ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 921/133/15-г/7

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю.Я. - головуючого, суддів: Дроботової Т.Б., Пількова К.М.,

здійснивши розгляд у письмовому провадженні касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" на окрему ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 13.06.2017 (суддя Стадник М.С.), адресовану Державній фіскальній службі України, та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.09.2017 (Орищин Г.В. - головуючий, судді: Саврій В.А., Данко Л.С.) у справах:

1) №921/133/15-г/7

за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Підгайці"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрселко",

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Цукровий завод Городенка"

про стягнення 390 972 306,45 грн.,

2) №921/130/15-г/7

за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукровий завод Городенка"

про стягнення 14 844 627,78 дол. США, еквівалентно 192 096 846,40 грн. (станом на 03.10.2014),

3) №921/165/16-г/7

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

до Приватного підприємства "Агрофірма "Україна"

про стягнення 894 638,33 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

В процесі розгляду Господарським судом Тернопільської області справ № 921/133/15-г/7, № 921/130/15-г/7 та №921/165/16-г/7 виявлено порушення зі сторони Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (далі - ПАТ "Універсал Банк") та Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" (далі - ПАТ "Промінвестбанк") щодо обліку боргу по кредитних договорах, надання недостовірної інформації та порушення податкового законодавства, шляхом: - не повідомлення позичальників та не внесення до Єдиної інформаційної системи "Реєстр позичальників" (далі - ЄІС "Реєстр позичальників") про списання безнадійної заборгованості та її кінцевий розмір за кредитними договорами, яке відбулося на підставі протокольних рішень правління банків; - не облікування як фінансової допомоги, наданої на безповоротній основі, коштів, стягнутих з позичальників органами ДВС чи отриманих за договором про відступлення права вимоги, після списання банком такої заборгованості та спрямування її на погашення боргу.

Окремою ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 13.06.2017 у справах № 921/133/15-г/7, № 921/130/15-г/7 та № 921/165/16-г/7 (суддя Стадник М.С.) повідомлено Державну фіскальну службу України (далі - ДФСУ) про виявлені недоліки та необхідність вжиття заходів для їх усунення.

Судовий акт місцевого суду мотивований положеннями підпунктів 14.1.47, 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (далі - ПК), постанови Національного Банку України (далі - НБУ) від 01.01.2011 №172 "Про затвердження Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву" в редакції, чинній до 27.10.2015, постанови НБУ від 27.10.2015 № 737 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" (далі - постанова НБУ № 737), постанови НБУ від 27.12.2007 № 481 "Про затвердження Інструкції з бухгалтерського обліку кредитних, вкладних (депозитних) операцій та формування і використання резервів під кредитні ризики в банках України" (далі - Постанова НБУ № 481), діючої на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, частини 1 статті 90 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) в редакції, чинній до 15.12.2017, враховуючи які суд дійшов висновку, що Державна фіскальна служба України, як контролюючий центральний орган виконавчої влади, реалізуючий державну податкову політику в сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, має усунути виявлені місцевим господарським судом недоліки в організації роботи Банків при здійсненні обліку, податкового обліку за кредитними договорами, заборгованість за якими списана на підставі рішення правління Банку.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.09.2017 (Орищин Г.В. - головуючий, судді: Галушко Н.А., Данко Л.С.) припинено апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги ПАТ "Універсал Банк" на окрему ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 13.06.2017, адресовану ДФСУ, в частині справ № 921/130/15-г/7 та № 921/165/16-г/7. Окрему ухвалу місцевого суду, адресовану ДФСУ у справі № 921/133/15-г/7 залишено без змін.

Судовий акт апеляційного суду, окрім норм матеріального та процесуального законодавства, застосованих місцевим судом, доповнений та мотивований положеннями пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК в редакції, чинній до 15.12.2017, враховуючи які апеляційний суд, погоджуючись із висновками місцевого суду про направлення окремої ухвали до ДФСУ для вжиття заходів для усунення недоліків, виявлених під час розгляду зазначених справ, дійшов висновку про правомірність винесення окремої ухвали місцевим судом.

