Невінгловська Ю.М., дата та місце прийняття ухвали: 20.03.2018, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.03.2018 по справі №916/464/18 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „ВИН АГРО" (далі -ТОВ «ВИН АГРО») до Фізичної особи-підприємця Сейтумерової Ленури Мефаївни (далі - ФОП Сейтумерова Л.М.) та Науково-виробничого підприємства „Нива" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - НВП „Нива" у вигляді ТОВ) про солідарне стягнення 363 827,43 грн. і додані до неї документи передано на розгляд до Господарського суду Херсонської області за виключною підсудністю.

Суд першої інстанції зазначив, що за Договором про відступлення прав вимоги №20/02-18 від 20.02.2018 року не відбулось фактичної заміни кредитора, шляхом відступлення права вимоги, а відбулось забезпечення виконання зобов'язання шляхом поруки.

В оскаржуваній ухвалі суд посилається на приписи ч.11 ст.30 Господарського процесуального кодексу України та зазначає, що з огляду на предмет заявлених вимог, а також враховуючи відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцем проживання відповідача за основним зобов'язанням (Дистриб`юторська угода №16/10-ДС від 16.10.2015) ФОП Сейтумерової Л.М. є: АДРЕСА_1, у звёязку з чим даний господарський спір територіально підсудний Господарському суду Херсонської області.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «ВИН АГРО» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу передати на розгляд до Господарського суду Одеської області.

Заявник апеляційної скарги вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що Договір про відступлення права вимоги №20/02-18 від 20.02.2018 за формою та змістом відповідає приписам Цивільного кодексу України та є дійсним станом на сьогоднішній день.

Також ТОВ «ВИН АГРО» стверджує, що ані Договором про відступлення права вимоги №20/02-18 від 20.02.2018, ані Дистриб`юторською угодою №16/10-ДС від 16.10.2015 не передбачено забезпечення виконання зобов`язання шляхом поруки.

Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що первісним кредитором було підприємство НВП «НИВА» у вигляді ТОВ, а новим кредитором стало ТОВ «ВИН АГРО», яке і звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості, з огляду на що висновок суду першої інстанції про те, що не відбулось фактичної заміни кредитора шляхом відступлення прав вимоги, а відбулось забезпечення виконання зобов'язання шляхом поруки, не відповідає обставинам справи.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 06.04.2018 апеляційну скаргу ТОВ «ВИН АГРО» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.03.2018 прийнято до провадження по справі №916/464/18, розгляд справи призначено на 07.05.2018 в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідачі не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст.263 Господарського процесуального кодексу України та не надали суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно з ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

За нормами ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.1, ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, встановила наступне.

15.03.2018 ТОВ „ВИН АГРО" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідачів - ФОП Сейтумерової Л.М. та НВП „Нива" у вигляді ТОВ, і просить суд солідарно стягнути з відповідачів грошові кошти у розмірі 363 827,43 грн., з яких 298 527,58 грн. - основний борг, 15 490,73 грн. - пеня, 19 956,36 грн. - 40% річних від простроченої суми заборгованості, 29 852,76 грн. - штраф, а також судові витрати у розмірі 5 460,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання з боку ФОП Сейтумерової Л.М. прийнятих на себе зобов'язань за умовами укладеного 16.10.2015 року між НВП „Нива" у вигляді ТОВ та ФОП Сейтумеровою Л.М. Дистриб'юторською угодою №16/10-ДС та просить суд, з урахуванням Договору про відступлення прав вимоги №20/02-18 від 20.02.2018 року, укладеного між ТОВ „ВИН АГРО" та НВП „Нива" у вигляді ТОВ стягнути солідарно з відповідачів грошові кошти у розмірі 363 827,43 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення грошових коштів в солідарному порядку на підставі Договору про відступлення прав вимоги №20/20-18 від 20.02.2018, укладеним між НВП «Нива» у вигляді ТОВ (Первісний кредитор) та ТОВ «ВИН АГРО» (Новий кредитор).

За умовами п.1.1. вищевказаного Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за Дистриб'юторською угодою №16/10-ДС від 16.10.2015, укладеною між Первісним кредитором та ФОП Сейтумеровою Л.М. (Боржник).

Пунктом 1.2 договору про відступлення прав вимоги передбачено, що за цим договором до Нового кредитора переходить право вимоги (замість Первісного кредитора) від Боржника належного та реального виконання обов'язків по сплаті заборгованості в розмірі 298 527,58 грн.

Відповідно до п. 1.5 договору про відступлення прав вимоги у разі не сплати боржником Новому кредитору суми основного боргу в розмірі 298 527,58 грн., до 04 березня 2018 року Первісний кредитор та Боржник відповідають перед Новим кредитором солідарно.

Відповідно до ст.519 Цивільного кодексу України первісний кредитор в зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої ним вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Частиною 1 ст.548 Цивільного кодексу визначено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Враховуючи умови п. 1.5 Договору про відступлення прав вимоги, судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що ані Договором про відступлення права вимоги №20/02-18 від 20.02.2018, ані Дистриб`юторською угодою №16/10-ДС від 16.10.2015 не передбачено забезпечення виконання зобов`язання шляхом поруки

Звертаючись до суду з позовною заявою на підставі зазначеного Договору про відступлення прав вимоги, позивач визначив відповідачами по справі ФОП Сейтумерову Л.М. та НВП «Нива» у вигляді ТОВ.

Частиною 11 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що у випадку об'єднання позовних вимог щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобов'язання, спір розглядається господарським судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, за Дистриб'юторською угодою та за Договором про відступлення прав вимоги, стороною основного зобов'язання є ФОП Сейтумерова Л.М.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, реєстраційна адреса місцезнаходження відповідача - Фізичної особи-підприємця Сейтумерової Ленури Мефаївни: 75500, Херсонська область, Генічеський район, м.Генічеськ, вул. Боровського, буд. 176.

З огляду на вимоги чинного господарського процесуального законодавства України, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції, що зазначений господарський спір територіально підсудний Господарському суду Херсонської області.

Стосовно доводів апелянта щодо незгоди з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку не відбулось фактичної заміни кредитора шляхом відступлення прав вимоги, а відбулось забезпечення виконання зобов'язання шляхом поруки, судова колегія зазначає наступне.

В даному випадку, приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції передчасно та помилково надав оцінку укладеному між сторонами Договору про відступлення прав вимоги, оскільки судом вирішувалося питання щодо прийняття позовної заяви.

Проте, зазначене не призвело до неправильного висновку суду першої інстанції та не вплинуло на правильність прийнятої ухвали.

Таким чином, доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються наявними матеріалами справи, а прийняту у справі ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.03.2018 року по справі №916/464/18 слід вважати такою, що відповідає нормам процесуального права, у зв'язку з чим підстав для її зміни чи скасування, не вбачається.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу ТОВ «ВИН АГРО» слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.03.2018 року по справі №916/464/18 - без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу, Одеський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИН АГРО» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.03.2018 року по справі №916/464/18 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.03.2018 року по справі №916/464/18 - залишити без змін.

Матеріали апеляційного провадження повернути до Господарського суду Одеської області для виконання ухвали від 20.03.2018 року по справі №916/464/18.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

І.Г. Філінюк