При цьому, апеляційний суд закрив помилково порушене апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги ПАТ "Універсал Банк" на окрему ухвалу місцевого суду, адресовану ДФСУ, в частині справ № 921/130/15-г/7 (є предметом окремого апеляційного провадження) та № 921/165/16-г/7 (ПАТ "Універсал Банк" не є стороною у справі).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ПАТ "Універсал Банк" просить окрему ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 13.06.2017, адресовану Державній фіскальній службі України, та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.09.2017 у справах: № 921/133/15-г/7, № 921/130/15-г/7 та № 921/165/16-г/7 - скасувати.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В обґрунтування наведеної ним позиції скаржник посилається на порушення судами положень статті 165 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК, статей 86, 90 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, наголошуючи на тому, що: 1) місцевим судом в резолютивній частині окремої ухвали не конкретизовано, стосовно яких банків винесена така ухвала та які конкретні дії (заходи) має вжити ДФСУ для усунення недоліків в роботі позивача, в той час як апеляційним судом вказана помилка місцевого суду не виправлена; 2) відсутність доказів оподаткування банком списаної безнадійної заборгованості не свідчить про порушення податкового законодавства, як це вирішено судами попередніх інстанцій; 3) апеляційним судом протиправно припинено провадження у справах № 921/130/15-г/7 та № 921/165/16-г/7 з огляду на відсутність у переліку підстав для припинення провадження такої підстави як ненадходження справи до апеляційного суду.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відповідач у справі №921/165/16-г/7 - Приватне підприємство "Агрофірма "Україна" (далі - ПП "Агрофірма "Україна"), на виконання ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.02.2018 у справі № 921/133/15-г/7 надав відзив, у якому просить судові акти у справі залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, ПП "Агрофірма "Україна" зазначило, що банк (позивач) після погашення безнадійної заборгованості має зарахувати її суму в свій дохід та сплатити відповідний податок, що всупереч вимогам податкового законодавства скаржником не зроблено, а тому наявні порушення, які виявлені місцевим судом і потребують відповідного реагування шляхом винесення окремої ухвали, направленої ДФСУ для усунення недоліків в організації роботи банку при здійсненні обліку, податкового обліку за кредитними договорами, заборгованість за якими списана на підставі рішення правління банку, погашена за рахунок резервного фонду, а пізніше додатково стягнута за рішенням суду, оприбуткована, але по якій не сплачено відповідний податок.

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанцій

Здійснивши розгляд касаційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Предметом розгляду у справі № 921/133/15-г/7 є позов ПАТ "Універсал Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Підгайці" (далі - ТОВ "Мрія-Підгайці") (поручителя) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (позичальників): Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрселко" (далі - ТОВ "Укрселко") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукровий завод Городенка" (далі - ТОВ "Цукровий завод Городенка") про стягнення боргу: 1) по кредитному договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 16.10.2013 № 563/13 на суму 15 368 457,28 дол. США, що еквівалентно станом на 03.10.2014 198 875 460,05 грн., із яких: - борг по траншу в розмірі 7 673 903,69 дол. США: прострочена заборгованість по кредиту 7 500 000,00 дол. США, що еквівалентно 97 053 720,00 грн., відсотки - 173 903,69 дол. США, що еквівалентно 2 250 400,05 грн., - борг по траншу в розмірі 7 694 553,59 дол. США: прострочена заборгованість по кредиту 7 500 000,00 дол. США, що еквівалентно 99 571 340,00 грн., відсотки - 192 390,92 дол. США, що еквівалентно 2 489 633,88 грн., відсотки за користування простроченою сумою основного боргу 2 162,68 дол. США, що еквівалентно 27 986,12 грн.; 2) по кредитному договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 22.10.2013 № 562/13 на суму 14 844 627,78 дол. США, що еквівалентно 192 096 846,40 грн. станом на 03.10.2014, із яких: - борг по траншу в розмірі 7 403 336,69 дол. США: прострочена заборгованість по кредиту 7 200 000,00 дол. США, що еквівалентно 93 171 571,00 грн., відсотки - 202 255,35 дол. США, що еквівалентно 2 617 284,56 грн., відсотки за користування простроченою сумою основного боргу 1 081,34 дол. США, що еквівалентно 13 993,06 грн.; - борг по траншу в розмірі 7 441 291,09 дол. США: прострочена заборгованість по кредиту 7 200 000,00 дол. США, що еквівалентно 93 171 571,20 грн., відсотки - 241 291,09 дол. США, що еквівалентно 3 122 426,38 грн.

10.12.2015 згідно з пунктом 7.1 протоколу № 39 засідання правління ПАТ "Універсал Банк" вирішено списати з балансу банку за рахунок створених резервів борг клієнтів в тому числі з ТОВ "Цукровий завод Городенка" та ТОВ "Укрселко" станом на 15.12.2015 на суму 33 686 844,67 дол. США та 3 060 479,01 грн. і доручено Департаменту кредитного адміністрування надати інформацію про списання боргу до відділу податкового обліку.

При цьому, на виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.03.2015 у справі № 909/1336/14, яке набрало законної сили та яким стягнуто солідарно з ТОВ "Цукровий завод Городенка" (боржника), ТОВ "Мрія Буковина" (поручителя) на користь ПАТ "Універсал Банк" за договором від 22.10.2013 №562/13 14400000 дол. США, що еквівалентно 333 357 120,00 грн. основного боргу, 443 546,44 дол. США, що еквівалентно 10 268 011,38 грн. відсотків за користування кредитом, 1 081,34 дол. США, що еквівалентно 25 032,80 грн. відсотків за користування простроченою сумою кредиту.

28.11.2016 органом ДВС перераховано на рахунок банку кошти на суму 533 342,70 грн., з яких: 73 080,00 грн. - спрямовані на погашення судового збору, а 460 262,70 грн. (еквівалентно 17 892,04 дол. США) - покрито відсотки з 30.09.2014 по 03.10.2014 на суму 1 018,34 дол. США, які відображено банком 28.11.2016 на рахунку № 1381 як погашення боргу по відсотках за договором від 22.10.2013 № 562/13.

На виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.04.2015 у справі № 926/217/15, яке набрало законної сили та яким стягнуто з ТОВ "Мрія Глибочини" на користь ПАТ "Універсал Банк" 15 000 000,00 доларів США, що еквівалентно 194 107 440,00 грн. боргу по кредиту за договором від 16.10.2013 № 563/13, 366 294,61 доларів США, що станом на 03.10.2014 еквівалентно 4 740 033,93 грн. відсотків за користування кредитом, 2 162,68 доларів США, що еквівалентно 27 986,12 грн. відсотків за користування простроченим кредитом; 14 400 000,00 доларів США, що еквівалентно 186 343 142,40 грн. боргу по кредиту за договором від 16.10.2013 № 562/13; 443 546,44 доларів США що еквівалентно 5 739 710,93 грн. відсотків за користування кредитом, 1 081,34 доларів США, що еквівалентно 13 993,07 грн. відсотків за користування простроченим кредитом.

15.11.2016 органом ДВС перераховано на рахунок банку кошти на суму 3 404,12 грн., які спрямовані на погашення судового збору, що підтверджується копією платіжного доручення.

Згідно з договором про відступлення права вимоги від 19.01.2017 № 01, укладеного після списання суми боргу, банк відступив новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю "Універсальна факторингова компанія" право вимоги сплати боржником ТОВ "Цукровий завод Городенка" нарахованих та несплачених (прострочених) відсотків за кредитним договором від 22.10.2013№ 562/13 у розмірі 261 895,66 дол. США, що еквівалентно на дату укладення договору 7 200 000,13 грн.

Новий кредитор перерахував ПАТ "Універсал Банк" 7 000 000,00 грн., що підтверджується: меморіальним ордером від 19.01.2017 № 90 (5 000 000,00 грн.), платіжними дорученнями від 20.02.2017 № 107 (1 500 000,00 грн.) та від 23.02.2017 № 109 (500 000,00 грн.), які банк згідно меморіального ордеру від 19.01.2017 № 5277/2 зарахував як суму 261 895,66 дол. США, що еквівалентно 7 200 000,13грн. (сума зарахування є більшою на 200 000,00 грн. ніж оплачена), на погашення боргу по відсоткам за заявою на отримання траншу від 23.10.2013 № 1 за кредитним договором від 22.10.2013 № 562/13 і відображено 19.01.2017 на позабалансовому рахунку № 1381.

В основу оскаржуваної окремої ухвали та постанови апеляційної інстанції покладено висновок про те, що відшкодування боргу у даній справі здійснювалося в загальному порядку, банк не повідомляв позичальників ТОВ "Укрселко" та ТОВ "Цукровий завод Городенка" про списання заборгованості та не надав суду доказів оподаткування банком списаної безнадійної заборгованості, що є порушенням податкового законодавства та потребує реагування шляхом винесення окремої ухвали, адресованої ДФСУ як органу, який реалізує державну податкову політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства. При цьому така ухвала безпосередньо не стосується ПАТ "Універсал Банк" та не порушує його прав.

Крім того, переглядаючи окрему ухвалу по зазначеним справам, зважаючи на її оскарження ПАТ "Універсал Банк", апеляційний суд дійшов слушного висновку про закриття провадження з розгляду апеляційної скарги ПАТ "Універсал Банк" на окрему ухвалу місцевого суду, адресовану ДФСУ, в частині справ № 921/130/15-г/7 та № 921/165/16-г/7, як помилково порушеного, оскільки склад апеляційного суду було визначено автоматизованим розподілом саме для розгляду справи № 921/130/15-г/7, тоді як у справі № 921/165/16-г/7 ПАТ "Універсал Банк" не є стороною в справі, тому оскарження окремої ухвали в частині справи № 921/165/16-г/7 може бути предметом окремого апеляційного провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Єдиним нормативним актом, який регулює правовідносини щодо безнадійної заборгованості є Податковий кодекс України, який чітко дає визначення поняттю безнадійної заборгованості.

Так, положеннями статті 14.1.11 ПК безнадійною визначається така заборгованість, яка відповідає в тому числі такою ознакою як: борг за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності. При цьому, умовами статті 159.4.1 ПК прописана процедура відшкодування безнадійної заборгованості за рахунок створеного банком страхового резервного фонду, яка в свою чергу рахується додатковим благом, тобто коштами, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом - НБУ (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК), а враховуючи вимоги підпункту 164.2.17 ПК, додаткове благо включається в дохід до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку.

Наразі за умов повного/часткового погашення дебітором безнадійної заборгованості, попередньо віднесеної кредитором на зменшення доходів або відшкодованої за рахунок страхового резерву, кредитор збільшує дохід на суму компенсації, отриманої від дебітора, у податковий період, протягом якого відбулося повернення зазначеної заборгованості або її частини, що вбачається з імперативності вимог статті 159.5.1 ПК, яка є пріоритетною перед умовами укладеного кредитного договору.

При цьому, як вірно виявлено місцевим судом та перевірено апеляційним судом, банком після отримання коштів на виконання рішень судів у примусовому порядку фактично оприбутковано безнадійну заборгованість, але за яку не сплачені податки на прибуток. Хоча попередньо податковим агентом вже виплачувалася компенсація зі страхового резервного фонду як додаткове благо за списання безнадійної заборгованості.

Зазначене вказує на порушення банком податкового законодавства і потребує відповідного реагування з боку ДФСУ шляхом направлення судом відповідної окремої ухвали щодо здійснення фіскальними органами заходів для усунення виявлених недоліків в організації роботи банку при здійсненні обліку, податкового обліку за кредитними договорами, заборгованість за якими списана на підставі рішення правління банку, що узгоджується з вимогами процесуального законодавства.

Так, відповідно до статті 90 ГПК в редакції, чинній до 15.12.2017, господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу. Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі. Тому, колегія суддів погоджується що зазначений судовий акт винесений із додержанням процесуального законодавства.

Крім того, колегія суддів погоджується з позицією апеляційного суду щодо правомірності закриття провадження у справах № 921/130/15-г/7 і № 921/165/16-г/7 як помилково порушеного, оскільки предмет справи № 921/130/15-г/7 стосується окремого апеляційного провадження, а у справі № 921/165/16-г/7 ПАТ "Універсал Банк" взагалі не є стороною, що унеможливлює їх розгляд разом із справою № 921/133/15-г/7 та вимагає закриття провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК в редакції, чинній до 15.12.2017.

За наведених обставин оскаржувані окрема ухвала місцевого суду та постанова апеляційної інстанції є такими, що ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх скасування немає.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в касаційній скарзі та відзиві на касаційну скаргу

За вищевикладених обставин касаційна інстанція не погоджується з твердженням скаржника про те, що відсутність доказів оподаткування банком списаної безнадійної заборгованості не свідчить про порушення податкового законодавства, і про те, що судами не конкретизовано стосовно яких банків винесена окрема ухвала та які конкретні дії (заходи) має вжити ДФСУ для усунення недоліків в роботі позивача. Адже, з описово-мотивувальної частини судових актів чітко вбачається те, діяльність яких банків потребує нагальної перевірки, а в межах апеляційного перегляду справи № 921/133/15-г/7 таким є лише ПАТ "Універсал Банк". Що стосується заходів, то вони визначені приписами податкового законодавства з урахуванням повноважень фіскальних органів, наданих законодавством.

Стосовно доводів скаржника про протиправність припинення апеляційним судом провадження по справам № 921/130/15-г/7 та № 921/165/16-г/7 з огляду на відсутність у переліку підстав для припинення провадження такої підстави як ненадходження справи до апеляційного суду, то такі висновки колегія суддів також вважає помилковими, оскільки припинення апеляційного провадження у вказаних справах здійснено з інших підстав, а саме у справі № 921/165/16-г/7 ПАТ "Універсал Банк" не є стороною в справі, що унеможливлює їх розгляд разом із справою № 921/133/15-г/7 та вимагає припинення провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК в редакції, чинній до 15.12.2017.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд

Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені заявником у касаційній скарзі не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про наявність підстав для винесення окремої ухвали, адресованої ДФСУ, з метою здійснення фіскальними органами заходів для усунення виявлених недоліків в організації роботи банку при здійсненні обліку та податкового обліку за кредитними договорами, заборгованість за якими списана на підставі рішення правління банку.

З урахуванням вимог статей 300, 301, 304, 308, 309 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що попередніми судовими інстанціями дотримано приписи процесуального закону, тому підстав для задоволення касаційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваних судових актів немає.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, слід покласти на скаржника.

Зважаючи на викладене та керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 13.06.2017, адресовану Державній фіскальній службі України, та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.09.2017 у справі № 921/133/15-г/7 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Я. Чумак

Судді: Т.Б. Дроботова

К.М. Пільков